Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

15 листопада 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТзОВ "Фінансова компанія "Аланд", приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клименко Р.В., приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовує тим, що 05 жовтня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. здійснив виконавчий напис №61476, яким з нього в користь ТзОВ "Фінансова компанія "Аланд" стягнув 9172,38 грн. заборгованості включно з витратами за вчинення виконавчого напису. 04 лютого 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП №64365004. Вважає, що виконавчий напис вчинено безпідставно, нотаріус не переконався у безспірності грошової вимоги, а з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Дійсно, 13 квітня 2012 року між ним та АТ «ВТБ БАНК» було укладено кредитний договір №R53100239080В, відповідно до якого він отримав з фінансової установи кошти в сумі 9000 грн. строком на три роки, тобто до 13 квітня 2015 року. Відсотки він сплачував до моменту коли рахунки товариства перестали існувати. Перелік документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 і передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Договір, укладений між ним та АТ «ВТБ БАНК» 13 квітня 2012 року у простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально. Крім того, він не отримав жодних повідомлень від нового стягувача та не знав про відступлення прав вимог АТ «ВТБ БАНК» за підписаним ним кредитним договором. Оскільки при вчиненні напису, належним чином нотаріус не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню та не встановив відповідність розрахунку наданого відповідачем розміру заборгованості, чим порушив вимоги ст.87, ст.88 ЗУ "Про нотаріат", просить суд визнати виконавчий напис №61476 від 05 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 19 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Відповідач ТзОВ "Фінансова компанія "Аланд" до початку першого судового засідання, у визначений судом строк, відзиву на позовну заяву та будь-яких інших клопотань до суду не подав. Треті особи приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клименко Р.В. та приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. жодних документів та клопотань до суду також не подали. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 05 жовтня 2020 року приватний нотаріусЖитомирського міського нотаріального округу Горай О.С. на підставі ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», вчинив оскаржуваний виконавчий напис. Звернено стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості за кредитним договором №R53100239080В від 13 квітня 2012 року, за період з 11 cерпня 2020 року по 17 серпня 2020 року, у розмірі 8672,38 грн. з яких: 6 347,51 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2324,87 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Крім того, на позивача покладено витрати в розмірі 500 грн., понесені стягувачем у зв`язку з вчиненням виконавчого напису. Всього, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, до стягнення підлягає 9172,38 грн. У виконавчому написі обумовлено, що ТзОВ "Фінансова компанія "Аланд" отримало право вимоги за кредитним договором №R53100239080В від 13 квітня 2012 року, шляхом укладення між АТ «ВТБ БАНК» та ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» і ТзОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та ТзОВ "Фінансова компанія "Аланд" договорів про відступлення прав вимоги №150814вб від 15 серпня 2014 року і 11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 року (а.с.8). Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В., постановою від 04 лютого 2021 року, відкрив виконавче провадження ВП №64265004 по примусовому виконанню виконавчого напису №61476 від 05 жовтня 2020 року (а.с. 7). Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Із оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус керувався ст. ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до п.2 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року (справа № 6-158цс15). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, то і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчий напис, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Безспірність заборгованості можуть містити докази, які можуть підтверджувати наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати її розмір; такими документами, на думку суду, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до норм ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо, а не виписка з рахунку. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Жодних однозначних, беззаперечних документів на підтвердження наявності у боржника заборгованості перед кредитором саме в розмірі зазначеному у виконавчому написі та їх безспірність, суду надано не було. А тому, на думку суду, приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, оскільки сам по собі факт подання стягувачем документів (розрахунків, виписок) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості позивача. Відповідно до п.2.3 Порядку боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на адресу боржника. Відповідач, на виконання вищевказаного п. Порядку не надав жодних доказів про повідомлення боржника не менше ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису, відтак твердження позивача з цього приводу суд приймає до уваги. Крім того, суд погоджується з думкою позивача про те, що вчинення виконавчого напису можливе лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. залишено без змін, а Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 р. у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р., не знайшовши підстав для такого перегляду. Відтак перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та банком у простій письмовій формі. При ухваленні рішення у справі, суд звертає увагу на те, що кредитний договір №R53100239080В від 13 квітня 2012 року (а.с. 9) на підставі якого проводився виконавчий напис, укладений між сторонами у простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально. Оскільки достатньо доказів, які б спростовували твердження позивача та обґрунтовували законність, правомірність і підставність вчинення виконавчого напису, відповідачем надано не було, а нотаріус, як встановлено судом, при вчиненні такого напису, не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, дійшов висновку про підставність позову та визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З врахуванням вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача ТзОВ «Фінансова компанія "Аланд" в користь позивача [PERSON] судовий збір сплачений у розмірі 908 грн. та підтверджений документально (а.с.5).

Outcome: approved