Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

12\~листопада 2021\~року представник\~позивачів звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. 08 грудня 2021 року представник позивачів подала до суду заяву про збільшення позовних вимог. В обґрунтування позову, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, представник позивачів зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно донькам [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, оскільки вступили в управління спадковим майном, так як [PERSON] була прописана та проживала з матір`ю [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] та [PERSON] й [PERSON] вступили в управління спадковим майном, яке залишилося після смерті їх матері, а саме майном, яке знаходилося в квартирі, де проживала [PERSON] і яке їй належало. Вони спільно користуються та розпоряджаються вказаним майном. [PERSON] деякий час перед смертю матері проживала разом з нею та здійснювала її догляд. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки (паю). За життя [PERSON] була включена до списку додатку до державного акту на право колективної власності на землю серія ПЛ від 25.06.1999 року, виданого КСП ім. Крупської с Пронозівка Глобинського району під № 1141. Проте, [PERSON] та [PERSON] позбавлені можливості оформити спадщину після померлої матері в порядку спадкування за заповітом, оскільки вони не мають можливості отримати сертифікат. Посилаючись на викладене, представник позивачів просила суд, встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після померлої [INFO] [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном; визнати за [PERSON] , [INFO] в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON] право на Ѕ частину земельної частки (паю) площею 3,20 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Крупської на території Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області; визнати за [PERSON] , [INFO] в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON] право на Ѕ частину земельної частки (паю) площею 3,20 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Крупської на території Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, направили письмові пояснення по справі, клопотання про розгляд справи без їх участі. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримала із наведених у позові підстав. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, направили заяви про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не мали. Свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт прийняття спадщини [PERSON] після померлої [INFO] [PERSON] . Вислухавши пояснення представника позивачів, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані\~ докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 19 травня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кременчуцької міської ради Полтавської області (а.с.12). [PERSON] , за життя, 21 січня 1988 року склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с.64). Позивачі позбавлені можливості отримати дублікат заповіту (а.с.15). [PERSON] та [PERSON] є доньками [PERSON] (а.с.10-11,36). Постановою від 19 листопада 2021 року приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Мірошкіна Яна Володимирівна відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що спадкоємцем не подано оригінал/дублікат заповіту та у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с.46). Постановою від 19 листопада 2021 року приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Мірошкіна Яна Володимирівна відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про прав на спадщину, у зв`язку з тим, що спадкоємець була зареєстрована зі спадкодавцем за різними адресами, а також не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.47). Надаючи правову оцінку викладеним об ставникам, суд зазначає наступне. Правовідносини по спадкуванню після [PERSON] виникли на час дії\~Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч.1, 2\~ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину:\~1)\~якщо він\~фактично вступив\~в управління\~або володіння\~спадковим майном;\~2)\~якщо він\~подав державній\~нотаріальній конторі\~за місцем\~відкриття спадщини\~заяву про\~прийняття спадщини. Як вбачається із дослідженої в ході судового розгляду спадкової справи № 17/2021 заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори подала [PERSON] (а.с.51-64). Судом встановлено, що оскільки [PERSON] була зареєстрована та проживала з [PERSON] за однією адресою на момент її смерті, вона є такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Вирішуючи позовну вимогу в частині встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після померлої [INFO] [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном, суд встановив наступне. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт прийняття спадщини [PERSON] після померлої [INFO] [PERSON] . За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] на час смерті проживала разом з матір`ю, вона є такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, тому позов в цій частині є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги в частині визнання за позивачами по 1/2 частині за кожною права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] суд встановив наступне. Позивачі є спадкоємцями за заповітом, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після померлої [PERSON] . Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу\~Української РСР\~від 18.07.1963\~року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим -день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Отже, майно яке підлягає успадкуванню повинно належати померлому на день смерті. 25 червня 1999 року колективному сільськогосподарському підприємству ім. Крупської було видано державний акт на право колективної власності на землю Серія ПЛ, відповідно до якого було передано у колективну власність 40005,9 га землі (а.с.18-19). Як вбачається зі Списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Крупської Глобинського району Полтавської області, прізвище [PERSON] зазначена за № 1141 (а.с.20-21). Відповідно до довідки, виданої Відділом у Глобинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Пронозівської сільської ради по КСП «ім. Крупської» гр. [PERSON] не значиться, але є у списку-додатку до державного акта на право колективної власності на землю Серія ПЛ від 25 червня 1999 року, виданого колективному сільськогосподарському підприємству ім. Крупської с. Пронозівка Глобинського району, прізвище [PERSON] зазначена за № 1141 (а.с.16). Відповідно до ст. 23 Земельного кодексу України (в редакції на момент видачі державного акту), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Згідно п.2\~ Указу\~Президента України\~від 08.08.1995\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям»\~право на\~земельну частку\~(пай)\~мають члени\~колективного сільськогосподарського\~підприємства,\~сільськогосподарського кооперативу,\~сільськогосподарського акціонерного\~товариства,\~в тому\~числі пенсіонери,\~які раніше\~працювали в\~ньому і\~залишаються членами\~зазначеного \~підприємства відповідно\~до списку,\~що додається\~до державного\~акта на\~право колективної\~власності на\~землю.\~При паюванні\~вартість і\~розміри в\~умовних кадастрових\~гектарах земельних\~часток (паїв)\~ всіх членів підприємства, кооперативу є рівними. Виходячи із змісту ст.ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та зазначеного Указу Президента, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Тобто, право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи\~залишилися членами цього підприємства. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Як встановлено судом, [PERSON] померла [INFO] . Державний акт на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству ім. Крупської виданий 25 червня 1999 року. Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що на момент видачі КСП державного акту, [PERSON] вже померла, тому не набула право колективної власності на землю вказаного підприємства, оскільки її правоздатність припинилася, отже на момент смерті померлій вказане право не належало, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання за позивачами по 1/2 частині за кожною права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] до задоволення не підлягають.

Outcome: partial