Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі рішення Одеського апеляційного суду від 24.07.2007 року, з розміру 130 гривень до 3000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів збільшилися витрати на дитину. Вона позбавлена можливості самостійно належним чином забезпечити сина продуктами харчування, одягом та засобами гігієни. Зазначила, що у відповідача покращилось матеріальне становище, в зв`язку з чим, вважає за доцільне просити суд збільшити розмір аліментів на утримання дитини. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву (а.с.38-39), в якому заначив, що після розірвання шлюбу відповідно до рішення суду сплачує аліменти на утримання сина. Вказав, що факти, викладені в позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки крім сплати аліментів він забезпечував дитину одягом та речами необхідними для його розвитку, на підтвердження чого надав копії актів закупок, товарних чеків та накладних. Зазначив, що у позивача також покращилось матеріальне становище з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів. В зв`язку з цим позовні вимоги визнав частково та згоден сплачувати аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні дала пояснення аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву, зазначила, що позивач згоден та має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є кумом [PERSON] . Зі слів позивача йому відомо, що [PERSON] сплачував аліменти позивачу. Знає також, що відповідач купував сину одяг, планшет та телефон. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що раніше працювала поштаркою у поштовому відділені, що розташоване у [ADDRESS] . Їй відомо, що [PERSON] у період часу з 2006 року по 2017 рік регулярно сплачував на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, оскільки вона розносила позивачу повідомлення про необхідність їх отримання у поштовому відділенні. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 06.08.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06.08.2005 року (а.с.25). Шлюб між сторонами розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №10 від 08.02.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.22). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.12.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області (а.с.24). Згідно положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є передбачена ст. 181 СК України можливість судового стягнення коштів на її утримання. Відповідно до виконавчого листа у справі №2-836/06 від 16.05.2011 року (а.с.26), виданого на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 24.07.2007 року (а.с.21), із [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2005 року народження, у розмірі 130 грн. щомісяця до досягнення ним повноліття. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Вказана норма передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватися з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом № 2037-VІІІ від 17.05.2017, держава тим самим підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини, що узгоджується із положеннями ст.3 Конвенції про права дитини в тім, що: в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років встановлений в розмірі з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Звертаючись до суду із позовом, позивач просила збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду з 130,00 грн. до 3000,00 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на покращення матеріального становища відповідача, що є підставою визначеною законом, а саме ст. 192 СК України, для зміни розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи положення вказаної норми, позивачем не було доведено, що доходи відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. щомісяця. З урахуванням викладеного, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2022 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, і який батьки повинні забезпечити дітям, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , 2005 року народження у твердій грошовій сумі в розмірі 1309 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, про що дано роз`яснення у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial