Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

В провадження судді 05 січня 2022 2021 року надійшла вищевказана заява. В обґрунтування заяви, представник позивача зазначає, що судом при ухвалені рішенні не вирішено питання про стягнення з позивача на користь відповідача понесені останньої витрати на правову допомогу у розмірі 6500,00 грн. Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, про причини не явки не повідомляли. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку всіх учасників справи. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Судом встановлено, що Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 29 грудня 2021 року ухвалено рішення у цивільній справі за позовом за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4968, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, 09.03.2021 року щодо звернення стягнення на грошові кошти у сумі 21105,09 грн. з [PERSON] , на користь ТОВ Фінансова компанія «Аланд» за кредитним договором зі страхування життя позичальника та можливістю перенесення платежу №154/8295ECLKВРТ від 18.12.2013 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь [PERSON] , сплачений судовий збір за звернення до суду з вимогою немайнового характеру у розмірі 908,00 грн. та сплачений судовий збір за звернення до суду з заявою про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн. Разом з тим, сторона позивача при зверненні до суду з вказаним позов просила суд стягнути судові витрати з Відповідача на користь Позивача. В обґрунтування стягнення витрат на правову допомогу суду представлено Договір №06 про надання правової допомоги від 20.08.2021 року, який укладений між [PERSON] та адвокатом Бондаренко О.В., Акт (опис) виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №06 від 20.08.2021 року, квитанція до прибуткового касового ордеру № 14 від 10.09.2021 року про сплату [PERSON] 6500,00 грн. за Договором №06 про надання правової допомоги від 20.08.2021 року. Так, відповідно до п. 4.1 Договору №06 про надання правової допомоги від 20.08.2021 року вбачається, що правову допомогу, що надає Адвокат, Клієнт оплачує в гривнях, у вартості обумовленої Сторонами на підставі відповідного акту приймання-передачі. (а.с. 23-24) Відповідно до Акту (опису) виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №06 від 20.08.2021 року від 10 вересня 2021 року, який підписаний [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що загальна сума отриманих клієнтом [PERSON] послуг становить 6500,00 грн. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг ); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи викладене, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Також Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховує, що неспівмірність цих витрат відповідачем не спростовано, а тому вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які позивач поніс підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved