Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

14.08.2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Ананьївського районного суду Одеської області з позовними вимогами, в яких просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитним Договором № SM-00007060 від 05.10.2017 року в розмірі 43 970,96 грн., а також судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 05.10.2017 року між ТОВ «СІМПЛ МАНІ» та [PERSON] був укладений кредитним Договір № SM-00007060, згідно умов якого останньому були надані грошові кошти в розмірі 20 000 грн.. на споживчі цілі строком до 05.10.2020 року та картковий рахунок з встановленою кредитною лінією строком 36 місяців. На даний час відповідно до договору відступлення права вимоги № 20181023 від 23.10.2018 року право вимоги належить позивачу. У зв`язку з тим, що відповідач по справі свої зобов`язання за вище вказаним договором належним чином не виконував, в нього утворилася заборгованість в розмірі 43 970,96 гривень, яка складається з наступного: - 24666,65 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 11464,09 грн.- сума заборгованості за комісіями (щомісячний процент); - 0,22 грн. - сума заборгованості за процентами; - 7840,00 грн. - сума заборгованості за пенею, а також понесені судові витрати. Позивач звертає увагу суду на те, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 23.10.2018 року, нарахування штрафних санкцій вже не здійснювалося. З урахуванням викладеного позивач просив стягнути з [PERSON] вищевказану суму заборгованості та судові витрати. На підставі розпорядження в.о. голови Ананьївського районного суду Одеської області О.О. Желяскова від 30.09.2021 року справу передано до Ширяївського районного суду Одеської області у зв`язку з неможливістю утворити склад суду. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2021 року справу передано судді Алексєєвій О.В. Ухвалою суду від 15.11.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні, судове засідання призначено на 13.12.2021 року. 13.12.2021 року судове засідання відкладено на 20.01.2022 року у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про його повідомлення. 20.01.2022 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по даній цивільній справі, не заперечує. Відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-287 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, наявні в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 05.10.2017 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СІМПЛ МАНІ» та відповідачем - [PERSON] укладено кредитний договір № SM-00007060, відповідно до якого ТОВ «СІМПЛ МАНІ» зобов`язався надати споживчий кредит відповідачу у сумі 20 000 грн. на побутові потреби строком на 36 місяців. Згідно п. 1.1 та п. 1.2 Договору кредитодавець зобов`язується надати кошти у позику на умовах фінансового кредиту Позичальнику, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених Договором. Підписання даного Договору Позичальник підтверджує своє волевиявлення та бажання отримати кредит та уповноважує Кредитодавця здійснити перерахувати згідно з Заявою-дорученням. Відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 Договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-00007060 від 05.10.2017 року - кредит надається строком на 36 фактичних місяців. Дата повернення кредиту 05 жовтня 2020 р. включно (дата по графіку зн. 2). Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит в строк до 09 жовтня 2017 року включно. Згідно пунктів 2.7-2.10 Договору - річний процент (річна відсоткова ставка) становить - 0,001 % річних, обчислюється від залишку заборгованості по кредиту починаючи з дати видачі кредиту за Договором та встановлюються у розмірі, що відповідає періоду часу в один рік, але нараховуються щомісячно. Плата за оформлення Договору складається з : 1,5 %, що обчислюється від суми наданого кредиту за Договором, вказаної в п. 2.1., та фіксованої плати в розмірі 540 грн. Нараховується одноразово та включається до загальної суми кредиту, що зазначена у п. 2.5 Договору. Щомісячний процент - 3,99 %, обчислюється від загальної суми наданого кредиту за Договором та нараховуються щомісячно. Кредитодавець перераховує кредит на рахунок (ки), вказаний (і) Позичальником у заяві - дорученні, у строк, зазначений у п. 3.2 цього Договору. Витрати за переказ коштів Позичальнику входять до складу плати за оформлення Договору. Згідно п. 4.5. Договору - орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом становить 63639,24 грн. та реальна річна процентна ставка становить 48,95 %. Відповідно до п. 4.7 Договору щомісячний процент нараховується один раз в місяць, починаючи з дати видачі кредиту, враховуючи п. 3.2 цього Договору, на загальну суму кредиту за календарний місяць та нараховується авансом на початку кожного місяця користування кредитом. Згідно п. 3.4 Договору кредит надається Позичальнику згідно заяви Позичальника про надання кредиту шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний Позичальником у заяві - дорученні. Ненадання Позичальником реквізитів свого рахунку, надання реквізитів з помилками, або ухилення іншим способом від отримання кредиту, звільняє Кредитодавця від відповідальності за порушення зобов`язання, передбаченого п. 3.2 цього Договору. Відповідно до п. 3.7 Договору платежі щодо погашення суми заборгованості за кредитом, сплати щомісячних, річних процентів здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів. Згідно п. 4.8 Договору - погашення кредиту, всіх належних