Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

29 липня 2021 року громадянка [PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м.Одеси із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. В обгрунтування своїх вимог [PERSON] посилалася на те, що однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу із покійним [PERSON] вони проживали за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. Проте пізніше змінили місце спільного проживання та стали жити за адресою: [ADDRESS] . Спільних дітей не мають. Вказаний факт їх спільного проживання за адресою: [ADDRESS] підтверджується заявами сусідів: 1. [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] ; 2. [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] ; 3. [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , у відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №1267. [PERSON] , здійснила його поховання, як дружина, (накладна міститься у додатках до заяви), розпорядилася речами померлого. З родичами покійного чоловіка [PERSON] заявниця в хороших відносинах, які також є свідками спільного сімейного проживання заявниці та її покійного чоловіка. При житті покійний чоловік [PERSON] мав у власності будинок, земельну ділянку, інше майно, отримував пенсію тощо. Для отримання спадщини покійного [PERSON] заявниці потрібно встановити факт проживання з ним однією сім`єю, оскільки [PERSON] не являється його офіційною дружиною. Факт проживання однією сім`єю більше п`яти років може бути встановлення лише за рішенням суду, а тому і виникла необхідність для звернення з цією заявою. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Суворовського районного суду м. Одеси Дяченко В.Г. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.08.2021 року відкрито провадження у справі. Проведення судового засідання призначено на 19.10.2021 року о 10 годині 30 хвилин в залі судових засідань № 7 в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси (вул. Чорноморського козацтва, 68, м. Одеса). Згідно розпорядження в.о. голови Суворовського районного суду м.Одеси про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену корона вірусом COVID-19, з 18 жовтня 2021 року до 01 листопада 2021 року, зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх допуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. 18 жовтня 2021 року від представника заявниці адвоката Козак А.В. до суду надійшла заява про подальший розгляд справи без участі заявника та представника заявника. Заяву підтримують в повному обсязі. Судове засідання перенесено на 20.01.2022 року о 10:20 год. У судове засідання 20.01.2022 року заявник і представник заявника не з`явились, третя особа, яка не висуває самостійних вимог - приватний нотаріус Гребенюк І.М. не з`явилась, сторони були належним чином повідомлені про дату і місце судового засідання. У судове засідання були викликані та допитані свідки по справі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Встановлено, що громадянка [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Проте пізніше змінили місце проживання та стали разом жити за адресою: [ADDRESS] . Цей факт підтверджується заявами: [PERSON] , що громадянин [PERSON] проживав однією сім`єю як чоловік і дружина із громадянкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , що підтвердила факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , зазначив, що заявниця зі своїм покійним чоловіком проживали разом приблизно 10 років за адресою: [ADDRESS] . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями ч.ч.1-5 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу сторін. За вимогами п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом із тим згідно зі ст.74 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визнання осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК , суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Допитані в судовому засіданні свідки кожен окремо в своїх поясненнях суду пояснили, що знайомі із заявницею та покійним [PERSON] на протязі тривалого часу, останні проживали разом, вели спільне господарство, побут, мали спільний сімейний бюджет, купували речі. Як наголошує ВСУ у п. 20 постанови пленуму №11 від 21.12.2007 року «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 72 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Оскільки відносини між подружжям мають, насамперед, глибоко особистий характер, то й правовому регулюванню особистих немайнових відносин у сімейному праві надається особливе значення. Суспільні зв`язки, що складаються в сім`ї, є глибоко особистими, багато в чому інтимними і ґрунтуються на почуттях любові та взаємної прихильності. В Сімейному кодексі, порівняно з КЗпШС, збільшена кількість норм, які регулюють особисті немайнові відносини подружжя. Проте велика кількість особистих відносин між подружжям знаходиться поза сферою правового регулювання. В силу своєї делікатності та інтимності вони не піддаються зовнішньому впливу, що вказує на їх особливий характер. До особистих немайнових прав подружжя СК відносить ті, які є найбільш важливими та на які можна впливати нормами сімейного права. Це право на материнство та батьківство; право на повагу до своєї індивідуальності; право на духовний розвиток; право на зміну прізвища; право на розподіл обов`язків та спільне вирішення питань життя сім`ї; право на особисту свободу. Загальними засадами регулювання особистих немайнових відносин між подружжям згідно зі ст. 7 СК є здійснення їх з урахуванням права на таємницю особистого життя подружжя, права кожного з них на особисту свободу та неприпустимість свавільного втручання в сімейне життя; відсутність привілеїв чи обмежень кожного із подружжя за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками; здійснення прав та обов`язків кожним із подружжя на рівних засадах. Цей принцип базується на загальних положеннях ст. 24 Конституції України й означає право кожного з подружжя на особисту свободу; спільне вирішення питань материнства, батьківства, виховання й освіти дітей, інших питань життя сім`ї; право кожного з подружжя на повагу до своєї індивідуальності; обов`язок подружжя щодо побудови сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільної турботи про матеріальне забезпечення сім`ї та розвиток дітей. Відтак суд зазначає, що первісним чинником з метою визначення чи перебувають особи у відносинах, тотожних загальновизнаному поняттю «сім`ї», є встановлення наявності у осіб спільних особистих немайнових прав та обов`язків - врегульованих нормами сімейного права відносин стосовно особистих немайнових благ та інтересів осіб, які перебувають у шлюбі. Судом досліджено всі матеріали справи, докази, які були додані до заяви, та показання свідків. Верховний Суд в Постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 роз`яснив, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Таким чином, з наведеного положення випливає головна ознака подружніх відносин: наявність факту спільного проживання, ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України № 6-148 цс12 від 12 грудня 2012 року, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч.4 ст. 263 ЦПК України)

Outcome: approved