Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач КП «ЖЕО №2» ПМР звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В якій прохали : стягнути у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за адресою: [ADDRESS] період з 01.04.2012 по 30.06.2021 у розмірі 10905,77 грн.у тому числі: заборгованість за послуги - 7573,05 грн., індекс інфляції - 2621,77 грн., 3 % річних - 710,96грн., на користь КП "ЖЕО №2" Полтавської міської ради на поточний рахунок № [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, код 13961729 на особовий рахунок № [NUMBER] . Стягнутиу солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь КП "ЖЕО №2" Полтавської міської ради на поточний рахунок № [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, код 13961729 судові витрати, що сплачені заявником у розмірі 2270,00 грн. (а.с.2-8). 20 липня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі №№554/6624/2021, 2/554/2566/2021. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено розгляд справи по суті на 10.00 годин 12 серпня 2021 року (а.с.32, 33). 20 серпня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] . В якому зазначила, що як вбачається з розрахунку за особовим рахунком, доданим до позовної заяви, дана заборгованість виникла наростаючим підсумком за період з 01.04.2012 по 30.06.2021, що становить більше трьох років. А тому, вочевидь, що на дані вимоги розповсюджуються також положення законодавства України щодо позовної давності. Відповідно до ч.3 ст.257 ЦК України, для правильного вирішення питання, прохає застосувати позовну давність. Тобто, періодом, протягом якого виникла заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, враховуючи термін позовної давності з 30.06.2018 по 30 червня 2021 року. Також, КП «ЖЕО №2» безпідставно посилається на рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради №50 від 20.02.2008, як підставу для нарахування заборгованості за послуги. Оскільки, відповідно до наданої 01.12.2008 Державною інспекцією з контролю за цінами в Полтавській області інформацією про перевірку тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій по м. Полтава, вищевказане рішення №50 суперечить вимогам ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та постанови КМУ від 12.07.2005 №560 «Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Відповідно до вимог постанови КМУ від 12.07.2005 №560 розмір тарифів (нормативних витрат пов`язаних з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій) визначається по кожному будинку окремо, тоді як рішенням виконавчого комітету затверджено не тарифи по кожному будинку окремо, а лише плату за окремі види послуг з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій. В пунктах 3 та 5 рішення виконкому №50 вводиться термін «розрахункові середні тарифи», але існуюча законодавча база не містить такого виду тарифів. ЗУ «Про ціни і ціноутворення» (ст.8) передбачає державне регулювання цін і тарифів шляхом встановлення фіксованих цін (тарифів), граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фінансових цін і тарифів. Значна частина послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій передбачає послугу по мірі необхідності або раз на рік (дератизація у підвалах, сміттєкамерах, дезінсекція, прибирання снігу, інші). Тобто, обрахувати витрати на весь рік за виконання таких послуг кожного місяця управління не мало підстав. Висновок Державної інспекції: розрахунки вартості на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; прибирання прибудинкової території (без червоних ліній); технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем (водопостачання та водовідведення, опалення, гарячого водопостачання); дератизація; дезінсекція; обслуговування димовентиляційних каналів; освітлення місць загального кристування; збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів; обслуговування сміттєпроводів не відповідають вимогам постанови КМУ від 12.08.2005 №560 «Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» і не можуть бути визнаними економічно обгрунтованими. Виходячи з зазначеного, слід прийти до висновку, щодо безпідставності нарахувань позивачем боргу за відсутності законно встановлених тарифів. Постанова КМУ №869 від 01.06.2011 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», також вимагає від виконавця послуги розрахунку по кожному будинку окремо. Також це чітко прописано в наданих роз`ясненнях Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.03.2018. Таким чином, претензії до [PERSON] з боку КП «ЖЕО №2» за період 2012-2018 роки можна визнати безпідставними, оскільки «середнього тарифу», за яким «надавалися» послуги, в чинному законодавстві не існує, тому відсутні і договірні відносини. Предметом судового спору КП «ЖЕО №2» є стягнення з відповідача «заборгованості», а не факт надання чи ненадання послуги, таке трактування позову виглядає як рекет, примусовий оброк. Споживач має сплачувати за послуги, які йому надавалися в повному обсязі і лише за укладеним договором згідно ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», економічно обгрунтованих витрат по кожному будинку окремо та згідно рішення виконавчого комітету від 04.04.2018 №68, яким визначено, що виконавець зобов`язаний надавати необхідну інформацію про тарифи, провадити перерахунок розміру плати, вести облік доходів, витрат та кількісних показників надання послуг щодо кожного будинку та кожної складової тарифу. За відсутності договірних відносин між позивачем та відповідачем, за відсутності узгодженого сторонами тарифу за житлово-комунальні послуги, прохає : у задоволенні позовних вимог КП «ЖЕО «2» про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - відмовити (а.