до Договору процентів відбувається в такому порядку: першочергово - прострочена до повернення сума кредиту та прострочені річні і щомісячні проценти за користування кредитом, в другу чергу - поточна частина суми кредиту до повернення та поточні річні і щомісячні проценти за користування кредитом, а в третю чергу - неустойка (за наявності). Згідно п. 4.12 Договору - погашення заборгованості за користування кредитом відбувається в такому порядку: першочергово - прострочені річні та щомісячні проценти, в другу чергу - прострочені зобов`язання по сплаті щомісячної частини, в п`яту чергу - неустойка, і в останню чергу - інші непрострочені зобов`язання по сплаті щомісячної частини від загальної суми кредиту. Кредитодавцю належить право в односторонньому порядку змінювати черговість погашення Позичальником платежів за цим Договором, якщо це не порушує права Позичальника за законодавством України. У додатку № 1 до вказаного Договору сторонами погоджений графік платежів, яким передбачено здійснення щомісячних платежів на погашення основної суми кредиту та процентів за користування ним. Відповідно до розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № SM-00007060 від 05.10.2017 року, укладеним між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СІМПЛ МАНІ» та відповідачем - [PERSON] , загальна заборгованість за кредитним договором становить 43 970, 96 грн., яка складається з: - 24666,65 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 11464,09 грн.- сума заборгованості за комісіями (щомісячний процент); - 0,22 грн. - сума заборгованості за процентами; - 7840,00 грн. - сума заборгованості за пенею, а також понесені судові витрати. 23.10.2018 року між ТОВ «СІМПЛ МАНІ» та ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20181023, за яким право вимоги по вищевказаному кредитному договору було відступлене на користь ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Надаючи оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого. Положеннями ст.204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до приписів ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу приписів ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У ч.2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішення даної справи, суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду. Так,у постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ, змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. З наведених обставин даної справи вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір, в якому були погоджені сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, порядок повернення. Однак, ні позивачем, ні відповідачем не надані докази на підтвердження обставин виконання договірних зобов`язань повністю або частково. Так, за умовами кредитного договору, № SM - 00007060 від 05.10.2017 передбачено, що ТОВ «СІМПЛ МАНІ» має перерахувати кредитні кошти на шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний Позичальником у заяві-дорученні. Відповідно до заяви-доручення про перерахування ТОВ «СІМПЛ МАНІ» відповідач доручає ТОВ «СІМПЛ МАНІ» перерахувати, за рахунок отримуваного ним кредиту грошові кошти 20 000 грн. на рахунок № [NUMBER] у ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 300465. Натомість виходячи положень ст. 1048 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Дані положення поширюються і на кредитні правовідносини. А отже обставини видачі кредитних коштів є визначальними, так як саме з моменту передання грошових коштів договір вважається укладеним. Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують виконання ТОВ «СІМПЛ МАНІ» своїх договірних зобов`язань щодо перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Суд зазначає, що позивачем не надані банківські та/або інші фінансово-розрахункові документи на підтвердження обставин видачі кредитних коштів, а також не надав виписки по кредитному рахунку відповідача. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є доказом, який підтверджує надання кредиту відповідачу та наявність кредитних правовідносин, оскільки не містить даних про здійснення перерахунку коштів в безготівковому порядку на рахунок відповідача, також відсутні дані про погашення кредитної заборгованості, крім того сума тіла кредиту заявлена до стягнення є більшою ніж визначена в кредитному договорі,такоє відсутні дані про нарахування та сплату відсотків за користування кредитом. Відповідач своєї позиції щодо заявлених позовних вимог не висловив. З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що з наданих позивачем на підтвердження позовних вимог доказів, неможливо встановити обставини надання споживчого кредиту, наявності кредитних зобов`язань та дійсний розмір заборгованості відповідача перед позивачем, що унеможливлює задоволення заявлених позовних вимог. На підставі викладеного, зважаючи на норми ст. 77-80 ЦПК України, надані позивачем докази не можна вважати належними, допустимими, достовірними та достатніми на підтвердження заявлених позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів. Враховуючи відсутність даних про видачу кредитних коштів, правових підстав для стягнення процентів за користування цими кредитними коштами, комісіями та пенею не вбачається. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З огляду на те, що суд відмовляє у позові, а судові витрати понесені лише позивачем, на підставі статті 141 ЦПК України їх розподіл не здійснюється. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed