Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Підставами звернення до суду з позовом стало те, що позивач є власником зазначеного будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.03.2020 року. На даний час в будинку зареєстрована, однак не проживає [PERSON] яка не проживає за місцем реєстрації протягом тривалого часу, а саме з квітня 2014 року. [PERSON] до сім`ї позивача не належить та не проживає з нею і не використовує житлове приміщення за прямим його призначенням, тобто для постійного проживання, тому позивач вважає, що відповідач втратив своє право на користування вказаним жилим приміщенням. Наявність реєстрації в належному позивачу будинку, особи, яка фактично не проживає за даною адресою тривалий час ускладнює реалізацію позивачем свого права власності на будинок. Ухвалою від 17.11.2021 року відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, причини її неявки суду не відомі. До суду повернувся конверт з відміткою «Довідка. Повернення. Інші причини. Адресат відсутній». Згідно з положеннями ч.7 та 8 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленою про розгляд справи судом, відзиву на позовну заяву не надіслала. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, без виклику свідків. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.2020 року позивач [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] (а.с.12-13). Відповідно до довідки голови квартального комітету «Заріччя» від 30.10.2021 № 529, в будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , 1982 року народження, однак за вказаною адресою не проживає з 2014 року (а.с.14). Відповідно до довідки голови квартального комітету «Заріччя» від 30.10.2021 № 530, будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , 1978 року народження, та проживає один за вказаною адресою (а.с.15). Згідно з копії домової книги, будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 16-17). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. До вказаних правовідносин застосовуються норми права визначені Цивільним та Житловим Кодексами України. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.ч.1,2 і 7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Як визначено ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченихцим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши наявні у справі докази у відповідності до ст.ст.77, 78, 79, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх досліджені, які свідчать про те, що відповідач [PERSON] без поважної причини не проживає в належному позивачу будинку, за умови відсутності підстав збереження за ним житлового приміщення понад встановлені законом строки, що передбачені ч.3 ст.71 ЖК України, приходить до висновку, що право власника даного житла - позивача [PERSON] порушене, тому відповідно до вимог ст.391 ЦК України, підлягає захисту, а відповідно позов задоволенню. У зв`язку з тим, що позов задоволено повністю, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 грн. сплачених останнім судових витрат.

Outcome: approved