Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна; приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що у вересні 2021 року їй (позивачці) стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяною Петрівною ведеться виконавче провадження № 65896310 з примусового виконання виконавчого напису № 87155 від 05.04.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у загальному розмірі 38\~743 грн. 13 коп. Разом з тим, в рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем було прийнято постанову від 07.07.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Однак, позивачка вважає, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням вимог законодавства, без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу за Кредитним договором № 2005101551 від 07.08.2013 року, так як нею (позивачкою) категорично заперечується наявність будь-якої заборгованості, як перед відповідачем, так і перед первісним кредитором. А також, позивачка зазначила, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису з урахуванням ч. 2 ст. 1050 ЦК України вже спливли строки кредитування, строки на вчинення напису і строки позовної давності. Тому, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, та зареєстрований в реєстрі за № 87155, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за Кредитним договором № 2005101551 від 07.08.2013 року в загальному розмірі 38 093 грн. 13 коп. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.10.2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено у ВПВП 65896310, що здійснюється на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Миколаївни від 05.04.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №87155, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 38 743 грн. 13 коп., до розгляду справи №711/6383/21 по суті та набрання чинності судовим рішенням. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.10.2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв про суті спору. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила наявність спору між нею та відповідачем ТзОВ «Вердикт Капітал» щодо існуючої заборгованості за Кредитним договором № 2005101551 від 07.08.2013 року, яка стягнута оспорюваним виконавчим написом, оскільки увесь свій борг перед первісним кредитором вона погасила повністю, що стверджується її листуванням з АТ «ОТП Банк» (первісним кредитором). Також, просила стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір за подання до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову. В судове засідання представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцезнаходження юридичної особи та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-порталі «Судова влада». В судове засідання інші учасники судового процесу - треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна та приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна також не з`явились, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності представника відповідача, повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди щодо такого порядку розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , а також, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку. За загальним правилом статей 15 та 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~статтею 13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що 07.08.2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 2005101551, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 5 000 грн., строком на 36 місяців, з 07.08.2013 року по 07.08.2016 року. 05.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною був вчинений виконавчий напис, та зареєстрований в реєстрі за № 87155, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості Кредитним договором № 2005101551 від 07.08.2013 року за період з 22.12.2018 року по 22.03.2021 року в розмірі 38 093 грн. 13 коп. Також, з матеріалів справи вбачається, що 24.06.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяною Петрівною, на підставі вказаного виконавчого напису, було відкрито виконавче провадження № 65896310 про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» коштів в загальному розмірі 38\~743 грн. 13 грн., з яких: заборгованість за Кредитним договором № 2005101551 від 07.08.2013 року за період з 22.12.2018 року за період з 22.12.2018 року по 22.03.2021 року 38\~093 грн. 13 коп., яка складається із: 14\~082 грн. 40 простроченої заборгованості за сумою кредиту, 8 910 грн. 79 коп. простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 3\~271 грн. 17 коп. строкової заборгованості за комісією, 11\~828 грн. 77 коп. строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а також про стягнення 650 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Крім того, постановою приватного виконавця від 24.06.2021 року з боржника [PERSON] було стягнуто основну винагороду приватного виконавця в розмірі 3\~874 грн. 31 коп. Разом з тим, в межах вказаного виконавчого провадження № 65896310 приватним виконавцем було прийнято постанову від 07.07.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка [PERSON] вказує, що оспорюваний виконавчий напис від 05.04.2021 року є таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки при його вчиненні приватним нотаріусом Головкіною Я.В. не перевірено безспірність заборгованості за вказаним Кредитним договором № 2005101551 від 07.08.2013 року, в тому числі і взагалі її наявність, оскільки борг нею (позивачкою) перед первісним кредитором було погашено повністю, а також, позивачка зазначає, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису строки кредитування, строки вчинення виконавчого напису та строки позовної давності спливли, а тому оскаржуваний нею виконавчий напис є таким, що вчинений поза такими строками. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону та глава 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1-3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у кредитора (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). За змістом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану у договорі адресу. Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.4, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ цього ж Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Так, п.п.1, 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами. Зокрема, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (п. 1 Переліку документів). Відповідно до пункту 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виходячи із наведеного, строк протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. \~ \~ \~ \~Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, зокрема: вчинення виконавчого\~напису в\~разі порушення\~основного зобов`язання\~та (або)\~умов іпотечного\~договору здійснюється\~нотаріусом після\~спливу тридцяти\~днів з\~моменту надісланих\~іпотекодержателем повідомлень\~-\~письмової вимоги\~про усунення\~порушень іпотекодавцю\~та боржнику,\~якщо він\~є відмінним\~від іпотекодавця. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). \~ \~ \~ \~Таким чином, для вирішення питання щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мають бути встановлені: належність кредитору права вимоги за кредитним договором, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також необхідно встановити наявність (відсутність) об`єктивних обставин, коли виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню. Разом з тим, статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» чітко регламентовані строки, в межах яких можуть бути вчинені виконавчі написи: в даному випадку - не більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Отже, враховуючи, що законом інший строк давності не встановлено, тому застосуванню підлягають положення саме Закону України «Про нотаріат», як спеціального закону. Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса від 05.04.2021 року № 87155, ним з [PERSON] стягнута на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 2005101551 від 07.08.2013 року за період з 22.12.2018 року по 22.03.2021 року в загальній сумі 38 093 грн. 13 коп., яка складається із: 14\~082 грн. 40 простроченої заборгованості за сумою кредиту, 8 910 грн. 79 коп. простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 3\~271 грн. 17 коп. строкової заборгованості за комісією, 11\~828 грн. 77 коп. строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. У самому\~виконавчому написі\~зазначено про\~перехід права\~вимоги від\~АТ «ОТП\~Банк» на\~підставі Договору\~Відступлення прав\~вимоги за кредитними договорами 22/12/18 від 22.12.2018 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», однак, самі документи (оригінали, копії), підтверджуючі вказане відступлення права вимоги, а зокрема право вимоги до боржника [PERSON] за Кредитним договором № 2005101551 від 07.08.2013 року, суду надані не були. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заперечувала проти існування в неї будь-яких зобов`язань, як перед ТзОВ «Вердикт Капітал», так і перед первісним кредитором АТ «ОТП Банк», в тому числі заперечувала і існування заборгованості на суму, яка зазначена у виконавчому написі. Сам же відповідач ТзОВ «Вердикт Капітал», не скористався своїм правом та не подав до суду відзиву на позовну заяву, а також доказів, які б вказували на безспірність заборгованості позивачки [PERSON] (Позичальника) за Кредитним договором № 2005101551 від 07.08.2013 року. Крім того, з самого Кредитного договору № 2005101551 від 07.08.2013 року вбачається, що строк виконання зобов`язання [PERSON] за вказаним договором є таким, що настав 07.08.2016 року, тому саме з цього часу підлягає обчисленню трирічний строк, для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, який не може бути змінений за домовленістю сторін. Як вбачається із матеріалів справи, із заявою про вчинення виконавчого напису №87155, який оскаржується, ТзОВ «Вердикт Капітал» звернулося до приватного нотаріуса в квітні 2021 року. Отже, строк, протягом якого міг бути вчинений даний виконавчий напис закінчився. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року (справа №591/6608/16-ц). За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 04.03.2015 року в справі № 6-27цс15, від 11.03.2015 року в справі № 6-141цс14). За змістом частини четвертої статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, враховуючи викладене вище, в тому числі, відсутність на момент розгляду справи належних та допустимих доказів, які б вказували на безспірність заборгованості позивачки [PERSON] за Кредитним договором № 2005101551 від 07.08.2013 року перед ТзОВ «Вердикт Капітал», відсутність доказів того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена відповідачем при подачі документів нотаріусу і що про таку заборгованість боржник достеменно знала, однак, проігнорувала вимогу про її погашення, та, беручи до уваги, що відповідач не скористався своїм правом подати письмовий відзив на позов з обґрунтуванням його заперечень проти позовних вимог з посиланням на відповідні письмові докази, а також, не надав суду і доказів про відступлення прав вимоги, які б підтверджували, що від ПАТ «ОТП Банк» до ТзОВ «Вердикт Капітал» дійсно перейшло Право вимоги заборгованості за Кредитним договором № 2005101551 від 07.08.2013 року, тому суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання виконавчого напису, вчиненого 05.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, та зареєстрованого в реєстрі за № 87155, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості Кредитним договором № 2005101551 від 07.08.2013 року за період з 22.12.2018 року по 22.03.2021 року в розмірі 38 093 грн. 13 коп. таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь позивачки [PERSON] понесені нею судові витрати, а саме: 908 грн. судовий збір за подачу позовної заяви, 454 грн. судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову, а всього 1 362 грн.

Outcome: approved