Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

у травні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила: - розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 01.10.2011 року, актовий запис № 1416; - визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , 2015 року народження, за місцем проживання її матері [PERSON] ; - стягнути з [PERSON] 2 488 000 грн. компенсації належної [PERSON] частки у спільній квартирі [ADDRESS] з подальшим припиненням права власності [PERSON] на частку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Кахно І.А. від 31.05.2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с. 48-50). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Кахно І.А. від 22.06.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 54-55). 21.09.2021 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позов (а.с. 72-96). 04.11.2021 року цивільну справу в порядку повторного автоматизованого розподілу справи передано в провадження судді Шевченко Т.М. (а.с. 213-214). 27.09.2021 року від відповідача [PERSON] надійшов зустрічний позов, в якому останній просив суд: - визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , 2015 року народження, за місцем проживання її батька - [PERSON] ; - визнати особистою приватною власністю [PERSON] 69% частин квартири [ADDRESS] , загальною площею 104,6 кв.м., житловою площею 53,2 кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1419262880000; - визнати спільним сумісним майном, набутим у шлюбі [PERSON] та [PERSON] 31% частин квартири [ADDRESS] , загальною площею 104,6 кв.м., житловою площею 53,2 кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1419262880000; грошові кошти у розмірі 500 000 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частини грошових коштів, які є спільною сумісною власністю подружжя у розмірі 250 000 грн.; - визнати грошове зобов?язання за договором позики грошових коштів від 30.12.2020 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] на суму 370 000 грн. спільним сумісним борговим зобов?язанням подружжя, врахувавши його при поділі спільного майна подружжя; визнати частки у спільному борговому зобов?язанні подружжя рівними; - поділити спільне нерухоме майно, набуте у шлюбі [PERSON] та [PERSON] , шляхом визначення ідеальної частки кожного в цілому майні без його реального поділу та залишити його в спільній частковій власності; у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визначити права на нього наступним чином: - визнати за [PERSON] право власності на 19,8% частин квартири [ADDRESS] , загальною площею 104,6 кв.м., житловою площею 53,2 кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1419262880000, врахувавши частину боргового зобов? язання[PERSON]. у спільному сумісному борговому зобов?язанні подружжя; - визнати за [PERSON] право власності на 11,2 % частин квартири [ADDRESS] , загальною площею 104,6 кв.м., житловою площею 53,2 кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1419262880000, з одночасним припиненням боргового зобов? язання[PERSON]. у спільному сумісному борговому зобов?язанні подружжя. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.01.2022 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] про визначення місця проживання дитини та розподіл спільного майна подружжя, та в частині зустрічних позовних вимог [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком, визнання особистою приватною власністю частини майна, яке було придбано за особисті кошти, та поділ спільного майна подружжя, визнання грошового зобов?язання спільним сумісним зобов?язанням подружжя та врахування його при поділі спільного сумісного майна подружжя. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 01 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено актовий запис № 1416, що стверджується даними свідоцтва про шлюб, виданого повторно 24.02.2021 року. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв`язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Протягом тривалого строку сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved