Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

06 грудня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 09 грудня 2020 року укладено договір без номеру, згідно з яким останньому було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 5000 грн. 00 коп. з подальшим його поступовим збільшенням до 13000 грн. 00 коп. та наступним зменшенням до 12741 грн. 51 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,4% на місяць на суму залишку заборгованості. Відповідач [PERSON] порушив умови Договору і має прострочену заборгованість. Станом на 11 листопада 2021 року сума заборгованості складає 16259 грн. 30 коп., де заборгованість за тілом кредиту 13187 грн. 77 коп., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 00 грн. 00 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту 13187 грн. 77 коп., заборгованість за нарахованими відсотками 00 грн. 00 коп., заборгованість за простроченими відсотками - 3071 грн. 53 коп., заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно ст.625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) 00 грн. 00 коп., нарахована пеня 00 грн. 00 коп., нарахована комісія 00 грн. 00 коп.. Відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, тому АТ КБ «ПриватБанк» вимушене було звернутись до суду із вищевказаним позовом. Одночасно позивач прохав вирішити питання про розподіл понесених ним судових витрат у розмірі 2270 грн. 00 коп.. Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2021 року за клопотанням повноважного представника позивача вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті з повідомленням сторін без їх виклику (а.с.9,41). Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.43), у письмовій заяві, поданій до суду разом з позовною заявою, представник позивача на підставі довіреності Гребенюк О.С. вказав, що позивач позов підтримує\~у\~повному обсязіпо тих підставах, які були викладені в позовній заяві. Разом з тим, представник позивача клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подав, справу прохав\~розглянути без\~його участіта не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.7). Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання поштового відправлення (а.с.45). При цьому, відповідач заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подав, правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Виходячи з положень ч.5 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позицію позивача у справі, викладену у письмовій заяві, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між АТ КБ\~«ПриватБанк» та [PERSON] \~09\~грудня 2020 року склалися кредитні правовідносини, а саме, відповідач отримав кредит\~у розмірі\~5000\~грн.\~00\~коп.\~з подальшим\~його поступовим\~збільшенням до\~13000\~грн.\~00\~коп.\~та наступним\~зменшенням до\~12741\~грн.\~51\~коп.\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~3,4%\~на місяць\~на суму\~залишку заборгованості.\~09\~грудня 2020\~року [PERSON] \~відкрито картковий\~рахунок за\~номером картки\~ [NUMBER] \~з терміном\~дії останній\~день січня\~2024\~року (а.с.12-25,29-30). При цьому, в матеріалах справи наявна Заява [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яку останній підписав та за змістом якої він погодився, що вказана Заява становить між сторонами Договір банківського рахунка (далі Договір), який, зокрема, містить умови щодо процентної ставки відсотків річних у розмірі 40,8% для карт Універсальна Gold, що відповідає розрахункам позивача та складає 3,4 % на місяць (а.с.16-25). Таким чином, Договір підписаний сторонами: від імені банку уповноваженою на це особою та скріплений печаткою юридичної особи, а від імені позичальника особисто [PERSON] .. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, сума заборгованості за Договором станом на 11 листопада 2021 року складає 16259 грн. 30 коп., де заборгованість за тілом кредиту 13187 грн. 77 коп., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 00 грн. 00 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту 13187 грн. 77 коп., заборгованість за нарахованими відсотками 00 грн. 00 коп., заборгованість за простроченими відсотками - 3071 грн. 53 коп., заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України 00 грн. 00 коп., нарахована пеня 00 грн. 00 коп., нарахована комісія 00 грн. 00 коп. (а.с.10-11). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілими всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Абзацом першим частини першої статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Із виписки по особовому рахунку вбачається, що [PERSON] активував кредитну картку та активно користувалася кредитними грошовими коштами. Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, ураховуючи наявність у матеріалах справи виписки про рух коштів (а.с.12-13), яка є належним підтвердженням отримання [PERSON] кредитних коштів та користування ними, позивачем доведено факт отримання [PERSON] кредиту в АТ КБ «ПриватБанк» та факт наявності заборгованості за кредитом. Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526,527,530 ЦК України, позивач має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц). Так, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, заборгованість за тілом кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) складає 13187 грн. 77 коп.. Разом з тим, з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] (а.с.14), встановлено, що остання зміна кредитного ліміту відбулася 06 травня 2021 року та максимальна сума для отримання склала 12741 грн. 51 коп.. При цьому, відповідно до наданої банком виписки останній рух коштів по картковому рахунку здійснено [PERSON] 26 березня 2021 року, а саме, ним було здійснено переказ на суму 41 грн. 81 коп., після чого на картковому рахунку залишилася заборгованість в сумі 12733 грн. 18 коп., на які банком було нараховано відсотки. Таким чином, позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами збільшення кредитного ліміту (тіла кредиту) до 13187 грн. 77 коп. та отримання відповідачем кредитних коштів, що перевищують 12741 грн. 51 коп.. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,ч.6 ст.81 ЦПК України). За розрахунками позивача, заборгованість за простроченими відсотками складає 3071 грн. 53 коп. станом на 11 листопада 2021 року. В Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка 09 грудня 2020 року підписана [PERSON] , зазначена процентна ставка відсотків річних, яка складає 40,8% на рік, тобто (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році) (а.с.16-25). Як зазначалось вище, відповідно до наданої банком виписки останній рух коштів по картковому рахунку [PERSON] здійснено 26 березня 2021 року, а саме, ним було здійснено переказ на 41 грн. 81 коп., після чого на картковому рахунку залишилася заборгованість в сумі 12733 грн. 18 коп., тобто в межах встановленого кредитного ліміту, на які банком були нараховані відсотки. Отже, заборгованість по процентам за користування кредитом, становить 3319 грн. 12 коп., виходячи з розрахунку: (12733 грн. 18 коп. (тіло кредиту) * 40,8% (процентна ставка) / 360 (кількість днів у році) * 230 (кількість днів у періоді з 26 березня 2021 року по 11 листопада 2021 року) = 3319 грн. 12 коп.. Таким чином, з вищевказаного розрахунку судом встановлено, що розмір заборгованості за простроченими відсотками становить 3319 грн. 12 коп., але суд не може вийти за межі позовних вимог, тому стягненню підлягають лише заявлені позивачем вимоги за простроченими відсотками в сумі 3071 грн. 53 коп.. За такої\~сукупності обставин\~у справі\~суд дійшов висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається АТ КБ «ПриватБанк» як на підставу своїх вимог до відповідача [PERSON] , а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом за Договором від 09\~грудня 2020\~року станом на 11 листопада 2021 року в сумі 15804 грн. 71 коп., у тому числі заборгованість за тілом кредиту 12733 грн. 18 коп. та заборгованість за простроченими відсотками 3071 грн. 53 коп.. В іншій частині позовні вимоги АТ КБ\~«ПриватБанк» задоволенню не підлягають. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно положень ст.141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, з [PERSON] в сумі 2206 грн. 53 коп., виходячи з розрахунку: (15804 грн. 71 коп. (розмір задоволених позовних вимог) * 2270 грн. 00 коп. (сума сплаченого судового збору) / 16259 грн. 30 коп. (розмір заявлених позовних вимог) = 2206 грн. 53 коп..

Outcome: partial