Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

06.07.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2005 року народження та [PERSON] , 2012 року народження, а також стягнути з відповідача аліменти на користь дітей в розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] є матір`ю неповнолітніх - [PERSON] , 2005 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження. Батько дітей записаний за заявою матері згідно ч.1 ст.135 СК України. На підставі заочного рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 28.04.2020 року малолітніх дітей [PERSON] , 2005 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження, було відібрано від матері у зв`язку з загрозою для життя і здоров`я дітей. На підставі розпорядження голови Новоград-Волинської РДА від 09.07.2020 №255 та від 09.07.2020 №254 дітям [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 09.10.2020 №383 дітей влаштовано до дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON] та [PERSON] . Під час перебування в родині [PERSON] мама не відвідувала дітей, не цікавилася їх життям та здоров`ям, не робила спроб для повернення дітей додому. Зі слів мами-вихователя [PERSON] , діти не мають бажання повернутися до біологічної родини. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дітей, не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дітей, не забезпечує необхідного утримання. Враховуючи те, що відповідач повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, має скандальний, сварливий характер, не дотримується правил особистої гігієни, не займається вихованням малолітніх дітей, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітній дітей та стягнути аліменти на їх утримання. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити. Повідомила, що відповідач повністю не займається вихованням та утриманням дітей. Відповідач в судове засідання 12.01.2021 року не прибула. Про час та місце розгляду повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. У підготовчому судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги не визнала повністю. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне. [INFO] в с. Теснівка Новоград-Волинського району, народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , батьком [PERSON] (а.с. 4). [INFO] в с. Миколаївка Новоград-Волинського району народилась [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , батьком [PERSON] (а.с.5). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, відомості про батьків дітей зазначено на підставі ч.1 ст.135 СК України (а.с. 8-9). На підставі заочного рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/987/20 від 28.04.2020 року неповнолітніх дітей [PERSON] , 2005 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження, відібрано від матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав та передано органу опіки та піклування. Також даним рішення стягнуто з відповідача [PERSON] на користь дітей аліменти на їх утримання в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 13-14). Згідно розпорядження голови Новоград-Волинської райдержадміністрації від 09.07.2020 №255, від 09.07.2020 №254 дітям [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей позбавлених батьківського піклування (а.с.10,11). Відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 09.10.2020 №383 дітей влаштовано до дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 17.06.2021 року за адресою: с. Теснівка Новоград-Волинського району, встановлено, що діти: син [PERSON] , 2002 року народження, син [PERSON] , 2005 року народження, та дочка [PERSON] , 2012 року народження, зареєстровані та входять до складу сім`ї [PERSON] , однак відібрані від матері, без позбавлення батьківських прав. Мати не займається вихованням малолітніх дітей. Лише один раз відвідувала дітей, не створила умов для проживання дітей. Проживає [PERSON] у власному будинку, який складається з 2-х кімнат, будинок маленький, старий, потребує ремонту, є земельна ділянка. Санітарний стан житлового приміщення незадовільний, немає місця для навчання дітей, місця для сну, постільна білизна брудна, в будинку сміття на підлозі. Мама не працює, ніяких виплат не отримує (а.с. 15). Також 11.01.2021 року повторно проведено огляд умов проживання відповідача [PERSON] , проте умови не змінилися. Відповідачем не було облаштовано місця для навчання дітей, не забезпечено чистою постільною білизною. В будинку брудно, брудний одяг на підлозі, продукти харчування в обмеженій кількості (а.с. 38). Відповідно до характеристики Брониківської сільської ради [PERSON] , 1980 року народження, зареєстрована та проживає в будинку [ADDRESS] . [PERSON] виховує двоє неповнолітніх дітей. На території старостинського округу не працює. За період проживання зарекомендувала себе задовільно, має скандальний сварливий характер, не дотримується правил особистої гігієни та не займається вихованням дітей. Житловий будинок, де проживала сім`я, знаходиться в неналежному стані, діти проживали в антисанітарних умовах. На даний час скарг до сільської ради не надходило, у громадських місцях веде задовільно. Долучено письмові пояснення неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , складені у присутності шкільного психолога, що вони мають нейтральне ставлення до позбавлення їх матері [PERSON] батьківських прав щодо них. Проживання у родині [PERSON] повністю їх задовольняє та вони не мають бажання повертатися до біологічної матері (а.с. 39-40). Також згідно довідки, виданої Гульської ЗОШ І-ІІІ ступенів 09.12.2021 року, [PERSON] є учнем 11 класу, [PERSON] ученицею 3 класу. Діти виховуються у ДБСТ родини [PERSON] . Діти регулярно відвідують заняття у школі, завжди охайні та доглянуті. Протягом навчального року біологічна мати дітей [PERSON] не спілкувалася з педагогами, не приймала ніякої участі у шкільному житті дітей (а.с. 41). У відповідності до висновку органу опіки і піклування Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2012 року народження, встановлено, що діти перебувають на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що матір ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Діти у лютому 2020 року були відібрані від матері у зв`язку із загрозою для життя та здоров`я та влаштовані до дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON] . Після відібрання дітей [PERSON] не вчиняла дій, щоб повернути дітей додому. Зі слів мами - вихователя [PERSON] діти не мають бажання повернутися до біологічної матері. Тому орган опіки та піклування Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2012 року народження (а.с. 18-19). Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства (частина третя). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята). Відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до статті 152 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша). Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам (частина друга). Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (частина третя). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (частина перша статті 152 Сімейного кодексу України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судовому засіданні з`ясовано, що 27.02.2020 року за рішенням Несолонської сільської ради неповнолітні діти [PERSON] , 2005 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження, у зв`язку з безпосередньою загрозою для життя або здоров`я були відібрані від матері відповідача [PERSON] 28.04.2020 року було постановлено рішення суду про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з відповідача на користь дітей. Зі сплином майже двох років, станом на січень 2022 року відповідач не створила належних умов для повернення дітей, не забезпечила належні умови для їх проживання, навчання, розвитку. В підготовчому судовому засіданні [PERSON] заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, звернулася за правовою допомогою до центру безоплатної допомоги, проте більше в судове засідання не прибула, не надала доказів на підтвердження зміни нею ставлення до виховання та утримання дітей. Таким чином, судом встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню дітей. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, враховуючи положення ПП ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає доведеним у судовому засіданні факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а позовні вимоги органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав відповідача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Одночасно заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/987/20 від 28.04.2020 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь дітей аліменти на їх утримання в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому безпідставними є вимоги органу опіки та піклування про збільшення розміру аліментів до 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки позивачем не надано доказів про зміну стану здоров`я, матеріального стану дітей чи платника аліментів. Тому у задоволенні зазначеної частини позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 992,40 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial