Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 15 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом згідно якого попросила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 21524,70 грн. понесених у зв`язку з їх лікуванням та навчанням та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 8100 грн. щорічно у зв`язку з їх лікуванням. Позов обґрунтовано наступним. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 2002 по 2018 рік. Від спільного проживання в сторін народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Діти хворіють і у позивача йдуть витрати на їх лікування, а саме у розмірі 22825,79 грн. Також діти [PERSON] та [PERSON] навчаються у Вапнярській дитячій музичній школі і щомісячна оплата на навчання дітей становить 90 грн. Окрім того дочка [PERSON] є студентом 3 курсу ВНТУ. Понесені витрати на її навчання становлять 13743,60 грн. Загальна сума понесених позивачем витрат становить 43049 грн. 39 коп. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 10 листопада 2021 року відкрито спрощене позовне провадження, перше судове засідання призначено на 10 грудня 2021 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 10 грудня 2021 року розгляд справи відкладено на 04 січня 2022 року. Доводи учасників процесу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , адвокат Зубань О.О. позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній та просив позов задовольнити. Вказав, що позивачем понесено додаткові витрати на навчання та лікування спільних з відповідачем дітей, а тому відповідач має відшкодувати половину вказаної суми. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала за обставин викладених у позові та просила їх задовольнити у повному обсязі. Адвокат Зубань О.О. окрім вказаного, до закінчення судових дебатів просив в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України не визначати розмір витрат на надання правової допомоги, оскільки ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення буде подано докази щодо витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав повністю та просив відмовити в його задоволенні, вказав, що заявлена сума витрат вказана позивачем не відповідає фактично понесеним нею витратам, оскільки він також добровільно ніс всі витрати на дитину, однак не знав що буде суд та потрібно збирати чеки. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, заслухавши сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ч. 8 ст. 7, ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Нормами ст. 18 Конвенції про захист прав дитини закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і Закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - витягами з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Судом встановлено, що у сторін є повнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження яких позивач записана матір`ю, а відповідач батьком (а.с.6-8). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№ 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII(дата набуття чинності для України: 27.09.1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, являються документи, а саме довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Згідно копії направлення від 20.08.2021 року [PERSON] направлено на експрес тест COVID-19. (а.с.9) Згідно рахунку до сплати №1000043734558 від 20.08.2021 року до сплати за тестування [PERSON] на COVID-19 підлягає сума 660 грн. (а.с.30) Відповідно до чека №0000049314 від 20.08.2021 року сплачено 660 грн за тест на антиген COVID-19. (а.с.20) Згідно копії висновку дослідження МРТ головного мозку та судин [PERSON] , об`ємно-вогнищевих змін головного мозку не виявлено. Асиметрія діаметрів хребцевих артерій. (а.с.12) Відповідно до копії довідки виданій [PERSON] вона знаходилася на амбулаторному лікуванні у КЗ «Вапнярський медичний центр первинно-медико-санітарної допомоги» з 26.09.2018 року, 11.10.2018 року по 29.10.2018 року, сума сплати за послуги становить 500 гривень. (а.с.13). Згідно копії повідомлення № б/н, сплачено 300 грн. благодійного внеску ДУ «ІОХ і ТТ ім. В.П. Філатова НАМП»; [PERSON] (а.с.14 зворот) Відповідно до виписки № 1657 із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] в останнього встановлено вроджене захворювання хронічного характеру. (а.с.15) Відповідно до копії медичного заключення історії хвороби №542987, амбулаторна картка №490319 , [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в відділі офтальмопатології дитячого віку - Український Центр дитячої офтальмології з 01.06.2018 року по 13.06.2018 року, діагноз: початкова макулодистрофія обох очей. Рекомендовано прийом лікарських засобів та контроль в інституті через 6-12 місяців.(а.с.16) Відповідно до копії медичного заключення історії хвороби №681244, амбулаторна картка №490319 , [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в відділі офтальмопатології дитячого віку - Український Центр дитячої офтальмології з 20.08.2021 року по 01.09.2021 року, діагноз: початкова макулодистрофія обох очей. Рекомендовано прийом лікарських засобів та контроль в інституті через 6-12 місяців. (а.с.17) Згідно копій квитків № 757461 від 21.08.2021 року, № 682591 від 27.08.2021 року, № 021590 від 23.08.2021 року, № 685024 від 01.09.2021 року, № 685025 від 01.09.2021 року, було оплачено проїзд на приміському транспорті спрямуванням Одеса головна - Вапнярка та Вапнярка - Одеса головна на загальну суму 348 грн., що відповідає періоду перебування на лікуванні [PERSON] (а.с.18) Згідно копії квитків № 220330 від 28.01.2019 року, та № 220329 від 28.01.2019 року було оплачено проїзд на приміському транспорті спрямуванням Вінниця 1 - Вапнярка на суму 117,60 грн. (а.с.25) Судом встановлено, що витрати на придбання лікарських засобів, проведення медичних процедур та лікування дітей підтверджуються: копією товарного чека № 078532 від 02.06.2018 року на суму 1329,85 грн. (а.с.14); копією фіскального чека №214663, на суму 768,74 грн.; копією чека ТОВ «ВІТЕКС» Аптека від 02.06.2018 року сплачено 454 грн. (а.с.14 зворот); копією повідомлення № б/н, на суму 500 грн. благодійного внеску до благодійного фонду ім. ак. Н.