Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу до Відповідача - [PERSON] , вказавши в ньому, що 16.07.2005 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 908. Зазначає, що за час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що суперечки, які виникали між сторонами як на побутовому підґрунті так і щодо способу виховання дітей, набули систематичного характеру. Це пов`язано в тим, що у сторін принципово різне відношення до вирішення спірних питань, кожен з сторін вважає свою точку зору єдино вірною. Це призвело до втрати почуттів, в тому числі і почуття поваги один до одного. Подружні стосунки між сторонами припинені, неодноразові спроби налагодити відносини позитивного результату не дали. Позивач вважає, що подальше спільне життя та перебування у шлюбі з відповідачем є неможливим, в зв`язку з чим прийшла до висновку, що фактично їх шлюб припинив існування і не може бути поновлений. Спір про поділ майна та з приводу місця проживання дітей - відсутній. На підставі зазначеного просить розірвати шлюб між сторонами, що був зареєстрований 16.07.2005 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 908. Сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені до дату, місце та час розгляду справи, разом з тим, до початку судового розгляду від позивача надійшла заява про розгляд даної справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб між сторонами, а від відповідача надійшла заява відповідно до якої позовні вимоги визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 16.07.2005 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 908, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.7-8). Судом також встановлено, що одруження сторін виявилося невдалим, сімейне життя не склалося із-за різних поглядів на сімейне життя. Сторони втратили один до одного почуття поваги, любові та довіри, без чого сімейне життя є неможливим. Шлюбні відносини сторони не підтримують. Спільного господарства сторони не ведуть, спільний бюджет у них відсутній. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження їх сім`ї неможливе. Спір про поділ майна та з приводу місця проживання дітей також відсутній. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В силу вимог ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги вище викладене, враховуючи те, що позивач своєї думки не змінила та твердо вирішила розірвати шлюб з відповідачем, а також те що відповідач позов визнав, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам як подружжя та інтересах неповнолітніх дітей, а тому, шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного відповідно до вимог ст.ст. 105, 110, 112-115 СК України,

Outcome: approved