с.47-49). 18 жовтня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив позивача КП «ЖЕО №2» ПМР. В якому зазначили, що відповіднодо ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тобто, саме на споживача законодавство України покладає обов`язок укладення договору. Крім того, згідно із нормами законодавства, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з положення ч.1 ст. 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов`язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст. 6, ст.ст.627, 630 ЦК України та ст.ст19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній до 01.05.2019) (правова позиція Верховного суду у складі Касаційного цивільного суду, викладена у постанові від 18.03.2019 у справі №210/5796/16-ц). Таким чином, договір №1101594 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 29.12.2020 між КП «ЖЕО №2» та [PERSON] укладено згідно вимог законодавства України та вказаний договір є чинним. Тарифи КП «ЖЕО №2» затверджені рішеннями виконавчого комітету Полтавської міської ради №50 від 20.02.2008 (до 01.05.2018) та №68 від 04.04.2018 (з 01.05.2018) у відповідності до чинних на момент прийняття цих рішень нормативно-правових актів законодавства України. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №68 від 04.04.2018, встановлено для КП «ЖЕО №2» ПМР: 1) перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, мінімально необхідний для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків та прибудинкової території; 2) періодичність та строки надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 3) тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій окремо по кожному будинку, зокрема, для будинку по [ADDRESS] . Наразі, рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради №68 від 04.04.2018 є чинним та обов`язковим для виконання громадянами, які постійно або тимчасово проживають на території м. Полтави (відповідно до ч. 1 ст. 73 ЗУ «Про місцеве самоврядування»). Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 73 ЗУ «Про місцеве самоврядування» акти виконавчого комітету міської ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Більше того зазначені акти з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними лише в судовому порядку (ч. 10 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування»). Предметом спору у цивільній справі №554/6624/2021 є стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків споруд та прибудинкових територій, а не визнання незаконними рішень виконавчого комітету Полтавської міської ради. Підприємством, зокрема, у 2013 році проведено розрахунок тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у Порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869, але рішення органу місцевого самоврядування про їх затвердження від 01.08.2013 №112 скасовано останнім під тиском громадськості та КП "ЖЕО №2" не застосовувалося. Таким чином докази додані до відзиву відповідача, які стосуються прийняття чи скасування рішення від 01.08.2013 №112 взагалі не стосуються предмету даного спору та не мають жодного юридичного значення. Більше того, у пункті 2 рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 28.09.2013 №144 "Про питання тарифів на житлово-комунальні послуги", вказано що в зв`язку з прийняттям даного рішення продовжує діяти рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 20.02.2008 №50 зі змінами. Крім того, рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради №50 від 20.02.2008 незаконним у порядку встановленому чинним законодавством не визнано та діяло до набрання чинності рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №68 від 04.04.2018. Натомість інформація Державної інспекції контролю за цінами в Полтавській області від 01.12.2021 та лист Мінрегіонрозвитку від 27.03.2018, які додані відповідачем до відзиву мають, у даному випадку, виключно інформативний характер та не впливають на чинність рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради №50 від 20.02.2008. Посилання відповідача на порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою КМУ від 01.06.2011 №869, є безпідставними, оскільки він визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з моменту набрання ним чинності, тобто з 01.06.2011, натомість послуги підприємство надавало згідно із рішенням органу місцевого самоврядування від 20.02.2008. ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 №1875-IV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), який безпосередньо регулює відносини в сфері надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, не передбачає обов`язку житлово-експлуатаційних організацій надавати споживачам розрахункові документи, квитанції тощо. Всі доводи та міркування [PERSON] , викладеної у відзиві та додані до нього матеріали, предмету спору не стосуються та зводяться виключно до незгоди сплачувати за фактично отримані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються КП «ЖЕО №2». У зв`язку з чим, прохають задовольнити позовні вимоги КП «ЖЕО №2» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.67-70). 27 жовтня 2021 року до суду надійшли заперечення [PERSON] на позовну заяву. В яких зазначила, що згідно ст.24 ЖК України, обов`язком житлово-експлуатаційної організації є схоронність житлового фонду, високий рівень обслуговування, контроль додержання громадянами правил користування жилим приміщенням, утримання жилого будинку та прибудинкової території. Споживач має укласти договір, але за умов дотримання надавачем послуг чинного законодавства у сфері ЖКГ, про порушення яких і йшлось в наданій 01.12.2008 Державною інспекцією з контролю за цінами в Полтавській області інформації про перевірку тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій по м. Полтава, відповідно до якої рішення №50 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 20.02.2008 суперечить вимогам ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та постанови КМУ від 12.07.2005 №560 «Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» і не можуть бути визнаними економічно обгрунтованими. Таким чином, претензії до [PERSON] з боку КП «ЖЕО №2» за період 2012-2018 роки можна визнати безпідставними, оскільки «середнього тарифу», за яким надавалися послуги, в чинному законодавстві не існує, тому відсутні і договірні відносини. [PERSON] має намір оплачувати тільки за фактично надані послуги належної кількості та якості, які відповідають вимогам нормативів, норм, стандартів, порядків і правил за тарифами, які сформовані і затверджені в суворій відповідності до вимог чинного законодавства України. В зв`язку з чим прохає, застосувати до позову КП «ЖЕО №2» ПМР до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій позовну давність, яка є підставою для відмови у позові (а.с.75, 76). 04 листопада 2021 року ухвалою суду перейдено від розгляду в спрощеному до загального позовного провадження у цивільній справі №554/6624/2021. У задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів - відмовлено. Призначено підготовче судове засідання на 11.00 годин на 14 грудня 2021 року (а.с.83, 84). 14 грудня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче засідання у цивільній справі №554/6624/2021. Призначено розгляд справи по суті на 10.00 годин на 13 січня 2022 року (а.с.96). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.199 ЦПК України, у строк, встановлений судом, позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач - заперечення. Інші учасники справи мають право надати свої письмові пояснення щодо відповіді на відзив та заперечення до закінчення підготовчого провадження, якщо судом не встановлено інший строк. 06 січня 2022 року до суду надійшли доповнення до заперечення на позовну заяву [PERSON] , котрі судом не приймаються до уваги, оскільки вони подані з порушенням ст.199 ЦПК України на стадії розгляду справи по суті, після закриття підготовчого засідання у справі 14 грудня 2021 року (а.с.103, 104). В судовому засіданні представник позивача КП «ЖЕО №2» ПМР за довіреністю адвокат Ємець В.М. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала їх задовольнити, проти застосування терміну позовної давності до позовним вимог заперечувала. В судовому засіданні відповідач [PERSON] відносно позову заперечувала повністю. Пояснила, що вона є особистим власником квартири за адресою: [ADDRESS] з 01.01.2021, до цього з 01.04.2012 по 31.12.2020 співвласниками квартири були вона - [PERSON] та її син [PERSON] . Зазначила, що заборгованість нарахована не згідно тарифів, затверджених рішенням виконкому №68 від 04 квітня 2008 року. При цьому відповідачем [PERSON] до суду не надано контррозрахунку щодо заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за адресою: [ADDRESS] за період з 01.04.2012 по 30.06.2021 у розмірі 10905,77 грн.у тому числі: заборгованість за послуги - 7573,05 грн., індекс інфляції - 2621,77 грн., 3 % річних - 710,96 грн. КП "ЖЕО №2" Полтавської міської ради. Також прохала застосувати строк позовної давності. При цьому відповідач [PERSON] суду не змогла пояснити за який період застосовувати термін позовної давності та не надала суду розрахунок заборгованості з урахуванням терміну позовної давності до позовних вимог відповідача. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомленим (а.с.98). Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено і, як вбачається з матеріалів справи відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1999 виданого відділом приватизації житла квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.107). За адресою [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] - син, [PERSON] - власник, що слідує із довідки КП «ЖЕО№2» ПМР №525 від 05.07.2021. Статус квартири приватна (а.с.18). Як встановлено у судовому засіданні, із пояснень відповідача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були співвласниками спірної квартири з 01.04.2012 по 31.12.2020, а з 01.01.2021 особистим власником квартири є [PERSON] . Таким чином, квартира за адресою - [ADDRESS] є приватною та належить на праві приватної власності : [PERSON] , [PERSON] з 01.04.2012 по 31.12.2020; з 01.01.2021 особистим власником квартири є [PERSON] КП "ЖЕО №2" Полтавської міської ради обслуговує будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, саме на споживачів [PERSON] , [PERSON] законодавство України покладає обов`язок укладення договору. Крім того, згідно із нормами законодавства, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з положення ч.1 ст.11 ЦК України про те, що цивільні права та обов`язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частини третьої ст.