О. Пучковської платник - [PERSON] ; копією фіскального чека №0000021362 від 23.08.2021 року, на суму 613 грн.; копією онлайн замовлення від 25.08.2021 року №007/218125 на суму 1575 грн.; копією онлайн замовлення від 24.08.2021 року №007/217927 на суму 618,25 грн.; копіями чеків № 007/217712 від 22.08.2021 року та № 007/218376 від 27.08.2021 року на загальну суму 506,25 грн. за лікарські засоби придбані в аптеці «Сітімед» вул Пирогова, 5 (а.с.19); копією чека № 0000010035 від 21.08.2021 року на суму 53,75 грн.; копією фіскального чека №0000019870 від 19.08.2021 року на суму 1000 грн.; копією чека № 001/372565 від 20.08.2021 року на суму 165 грн.; копією чека № 37591 від 20.08.2021 року на суму 617 грн.; копією чека № 0000010034 від 21.08.2021 року на суму 236,15 грн.; копією чека №284891 від 23.08.2021 року на суму 613,10 грн.; копією чека № 007/217540 від 20.08.2021 року на суму 2547 грн.(а.с20); копією фіскального чека №000012039 00002 від 10.09.2020 року на суму 1100 грн. (а.с.21); копією чека № 0000154246 від 01.06.2018 року на суму 6,5 грн.; копією чека № 0000100917 від 04.06.2018 року на суму 31,21 грн.; копією чека № 217446 від 07.07.2018 року на суму 187,49 грн.; копією чека № 0000100918 від 04.06.2018 року на суму 712,50 грн.(а.с.22); копією чека ПП «Конекс» від 17.01.2019 року на суму 498,18 грн.; копією чека ПП «Конекс» від 19.01.2019 року на суму 180,24 грн.; копією чека ПП «Конекс» від 28.01.2019 року на суму 334,05 грн.(а.с.23); копією чека ТОВ «Аптека Гаєвського» від 07.07.2018 року на суму 187,49 грн.(а.с.26). Згідно копій квитків № 514401 від 19.08., № 514400 від 19.08, № 515615 від 01.09, було оплачено проїзд на поїзді спрямуванням Вапнярка - Одеса головна за проїзд [PERSON] та [PERSON] на загальну суму 547,44 грн., що відповідає періоду перебування на лікуванні [PERSON] (а.с.28) Згідно довідки №8 від 09.09.2021 року [PERSON] та [PERSON] дійсно навчаються у Вапнярській дитячій музичній школі з 01.09.2014 року по даний час. Місячний розмір плати за навчання коштує 90 гривень і вноситься окремо за кожну дитину. (а.с.29) Згідно рахунку № 0000339 за проживання в готелі з 19.08.2021 року по 20.08.2021 року [PERSON] , вартість проживання становить 630 гривень. Відповідно до довідки № 475 від 03.09.2021 року [PERSON] є студенткою 3 курсу денної форми навчання факультету електроенергетики та електромеханіки ВНТУ. Термін навчання 01.09.2021 року по 30.06.2022 року. (а.с.32) Позивачем надані квитанції про сплату коштів [PERSON] за проживання в гуртожитку, однак у встановлені законом строки до матеріалів справи не було додано жодних доказів, що [PERSON] дійсно проживає в гуртожитку, відтак вказані витрати суд не бере до уваги. Також позивачем надані квитанції про оплату адміністративного збору за зняття з реєстрації, за страхування договору [PERSON] , квитанція про переказ коштів від [PERSON] до [PERSON] , однак із доданих до справи доказів неможливо встановити зв`язок між вказаними витратами та витратами на лікування та навчання дітей про стягнення яких просить позивач. Суд не приймає до уваги суми сплачені за проїзд у міському електротранспорті у м.Одеса та у міському трамваї та тролейбусі в м.Вінниця, оскільки із доданих до справи копій квитків неможливо встановити зв`язок між вказаним проїздом та витратами на лікування та навчання дітей про стягнення яких просить позивач. Окрім цього неможливо встановити особу, яка здійснювала проїзд. Також, суд не бере до уваги витрати на проїзд у приміському електротранспорті у міста не пов`язані з місцями лікування дітей. Із доданих до матеріалів справи копії квитків на автобус неможливо встановити відстань на яку здійснювався проїзд, автостанції відправлення та прибуття, дату проїзду, та вартість вказаних квитків. Суд не приймає до уваги суми сплачені за покупки у супермаркеті, покупку продуктів харчування, оскільки не доведено наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину при їх здійсненні. Окрім цього неможливо встановити особу, яка здійснювала покупки. Суд не бере до уваги суми на оплату послуг ТОВ «НОВА Пошта» оскільки із доданих до справи доказів неможливо встановити зв`язок між вказаною оплатою та витратами на лікування та навчання дітей про стягнення яких просить позивач. Також суд не бере до уваги суми зазначені у платіжних документах, які дублюються. Таким чином позивачем підтверджено понесення витрат на суму 29377,79 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням їх належності та допустимості, врахувавши ті обставини, що позивачем підтверджено факт лікування та навчання дітей, а також те, що витрати на утримання дітей (забезпечення умов життя) мають бути однаковими, оскільки позивачем не надано жодного обґрунтування сум, які вона очікує понести на майбутнє, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] , а саме із відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати в розмірі 14638,90 гривень. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, відповідно ст. 3 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви сплачується судовий збір. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 4 даного Закону, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 даного Закону, від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються позивачі у справах про стягнення, зокрема, додаткових витрат на дитину. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Суми прожиткового мінімуму на 2021 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік". Так, станом на 1 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270,00 гривень. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 гривень, з відповідача на користь держави. Водночас, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Оскільки представник позивача [PERSON] до закінчення судових дебатів повідомив суд, про намір у 5-денний строк після ухвалення рішення суд подати заяву щодо розподілу судових витрат у справі, зокрема витрат на правничу допомогу та судового збору, питання розміру витрат на правову допомогу пов`язану з розглядом справи при винесенні рішення розгляду не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: partial