Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 30.11.2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. В обгрунтування позову позивач зазначила, що [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] . За час шлюбу у них народилася донька [PERSON] (позивач) [INFO] . До досягнення повноліття відповідач сплачував аліменти на утримання [PERSON] відповідно до рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 12.10.2015 року. [PERSON] з 01.09.2019 року навчається на денній формі навчання Відокремленого структурного підрозділу «Вінницький фаховий коледж Національного університету харчових технологій» на державній формі навчання. Термін навчання до 31.01.2023 року. Позивач не працює, власних джерел доходу немає та знаходиться на утриманні матері [PERSON] . [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти, на користь позивача, як повнолітньої особи, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу до закінчення нею навчання. Ухвалою суду від 06.12.2021 року провадження у справі № 141/869/21 відкрито та розгляд справи вирішено проводити 13.01.2022 року за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надавши заяву від 13.01.2022 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час, день та місце розгляду справи. При цьому, 13.01.2022 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.11.2003 року батьками [PERSON] [INFO] записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 12.10.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20 липня 2003 року виконавчим комітетом Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, актовий запис № 3, - розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишено [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області та жителя [ADDRESS] , на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 15.07.2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до довідки № 248-1 від 04.11.2021 року, виданої виконкомом Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] [INFO] знаходиться на утриманні [PERSON] [INFO] . Як вбачається з довідки № 754 від 22.10.2021 року, виданої Відокремленим структурним підрозділом «Вінницький фаховий коледж Національного університету харчових технологій», [PERSON] є студенткою гр. 3-ТЖ третього курсу денної форми навчання. Також, встановлено, що матеріальне становище позивача після припинення виплати аліментів незадовільне, оскільки вона не працює і єдиним засобом до існування є допомога матері, яка не достатня для забезпечення нормального рівня проживання та навчання. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд, при вирішенні даного спору враховує вказані вище норми права та встановлені у судовому засіданні фактичні обставини справи, а саме вік і стан здоров`я повнолітньої [PERSON] , її звичайні потреби та відсутність самостійного доходу, а також особу відповідача, який є молодою, фізично здоровою людиною працездатного віку, обов`язок та відповідальність батьків за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а також обов`язок батьків дбати про здоров`я і матеріальний добробут, виходячи із найкращих інтересів для дитини. Тому, відповідно до вимог закону щодо визначення розміру аліментів, участі обох батьків в утриманні дитини, майнової спроможності відповідача, визнання позову відповідачем, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку з усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 30.11.2021 року. Аліменти стягують на весь час навчання, до досягнення дитиною 23 річного віку. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 908,00 гривень. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved