Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. про стягнення із [PERSON] заборгованості, та стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом справи. В обґрунтування позову зазначив, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. вчинено виконавчий напис на підставі якого приватним виконавцем Оніщенком Д. С. відкрито виконавче провадження №63476892 щодо стягнення коштів. Позивач вважає, що вчинений нотаріусом виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що вчинений без дотримання вимог щодо наявності безспірної заборгованості. Поряд з цим, вчиняючи виконавчий напис, приватним нотаріусом не було враховано те, що боржником не було отримано письмові вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Крім того, виконавчий напис вчинено не на борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.10.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.10.2021 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено та витребувано у Київського державного нотаріального архіву (проспект Повітрофлотський, 76-Г, м. Київ, 03151, код ЄДРПОУ 43030363) належним чином засвідчену копію виконавчого напису та документів, що стали підставою для його вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М., де боржником є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) та у приватного виконавця Оніщенка Дмитра Степановича (вул. Тургенєвська, 20, офіс 5, м. Київ, 01054) належним чином засвідчену копію виконавчого напису, який виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М., де боржником є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) Копії ухвали від 22.10.2021 року було направлено на адреси сторін, крім того відповідачу та третім особам було направлено копію позовної заяви з додатками. Разом з тим копію ухвали про витребування доказів від 22.10.2021 року направлено на адресу Київського державного нотаріального архіву для виконання. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву, та встановлено третій особі строк на подання пояснень щодо позову протягом десяти днів із дня отримання ухвали про відкриття провадження. 08.12.2021 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за правила загального позовного провадження. Ухвалою від 13.12.2021 року у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правила загального позовного провадження відмовлено. Відповідач своїм правом надати відзив на позов не скористався. Треті особи пояснення на позов не надали. Витребувані докази на виконання ухвали від 22.10.2021 року на адресу суду не надходили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно із ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця Оніщенка Д. С. перебуває виконавче провадження №63476892. (а.с. 9) Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, 03.11.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63476892 про стягнення із [PERSON] , [INFO] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (код ЄДРПОУ 35017877). В той же час позивачем зазначено відповідача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020), оскільки він вважає, що стягнення у виконавчому провадженні №63476892, здійснювалось на користь ПАТ «Дельта Банк». Позивач визнає, що дійсно 07.10.2013 року він отримав картку ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується заявою №002-20533-071013 від 07.10.2013 року. (а.с. 10) Позивач зазначає, що заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» у нього відсутня, що підтверджує доданими до позову квитанціями. ( а.с. 11-14) Разом з тим, як вбачається із даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження №63476892 відкрито за зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (код ЄДРПОУ 35017877), яке не є стороною у справі. При зверненні з позовом [PERSON] вказав відповідачем ПАТ «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020), клопотань заміну відповідача чи залучення співвідповідачів позивач не заявляв. До матеріалів справи не долучено доказів, що виконавче провадження №63476892 відкрито щодо стягнення заборгованості із [PERSON] саме на користь ПАТ «Дельта Банк», а, отже, останнім не доведено, що позов пред`явлено до належного відповідача. Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Постановою Касаційного цивільного суду Верховного суду від 14.08.2019 року у справі №519/77/18 визначено, що справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки останній пред`явлений до ПАТ «Дельта Банк», який не є стягувачем у виконавчому провадженні №63476892. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed