Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Старостинського округу № 7 Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 17.12.2010 року ВРД № 628979, виданого нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим номером № 1911, зареєстрованого в Магдалинівському районному бюро технічної інвентаризації 22.12.2010 року. В даному будинку зареєстрована [PERSON] , колишня дружина, але тривалий час в ньому не проживає. Адреса її фактичного місця проживання позивачу невідома. На підставі довідки № 609/7 від 04.10.2021 року, виданої виконавчим комітетом старостинського округу № 7 Магдалинівської селищної ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає (а. с. 13). Тому позивач вимушений звертатися до суду та просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, шляхом зняття відповідача з реєстрації із житлового будинку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, заперечень на позовну заяву не надала. Про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження була повідомлена належним чином, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України». Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, будинок [ADDRESS] , є приватною власністю [PERSON] , згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 грудня 2010 року ВРД № 628979, зареєстрованого в реєстрі за № 1911 (а. с. 9). Згідно Витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства «Магдалинівське бюро технічної інвентаризації» номер витягу: 28449615 від 22.12.2010 року, власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , вказано [PERSON] (а. с. 9). До матеріалів справи додано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , в графі «Власник» зазначено [PERSON] (а. с. 10-12). Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст. ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з положень ст. 150 Житлового кодексу України та ст. 383 Цивільного кодексу України власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї; колишніми членами його сім`ї; а також членами сім`ї колишнього власника житла. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживає, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житлом, передбачених ст. 71 ЖК України, немає. Згідно довідки № 230 від 17.11.2021 року, виданої Жданівським старостинським округом № 1 Магдалинівської селищної ради, [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а. с. 21). Таким чином, відповідач втратила право на користування житловим будинком, що належить позивачу, отже є підстави визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні беззаперечно встановлено факт не проживання відповідача [PERSON] у будинку, власником якого є позивач. Тому, з урахуванням викладеного, проаналізувавши викладені норми Закону, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Outcome: approved