Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Короткий зміст позову До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.Позивач вказує, що з 13.09.2013 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , з часом подружні стосунки припинилися та нею на одночасно подано до суду позов про розірвання шлюбу. За час перебування у шлюбі з відповідачем народилася донька [PERSON] , яка після припинення спільного проживання проживає разом з нею. Стверджує, що з весни 2021 року відповідач фактично проживає окремо, участі у вихованні дитини не бере, матеріальної допомоги не надає, тому вимушена самостійно нести всі витрати на харчування, лікування, оздоровлення, виховання, дозвілля, одяг для доньки. Зазначає, що на її численні прохання матеріально допомогти утримувати дитину, хоча б частково, відповідач ухиляється. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 5000,00 грн. щомісячно на дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду. Рух справи та позиція сторін Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у даній справі. Представником позивача [PERSON] адвокатом Черкез І.М. спрямовано до суду заяву, де зазначає, що відповідачем частково визнаються позовні вимоги щодо стягнення з останнього аліментів у сумі 3000,00 грн. щомісячно; просить винести рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у сумі 3000,00 грн.; не заперечують щодо розгляду справи без її участі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Кривич М.О. спрямувала до суду заяву, відповідно до якої позов визнають частково у сумі 3000,00 грн. щомісячних аліментних виплат; просять справу розглянути за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Досліджені докази та застосовані норми права. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Сторони перебували у в шлюбі з 13.09.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.11) Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що [PERSON] є власником Ѕ частки квартири, яка складається з двох кімнат, загальною площею 51,80 кв.м, житловою площею 30,80 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.13) Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністрерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, вбачається, що на ім`я відповідача зареєстрований автомобіль марки NISSAN, модель PRIMERA, рік випуску - 1999 року, дата державної реєстрації 16.09.2006 року. (а.с.14) Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо цього обов`язку, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», мінімальний розмір аліментів у зв`язку зі змінами у законодавстві не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, пояснення сторін, а також на підставі досліджених у своїй сукупності доказів по справі, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд вважає доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на утримання спільних дітей аліментів щомісячно на дитину, в розмірі 3000 (три тисячі) грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів в даному розмірі, суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Визначений судом розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам та потребам дитини. На підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 12.11.2021 року. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривні 00 коп. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial