Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою за [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач вказала, що вона є власником квартири за [ADDRESS] . У квартирі, крім неї, також зареєстрований [PERSON] . Протягом тривалого часу відповідач не проживає за вищевказаною адресою, його речі та майно відсутні. Відповідач не приймає будь-якої участі в утриманні майна та не сплачує комунальних послуг. Посилаючись на наведене, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася. Попередньо представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини неявки, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2014 року Позивач [PERSON] є власником квартири за [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 21 січня 1998 року, виданим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно за №32123866 від 21 листопада 2011 року. Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2015 року визнано, що квартира за [ADDRESS] є особистою приватною власністю [PERSON] . Як слідує з довідки за №200 від 08 вересня 2021 року, виданої ПП «Загребелля», [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] - онук, [PERSON] - дочка та [PERSON] - колишній чоловік Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою також підтверджується копією будинкової книги долученої до матеріалів справи. Як вбачається з акту перевірки паспортного режиму, складеного комісією в складі: паспортиста ПП « Загребелля » [PERSON] , майстра дільниці [PERSON] , відповідач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , однак не проживає за вказаною адресою з 2000 року. Вказаний факт засвідчили сусіди [PERSON] , та [PERSON] . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В силу вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що позивач є власником спірної квартири, де зареєстрований відповідач [PERSON] . Відповідач добровільно не проживає у спірній квартирі, не цікавиться нею, не приймає участі в її утриманні, не сплачує комунальних платежів та із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався. Реєстрація відповідача у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у вільному володінні та користуванні своєю власністю. Відповідач у судове засідання не з`явився та не надав суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою за [ADDRESS] .

Outcome: approved