ст.6, 627, 630 ЦК України та ст.ст.19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній до 01.05.2019) (правова позиція Верховного суду у складі Касаційного цивільного суду, викладена у постанові від 18.03.2019 у справі № 210/5796/16-ц). Таким чином, оскільки, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП «ЖЕО №2» фактично надані, а відповідачі фактично споживали ці послуги, то відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги з 01.04.2012 по 28 грудня 2020 року. За адресою [ADDRESS] , надаються послуги, котрі врегульовано договором №1101594 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 29.12.2020, укладеного між КП «ЖЕО №2» та [PERSON] (а.с.19, 20). Як слідує із пункту 1 договору, предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] , а споживачем забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до п.2 договору виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Відповідно до п.3 договору розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення цього договору 129,79 гривень (загальна площа 52,4 м2х2,477 тариф по будинку). Згідно п.20 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2020 року. У разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання, необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим. Як встановлено у судовому засіданні із пояснення сторін, до ЖЕО №2 не надавалися та не надходили заяви від власника квартири за адресою - [ADDRESS] [PERSON] про розірвання чи визнання недійсним вищевказаного договору №1101594 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 29.12.2020. Таким чином, з 29.12.2020 по даний час за адресою - [ADDRESS] надаються послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, котрі врегульовано договором, №1101594 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 29.12.2020 між КП «ЖЕО №2» та [PERSON] укладений згідно вимог законодавства України та вказаний договір є чиним, через що відповідач зобов`язана виконувати договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у відповідності до його умов та законодавства. Відповідно до ч.2 ст.19 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є : власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004, споживач зобов*язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з вимогами ст.ст.64, 67 ЖК України та п.п.14, 17, 35 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, квартиронаймачі зобов`язані вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, у тому числі і за послуги теплопостачання, у строки, встановлені чинним законодавством, а повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем житла майнову відповідальність. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживачі зобов`язані оплачувати спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст.162 ЖК України та п.п.14, 17, 35 Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених Постановою КМ України від 17.05.2005 №76, відповідач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, в тому числі і за послуги з теплопостачання у строки, встановлені чинним законодавством. Пунктом 18 «Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 №630, передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем. Передбачена п.10 ч.3 Закону №1875-ІV норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч.2 ст.625 ЦК України (постанови ВСУ від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12, від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59ц13). Відповідно до ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради №50 від 20.02.2008, КП "ЖЕО№2" було визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та затверджено вичерпний Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та встановлено середні тарифи на них. Вартість послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територійпо квартирі [ADDRESS] становила 37,78 грн. (0,741 грн. Х 50,92 м2загальної площі квартири). Рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради №68 від 04.04.2018 для КП «ЖЕО №2» встановлено: 1) перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, мінімально необхідний для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків та прибудинкової території; 2) періодичність та строки надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 3) тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку по [ADDRESS] . З 01.05.2018 вартість послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для відповідачів за місяць становить - 129,79 грн. (2,477 грн. Х 52,40 м2 загальної площі квартири) (а.