Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: У листопаді 2021 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що вони з відповідачем є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , протягом 2020 року вони перебували з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Позивач вказує на те, що здійснює догляд за дитиною, проте самостійно не спроможна забезпечити належний рівень розвитку дитини, відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає, хоча працює на птахофабриці «Епікур» у місті Володимир-Волинський, має стабільний дохід. З урахуванням віку дитини, а також того, що відповідач працездатний, отримує сталий дохід, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач правом відзиву на позов не скористався. Рух справи в суді. Провадження у справі відкрито 15 листопада 2021 року. Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.6 ст.19 ЦПК України справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 17 березня 2021 року Ковельським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, що підтверджено даними про місце їх реєстрації. Дитина проживає разом із позивачем. Відповідач [PERSON] працює робітником на птахофабриці «Епікур» у м. Володимир - Волинський. Такі обставини не заперечуються відповідачем. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною другою статті 51 Конституції України визначено обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до частини 1, частини 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитину. Відповідно до статті 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того, чи перебувають вони в шлюбі. За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості, той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2022 року - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. Тому, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, матеріальне становище сторін, суд вважає необхідним та достатнім визначити до стягнення аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти необхідно присудити від дня пред`явлення позову, а саме з 10 листопада 2021 року. В силу пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 992,40 грн. судового збору.

Outcome: approved