Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у розмірі 10 000,00 грн. щомісяця, з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною двадцяти трирічного віку. В обгрунтування позову посилалася на те, що від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . На даний час він є повнолітньою особою, але продовжує навчання у відокремленому структурному підрозділі «Київський торговельно-економічний фаховий коледж Київського національного торговельно-економічного університету». Оскільки [PERSON] навчається на денній формі навчання, він не має змоги працевлаштуватись на роботу та отримувати заробіток, і як наслідок позбавлений можливості утримувати себе самостійно. Також син професійно займається спортом , а саме спортивним і бойовим самбо, що є також одним із видів навчання. Увесь час від розірвання шлюбу та на момент подання позовної заяви спільний син проживає з позивачем. Просить при визначенні розміру аліментів врахувати вартість навчання , підручників, харчування, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Шомісячні витрати на утримання сина під час продовження навчання становить 14 200,00 грн. Враховуючи, що наразі позивач не працює у зв`язку із запровадженням карантину, і не може утримувати сина належним чином у зв`язку із відсутністю доходів через втрату роботи, просить стягнути аліменти у розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.11.2021р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позову в тому обсязі, який заявляє позивач. Твердження позивача, що відповідач отримує заробітну плату у ДСП «Екоцентр» не відповідає дійсності, оскільки з 01.10.2021р. він не є працівником даного підприємства, що підтверджується довідкою від 06.12.2021р. № 38-к. Він має на утриманні непрацездатну матір [PERSON] , яка є особою пенсійного віку. Позивачем не надано розрахунки з підтвердженими відповідними доказами того у якому конкретно обсязі дитина споживає комунальні послуги та яка їх вартість. Слід врахувати, що вартість комунальних послуг є додатковими витратами, які не можуть включатись до складу аліментів. Позивач не надає доказів щодо придбання підручників, їх переліку, вартості, а також того, що навчальний заклад не забезпечує ними дитину. Вартість обслуговування технічних пристроїв, якими користується дитина, відвідування спортивної секції та витрати на спортивну амуніцію також нічим не підтверджені та такі послуги не можуть включатись до розміру аліментів, оскільки є додатковими витратами на дитину. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами як потребу у матеріальній допомозі, так і можливість відповідача надавати таку допомогу, що виключає можливість задоволення позову. Відповідач на даний час має можливість нести витрати на свою повнолітню дитину у вигляді сплати аліментів в розмірі 2 000,00 грн., що перевищує 50 % від прожиткового мінімуму. Позивачем надано відповідь на відзив в якому вона зазначила, що для встановлення факту щодо перебування на утриманні необхідно довести, що основним і постійним джерелом засобів для існування у матері відповідача є матеріальна допомога відповідача. Мати відповідача може отримувати пенсію, інші доходи (дивіденди, дохід від надання в оренду нерухомого майна тощо), які надають їй змогу утримувати себе самостійно. Сам факт проживання за одною адресою відповідача та його матері не свідчить про те, що мати перебуває на утриманні відповідача. Щодо не підтвердження належними доказами витрат, то зазначає, що більшість цих витрат є загальновідомими, чеки на одяг, амуніцію, ліки, засоби гігієни спеціально не зберігались. Так само чеки на підручники, на спортивну секцію, на харчування у студентському буфеті, на внески до фондів навчального закладу не надаються, тому і надати їх немає можливості з об`єктивних причин. [PERSON] надано заперечення на відповідь на відзив в яких вказує, що обгрунтування позивача щодо вартості проїзду до місця навчання їх спільного з відповідачем повнолітнього сина не спростовує доводів, наведених у відзиві, а лише вказує на альтернативні маршрути, якими можна користуватись, що в свою чергу тягне за собою виникнення права вимоги з відповідача оплати вартості проїзду до місця навчання за маршрутами, яку мають більшу вартість проїзду. Вартість харчування у тих чи інших закладах громадського харчування не є загальновідомим фактом та також потребує доказування. Позивач намагається повністю перекласти тягар утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання на відповідача, при цьому не надаючи жодного підтвердження власних витрат у співмірному розмірі, хоча ч.1 ст. 141 СК України передбачає, що батьки відносно дитини мають рівні не тільки права, але й обов`язки. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано/а.с.8/. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] /а.с.7/. Відповідно до довідки директора коледжу відокремленого структурного підрозділу «Київського торговельно-економічного фахового коледжу Київського національного торговельно-економічного університету» від 06.10.2021р. [PERSON] навчається на третьому курсі, спеціальність туризм/туристичне обслуговування, термін навчання з 01.09.2019р. по 31.01.2023р./а.с.10/. Відповідно до довідки начальника відділу кадрів ДСП «Екоцентр» від 06.12.2021р. № 38-к відповідач - [PERSON] працював на ДСП «Екоцентр» на посаді заступника начальника цеху радіаційно-дозиметричного контролю вимірювального центру РЕМ та РДК з 01.03.2016 по 30.09.2021. Положеннями ч.1,3 ст.199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України) Аналіз ст.199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] - син сторін на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання на денній формі навчання, не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Навчання на денній формі позбавляє сина сторін можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Щодо матеріального стану відповідача, то слід зазначити, що ним не спростовано того, факту, що він не може надавати таку матеріальну допомогу. В той же час, обов`язок утримувати свого повнолітнього сина , який продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Враховуючи викладене, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, оцінюючи в сукупності зібрані докази,з урахуванням матеріального становища сторін, зокрема суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, потребу в матеріальній допомозі повнолітнього сина, що продовжує на денній формі навчання, суд вважає за необхідним, позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. на утримання сина до закінчення навчання, тобто до 31.01.2023р., що буде належним захистом прав повнолітнього сина. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial