Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

23 липня 2021 року (згідно поштової відмітки про направлення) позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» в особі директора Скребця О.С. звернулось до суду з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року по справі № 759/4780/15-ц присуджено стягнути солідарно з [PERSON] , [INFO] , ід.н. [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , ід.н. [NUMBER] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» (код ЕДРПОУ 09322299) борг, який складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 28948,41дол. США, що курсом НБУ в еквіваленті становить 674404 грн 94 коп., простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 13695,63 дол. США, що за курсом НБУ в еквіваленті становить 319064 грн 17 коп., пеню за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості в розмірі 500 доларів США, що за курсом НБУ становить 11648 грн 39 коп., пеню за несвоєчасну сплату нарахованих процентів у розмірі 200 доларів США, що за курсом НБУ становить 4659 грн. 35 коп., а всього 43344, 04 доларів США, що за курсом НБУ становить 1009776 грн 85 коп. (один мільйон дев`ятсот сімдесят сім грн. 85 коп.), заборгованість за нарахованою щомісячною комісією в розмірі 7653грн., пеню за несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування в розмірі 1360 грн81коп., а всього в розмірі 9013 грн 81 коп. (дев`ять тисяч тринадцять грн. 81коп.). На виконання рішення суду були видані виконавчі листи. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року замінено сторону стягувача з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Виконавчі листи були направлені до органів ДВС на виконання. Станом на 16.07.2021 року рішення суду не виконано, заборгованість відповідачами не погашена. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів 3 % річних від простроченої суми за період з 16.07.2018 року по 16.07.2021 року в сумі 99882 грн 29 коп. та судовий збір в розмірі 2270 грн 00 коп. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 11 серпня 2021 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до суду відзив у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України не подали, хоча судом їм було роз`яснено право на подачу відзиву в ухвалі про відкриття провадження. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалами суду від 22 листопада 2021 року та 21 грудня 2021 року судом витребувано докази, зокрема матеріали виконавчих проваджень про стягнення з відповідачів заборгованості. В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - Скребець О.С. не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подали та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року по справі № 759/4780/15-ц присуджено стягнути солідарно з [PERSON] , [INFO] , ід.н. [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , ід.н. [NUMBER] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» (код ЕДРПОУ 09322299) борг, який складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 28948,41дол. США, що курсом НБУ в еквіваленті становить 674404 грн 94 коп., простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 13695,63 дол. США, що за курсом НБУ в еквіваленті становить 319064 грн 17 коп., пеню за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості в розмірі 500 доларів США, що за курсом НБУ становить 11648 грн 39 коп., пеню за несвоєчасну сплату нарахованих процентів у розмірі 200 доларів США, що за курсом НБУ становить 4659 грн. 35 коп., а всього 43344,04 доларів США, що за курсом НБУ становить 1009776 грн 85 коп. (один мільйон дев`ятсот сімдесят сім грн. 85коп.),заборгованість за нарахованою щомісячною комісією в розмірі 7653грн., пеню за несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування в розмірі 1360 грн 81коп., а всього в розмірі 9013 грн 81 коп. (дев`ять тисяч тринадцять грн. 81коп.) (а.с. 9-11 - копія рішення суду, а.с. 5-7 - копія договору кредиту і забезпечення № 272/АК-2007 від 17 грудня 2007 року, а.с. 8 - копія договору поруки від 17 грудня 2007 року). Суд звертає увагу на те, що позивачем помилково визначено загальна сума заборгованості на рівні 1108790 грн 66 коп., при тому, що правильною є сума 1018790 грн 66 коп (1009776 грн 85 коп. + 9013 грн 81 коп.). Відповідно до п. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Рішення суду відповідачами не оскаржувалось до апеляційного суду та набрало законної сили 26 травня 2015 року. На виконання рішення суду були видані виконавчі листи про стягнення з відповідачів заборгованості. Станом на день звернення позивача до суду рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року по справі № 759/4780/15-ц не виконано (а.с. 12 - копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, а.с. 16-18 - інформація про виконавче провадження, а.с.81-160 - матеріали виконавчого провадження). В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положення ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу п. 17 Постанови Пленуму ВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" 30.03.2012 року № 5 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (правовій висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах зазначає наступне. Якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18). Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, три відсотки річних від простроченої суми. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 міститься правовий висновок про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Наявність рішення суду про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованості не припиняє правовідносин сторін за договором кредиту, оскільки на даний час рішення суду відповідачами не виконано. Наявність судового рішення не звільняє відповідачів від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє позивача права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, а саме 3 % річних від простроченої суми. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 17.05.2018 року замінено сторону у виконавчому провадженні № 51044853 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором відповідно до рішення суду від 26.05.2015 року. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 17.05.2018 року відмовлено Товариствe з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження з виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2015 року про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] за кредитним договором, оскільки заміна сторони правонаступником вже судом розглянуто та замінено. Як вбачається із матеріалів цивільної справи ухвала Святошинського районного суду м. Києві від 17.05.2018 року про заміну сторони у виконавчому провадженні про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором відповідно до рішення суду від 26.05.2015 року заявником не оскаржувалась до апеляційного суду та набрала законної сили 16.06.2018 року, тобто ПАТ «КБ «Експобанк» замінено на правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»у відповідності до положень ст. 442 ЦПК України.

Outcome: partial