Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

13.12.2021 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16 листопада 2012 року. Від спільного подружнього життя народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачем. Вказує, що підставою для розірвання шлюбу є діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Протягом тривалого часу сторони подружніх відносин не підтримують, шлюб носить формальний характер, а тому просить суд розірвати шлюб. 20.12.2021 року на запит суду від 14.12.2021 року (ас 18) надійшла відповідь від уповноваженої особи про місце реєстрації позивача (ас 21), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частина 1 статті 27, частини 2 статті 28 ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 21.12.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розгляд справи призначено на 14.01.2022 року. Позивач повідомлений про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ас 27). 14.01.2022 року позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, судові витрати залишити за ним (ас 30). Відповідач повідомлена про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ас 28). 13.12.2021 року подала заяву про визнання позову (ас 15). Крім того, 14.01.2022 року відповідач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » (ас 29). Відзив на позовну заяву відповідач у встановлений ухвалою суду строк не подала. До суду не надходили клопотання від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а тому, відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 16 листопада 2012 року виконавчим комітетом Дубищенської селищної ради Рожищенського району Волинської області, актовий запис №1 (ас 6). Після одруження відповідачу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (ас 13, 14). Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту частини 3 та частини 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони проживають окремо, тривалий час подружніх відносин не підтримують, планів на спільне майбутнє не мають. Наведене свідчить про формальний характер шлюбу сторін. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, та з врахуванням вимог статтей 24, 55, 56 СК України, суд доходить висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки суд вважає, що подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, прохання відповідача про залишення прізвища « [PERSON] » після розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до вимог частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Пунктом 2 частини 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи заяву позивача, суд доходить висновку, що судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved