Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання їхнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що стягнення аліментів на сина припинено у зв`язку з досягненням останнім повноліття. Однак син продовжує навчання на 3-му курсі денної форми у Вищому художньому професійно-технічному училищі №5 м. Вінниці. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча таку можливість має. За таких обставин позивач просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно на період його навчання, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту подання позову та до закінчення його навчання. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2021 було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу, разом із копією позовної заяви з додатками, було надіслану відповідачу на адресу реєстрації його місця проживання, яку він отримав 10.12.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, однак відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, що ґрунтуються на вимогах ст. 182, 199, 200 СК України. Судом установлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.12.2003. [PERSON] є студентом 3-го курсу денної форми навчання Вищого художнього професійно-технічного училища №5 м. Вінниці (строк навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2022 року), що підтверджується довідкою Вищого художнього професійно-технічного училища №5 м. Вінниці від 01.11.2021 №629. [PERSON] проживає разом матір`ю, не працює, доходів не має та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Як слідує з ЄДРСР рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 18.02.2020 по справі № 149/75/2 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.11.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Суд, ухвалюючи рішення у вказаній справі, взяв до уваги стягнення з відповідача також аліментів на утримання [PERSON] , який на той час ще не досяг повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [PERSON] досяг повноліття, є меншим 23 років, продовжує навчання, доходів не має, проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, а тому суд дійшов висновку, що син потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу в певній мірі. З позовом звернулася особа (мати) з якою мешкає син. При цьому суд враховує, що відповідач доказів не можливості надання такої допомоги суду не надав. Щодо розміру аліментів, то суд враховує, що згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначалося вище суд дійшов висновку, що повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а батько може надавати таку допомогу в певній мірі. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, перебування на утриманні відповідача також і дочки, а також те, що відповідач доказів надання допомоги сину та неможливості утримувати його суду не надав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, витрати пов`язані з навчанням (проїзд до навчального закладу, харчування, забезпечення базовими організаційними речами та приладдям) та обставини, що встановленні судом та мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/6 частки доходу відповідача. При визначені розміру аліментів суд взяв до уваги правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 24.12.2014 в справі №6-186цс14, та врахував всі обставини, визначені ст. 182 СК України, та певну можливість утримання сина матір`ю (позивачем), як-то визначено ст.200 СК України. При цьому суд звертає увагу, що позивачем не надано суду жодного обґрунтування розміру аліментів, про стягнення якого заявлено позов та можливості їх сплати у визначеному нею розмірі відповідачем. Суд також звертає увагу, що згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому, вказана норма (ст. 200 СК України) не передбачає мінімального розміру аліментів та поширення на ці правовідносини положень ч.2 ст.182 СК України, а тому суд при визначенні розміру аліментів не встановлює мінімальну межу, як-то визначає позивач. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 201, 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 12 листопада 2021 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов задоволений частково, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 605,33 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам). На підставі викладеного,

Outcome: partial