с.12-17). Відповідно до ч. 1 ст. 73 ЗУ «Про місцеве самоврядування» акти виконавчого комітету міської ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Більше того зазначені акти з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними лише в судовому порядку (ч. 10 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування»). Рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради №50 від 20.02.2008 незаконним у порядку встановленому чинним законодавством не визнано та діяло до набрання чинності рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради №68 від 04.04.2018. Натомість інформація Державної інспекції контролю за цінами в Полтавській області від 01.12.2021 та лист Мінрегіонрозвитку від 27.03.2018, які додані відповідачем до відзиву мають, у даному випадку, виключно інформативний характер та не впливають на чинність рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради №50 від 20.02.2008. Рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради №68 від 04.04.2018 є чинним та обов`язковим для виконання громадянами, які постійно або тимчасово проживають на території м. Полтави (відповідно до ч. 1 ст. 73 ЗУ «Про місцеве самоврядування»). Посилання відповідача на порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою КМУ від 01.06.2011 №869, є безпідставними, оскільки він визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з моменту набрання ним чинності, тобто з 01.06.2011, натомість послуги підприємство надавало згідно із рішенням органу місцевого самоврядування від 20.02.2008. ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 №1875-IV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), який безпосередньо регулює відносини в сфері надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, не передбачає обов`язку житлово-експлуатаційних організацій надавати споживачам розрахункові документи, квитанції тощо. Таким чином, тарифи КП «ЖЕО №2» затверджені рішеннями виконавчого комітету Полтавської міської ради №50 від 20.02.2008 (до 01.05.2018) та №68 від 04.04.2018 (з 01.05.2018) у відповідності до чинних на момент прийняття цих рішень нормативно-правових актів законодавства України, котрі є чинними та обов`язковим для виконання громадянами, які постійно або тимчасово проживають на території м. Полтави. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, згідно наданого позивачем розрахунку за період з 01.04.2012 по 30.06.2021 утворилась заборгованість в сумі 7 573 грн. 05 коп., крім того за період з 01.04.2012 по 31.07.2020 нараховано індекс інфляції в сумі 2 621 грн. 77 коп. та три проценти річних - 710 грн. 96 коп., всього - 10 905 грн. 77 коп., згідно розрахунків заборгованості за адресою [ADDRESS] (а.с.21, 22). На підставі викладеного, оскільки позивач вказує, що послуги були надані своєчасно та належним чином, у зв`язку з чим з відповідачів виникає обов`язок з їх оплати. Як слідує із розрахунку заборгованості за адресою [ADDRESS] з 01.04.2012 по 30.06.2021 оплата послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій взагалі не здійснювалася. Процесуальний строк, що застосовується і у випадках суперечок з приводу надання житлово-комунальних послуг, стягнення заборгованості за їх несплату тощо, встановлюється тривалістю в три роки (ст.257 ЦК України). Період, за який кредитор має право стягувати заборгованість (в тому числі за житлово-комунальні послуги), визначається строком позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четвертастатті 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та другастатті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Аналіз зазначеної норми статті 264 ЦК Українидає підстави для висновку, що йдеться про дві підстави для переривання перебігу позовної давності: а) вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; б) пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. У дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина 1статті 264 ЦК України), суду необхідно врахувати, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає наявність боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у виді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постановах від 05.06.2019 у справі № 905/1562/18, від 12.02.2020 у справі № 917/1421/18, від 26.02.2020 у справі № 910/4391/19. З позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій позивач звернувся з пропуском строку позовної давності встановленого ст. 257 ЦК України, за щомісячними платежами, починаючи з 01.06.2019 по 30.06.2021. На підставі викладеного, з урахуванням терміну позовної давності стягнути з : власника квартири [PERSON] заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах строку позовної давності, тобто з 01.06.2019 по 30.06.2021 загальну заборгованість у розмірі 3 685 гривень 39 копійок, яка складається з наступного : заборгованість за послуги у розмірі - 2074,31 грн.; індексу інфляції у розмірі - 1382,98 грн.; 3% річних у розмірі - 228,10; з колишнього власника квартири [PERSON] заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах строку позовної давності, тобто з 01.06.2019 по 31.12.2020 загальну заборгованість у розмірі 2 190 гривень 80 копійок, яка складається з наступного : заборгованість за послуги у розмірі - 1230,68 грн.; індексу інфляції у розмірі - 827,53 грн.; 3% річних у розмірі - 132,59. Судові витрати у справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 2 270 гривні (а.с. 1, 24). Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягнути судовий збір відповідно до задоволених позовних вимог з [PERSON] у розмірі 1 430 грн. 10 коп. (63% від задоволених позовних вимог), з [PERSON] у розмірі 839 грн. 90 коп. (37% від задоволених позовних вимог)

Outcome: partial