Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» на виконання своїх зобов`язань, надало відповідачу послуги з централізованого опалення, але він неналежно виконує свої зобов`язання щодо здійснення оплати за них, має заборгованість. Дані обставини є підставою для стягнення боргу у повному обсязі з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з 22 жовтня 2019 року по 01 травня 2021 року в розмірі 7684,68 грн., інфляційні втрати - 439,43 грн., 3% річних - 168,74 грн., а всього 8292,85 грн. та сплачений судовий збір 2270,00 грн. Процесуальні дії у справі. 04.08.2021 позовна заява надійшла до суду. 28.09.2021 судом отримана інформація щодо зареєстрованого місце проживання (перебування) відповідача. 29.09.2021 позовна заява залишена без руху для уточнення періоду заборгованості. 29.10.2021 надійшла уточнена позовна заява. 11.11.2021 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін не надходило. В зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. АТ «Криворізька теплоцентраль» надає послуги з постачання теплової енергії. Відповідач [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрована, є власником ѕ частки вказаного житла та споживачем послуг, які надає позивач, але вчасно оплату за надані послуги не здійснює. За розрахунком позивача сума заборгованості за період з 22.10.2019 по 01.05.2021 становить 7684,68 грн. Позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 439,43 грн. та 3% річних у розмірі 168,74 грн. Правильність нарахування підтверджується відповідними розрахунками. Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано. Зміст спірних правовідносин. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з належного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих послуг. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 цього Закону, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом першим частини першої статті 7 вказаного Закону України, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів. Згідно з пунктами 2, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Положеннями частини першої статті 9 цього Закону визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, і не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Тобто за змістом цієї статті Закону відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати, оскільки укладення договору є обов`язком споживача. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконує покладені законом обов`язки з утримання житла, оплату за надані житлово-комунальні послуги у повному обсязі не здійснює, своїми неправомірними діями завдав позивачеві збитків, тому право позивача є порушеним і підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача на його користь заборгованості з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Водночас, суд враховує, що відповідач за вказаною в позові адресою не має зареєстрованого місяця проживання, згідно з наданими позивачем доказами є власником 3/4 часток квартири, де виник борг, а тому вважає, що слід стягнути з відповідача заборгованість у розмірі, пропорційному розміру його частки у праві власності на житло, а саме у розмірі 5763,68 грн. За таких обставин, розмір інфляційних втрат та 3 % річних має обраховуватись пропорційно розміру боргу по грошовому зобов`язанню, і становить 329,57 грн., та 126,55 грн. відповідно. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі, пропорційному розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 1702,50 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial