Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання за ними права власності по 1/2 частині земельної ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначили, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на нерухомого майно, а саме земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку він успадкував після матері [PERSON] . Позивачі прийняли спадщину після смерті батька та чоловіка. Оскільки документи, що посвідчують право власності [PERSON] на майно містять розбіжності з відомостями державного реєстру прав на нерухоме майно, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину. У підготовче судове засідання позивачі не з`явились, проте у позові просять розглянути справу без їх участі. Позов підтримують та просять задовольнити. У підготовче судове засідання представник відповідача не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Позов визнають повністю. Відзив на позов не надіслали. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~Дослідивши матеріали\~справи суд\~приходить до\~висновку про\~необхідність задоволення\~позову зі\~слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] померлої [INFO] . Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-7421907972021 від 27.09.2021 року дата державної реєстрації земельної ділянки вказана 22.02.2017 року. Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно державна реєстрація речового права суборендарем ТОВ «Черешеньки» здійснена 15.05.2017 року. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 107/2021 спадкоємцями майна померлого [PERSON] за законом є його дружина [PERSON] та син [PERSON] , які прийняли спадщину. Проте, позивачам нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, за законом на земельну ділянку, оскільки при перевірці інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з`ясувалось, що у цьому реєстрі державна реєстрація права власності на зазначену земельну ділянку на ім`я померлої [INFO] матері спадкодавця [PERSON] проведена комунальним підприємством «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради Чернігівської області 15.05.2017 року, тобто після її смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно п «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. \~ Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачі не можуть отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування на вищевказані земельні ділянки, тому суд вважає наявними правові підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved