Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

У липні 2021 року заступник керівника Хмельницької окружної прокуратури, в інтересах Староостропільської сільської ради (бувшого Старокостянтинівського) Хмельницького району, звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] та ТОВ «Мрія Фармінг Полісся», в якому просить, із врахуванням уточнених позовних вимог, а саме: визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19.06.2019 року №22-4487-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер 6824288600:03:014:0007, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів (на території) Староостропільської сільської ради (бувшого Старокостянтинівського) Хмельницького району Хмельницької області; витребувати [PERSON] та ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» повернути на користь територіальної громади в особі Староостропільської сільської ради (бувшого Старокостянтинівського) Хмельницького району Хмельницької області земельну ділянку загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер 6824288600:03:014:0007; стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] та ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» на користь Хмельницької обласної прокуратури судовий збір у розмірі 6 810 грн., сплачений за пред`явлення цього позову та судовий збір у розмірі 1 135 грн., сплачений за подання заяви про забезпечення позову. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19.06.2019 року №22-4487-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га, що розташована за межами населених пунктів (на території) Староостропільської сільської ради бувшого Старокостянтинівського району Хмельницької області, кадастровий номер 6824288600:03:014:0007, та передано йому у власність для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного наказу, державним реєстратором Сахновецької сільської ради бувшого Старокостянтинівського району Хмельницької області Гаврилюк М.М., 17.07.2019 року зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. В подальшому, на підставі договору оренди від 05.12.2019 року, [PERSON] передав земельну ділянку з кадастровим номером 6824288600:03:014:0007 площею 2,000 га у володіння та користування ТОВ «Мрія Фармінг Полісся». 11.12.2019 року вказаний договір оренди зареєстровано державним реєстратором Сахновецької сільської ради бувшого Старокостянтинівського району Хмельницької області Гаврилюк М.М., про що внесено відповідні відомості за №34656541 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначає, що вищевказаний наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19.06.2019 року №22-4487-СГ підлягає визнанню недійсним, а спірна земельна ділянка поверненню [PERSON] та ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» територіальній громаді в особі Староостропільської сільської ради (бувшого Старокостянтинівського району) Хмельницького району з наступних підстав. Оскільки, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.04.2019 року №22-3007-СГ отримав у приватну власність (право зареєстровано 23.04.2019 року) земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер 6824285600:06:043:0032, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Миролюбненської сільської ради бувшого Старокостянтинівського району Хмельницької області. Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером 6824288600:03:014:0007 (наказ від 19.06.2019 року №22-4487-СГ) уже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.04.2019 року №22-3007-СГ). Таким чином, всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 ЗК України, [PERSON] при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не врахував, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка загальною площею 2,000 га, кадастровий номер 6824288600:03:014:0007, що знаходиться за межами населених пунктів (на території) Староостропільської сільської ради бувшого Старокостянтинівського району Хмельницької області, вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності, внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання. [PERSON] , при зверненні до зазначеного органу влади не повідомив, що вже раніше скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, а тому позивач просить повернути відповідачем спірну земельну ділянку. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04.08.2021 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою судді Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області від 05.07.2021 року на земельну ділянку (кадастровий номер 6824288600:03:014:0007) було накладено арешт на підставі заяви заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали надав відзив, яким заперечив позовні вимоги позивача та просив відмовити у позовній заяві, оскільки [PERSON] звертався до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявами в яких повідомляв, що правом на безоплатну приватизацію земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства не скористався, чим фактично ввів в оману Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, що стало наслідком прийняття оскаржуваного наказу, та вважають, що підстав для стягнення судового збору із Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відсутні. Відповідач [PERSON] також протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали надав відзив на позов, яким частково заперечив позовні вимоги позивача та просив відмовити у позовній заяві в частині щодо зобов`язання його повернути на користь територіальної громади земельну ділянку за кадастровим номером 6824288600:03:014:0007. Вважає, що в позасудовому порядку можливо було між сторонами вирішити спір, оскільки він не заперечує проти вилучення у нього спірної земельної ділянки, оскільки 10.03.2020 року [PERSON] подав до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області заяву про добровільну відмову від земельної ділянки з кадастровим номером 6824288600:03:014:0007 на користь держави. Вказана заява отримана адресатом 10.03.2020 року. [PERSON] вважає, що не порушив закон, подавши двічі заяву про отримання у власність земельної ділянки, оскільки законодавством не визначено заборони щодо кількості заяв, натомість обмежено кількість фактів передачі у власність земельних ділянок, а тому порушення вбачається із сторони Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Крім того, просить покласти на Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області судові витрати, оскільки він не є належним відповідачем по справі, а також звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 закону України «Про судовий збір». Представник позивача подав, на кожну окремо, відповідь на відзив на позовну заяву Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та [PERSON] та вказує, що доводи відповідачів є необгрунтованими та такими, що не ґрунтується на положеннях законодавства. Дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що згідно поданої заяви [PERSON] 12.03.2019 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0000 га за межами населених пунктів Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області та передати йому безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 12.04.2019 року за №22-3007-СГ затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового прзначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення. Змінено вид цільового призначення земельної ділянки з «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (01.01)» на «для ведення особистого селянського господарства (01.03)». Надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер 6824285600:06:043:0032, для сільськогосподарського призначення, розташовану за межами населених пунктів Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Право власності на ділянку зареєстровано відповідачем [PERSON] 19.04.2019 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В той же час, як вбачається із копії доданої до матеріалів справи заяви, 05.06.2019 року [PERSON] ще раз звертається до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про передачу у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0000 га, кадастровий номер 6824288600:03:014:0007, та передати йому у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Староостропільсокої сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Також, у поданій заяві [PERSON] вказав, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства він не скористався. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19.06.2019 року за №22-14487-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Передано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер 6824288600:03:014:0007, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Право власності на ділянку зареєстровано відповідачем 19.04.2019 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Вищезазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними і матеріалах справи. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. За змістом ч.ч. 1, 3, 4 ст. 116 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. В силу п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п.10 ч.2 ст.16 ЦК України). Як передбачено ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що громадяни та юридичні особи як суб`єкти права можуть набувати земельні ділянки державної або комунальної власності у приватну власність. Приватизація земельних ділянок здійснюється за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах установлених законом розмірів. Безоплатна передача громадянам земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності понад розміри, визначені ст.121 ЗК України, та більше одного разу по кожному виду використання заборонена. Для ведення особистого селянського господарства громадяни можуть приватизувати земельну ділянку у розмірі, що не перевищує 2,0 га. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав та інтересів. Правовий акт індивідуальної дії може бути визнаний судом недійсним (незаконним), якщо він суперечить нормам чинного законодавства, порушує права та інтереси інших осіб або держави. Вказане підтверджує, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки, згілено наказу від 19.06.2019 року № 22-4487-СГ, вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання на підставі наказу від 12.04.2019 року № 22-3007-СГ, та всупереч вимог ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України при отриманні у власність земельної ділянки не врахував, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. За таких обставин, наказ від 19.06.2019 року № 22-4487-СГ прийнятий Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області із порушенням вимог ч.4 ст.116, ч.1 ст.121 ЗК України, а тому його слід визнати недійсним. Крім того, судом вбачається, що 05.12.2019 року орендодавець [PERSON] та орендар ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» уклали договір оренди землі, за умовами яких [PERSON] передав ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» земельну ділянку з кадастровим номером 6824288600:03:014:0007 у платне користування строком дії до 11.12.2029 року. На підставі цього договору 16.12.2019 року державний реєстратор Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Гаврилюк М.М. зареєструвала право ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» на оренду земельної ділянки з кадастровим номером 6824288600:03:014:0007 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 50233659. Законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». За приписами ст.13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В силу ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За змістом ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Отже, захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до незаконно володіючої цим майном особи (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову. Водночас на наявність прав власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угоди щодо відчуження, укладеної іншими способами, оскільки дійсний власник не був стороною такої угоди. При цьому статтею 346 ЦК України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після її продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника. У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими способами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, що є належним способом захисту. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, яка викладена у постановах від 21 лютого 2018 року у справі №363/2936/15-ц, від 12 червня 2018 року у справі №916/3727/15, від 09 липня 2018 року у справі №910/3513/17. При цьому для застосування віндикації не має самостійного правового значення наявність «ланцюжка» правочинів, за яким річ послідовно передавалася від однієї особи до іншої, що в кінцевому результаті призвело до перебування речі у володінні набувача. Визнання недійсними всіх правочинів щодо відчуження речі не вимагається. Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 05 жовтня 2016 року у справі 916/2129/15 та від 17 грудня 2014 року у справі №6-140цс. За змістом правового висновку, викладеного в п. 56 постанови Великої Палати Верховного Суду за результатом розгляду справи №367/2022/15-ц від 29 травня 2019 року, формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб. Тому, витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки, зміненої власником внаслідок об`єднання з іншою земельною ділянкою в особи, за якою вона зареєстрована на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практики ЄСПЛ (рішення у справах «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року), втручання в право особи на мирне володіння майном має бути законним, повинно переслідувати «суспільний, публічний» інтерес та бути пропорційним визначеним цілям. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельної ділянки у державну власність, що беззаперечно становить суспільний інтерес. З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що обґрунтованим згідно з ч. 4 ст. 56 ЦПК України та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого в постанові від 26 червня 2019 року в справі №587/430/16-ц, звернення прокурора з позовом до суду в цій справі, оскільки має місце порушення інтересів держави. Виходячи з основних критеріїв дотримання вимог Статті 1 Першого протоколу до Конвенції у вказаній справі, суд констатує, що таке втручання у майно відповідача ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» є законним в контексті положень національного законодавства; переслідує «суспільний, публічний» інтерес, при цьому буде дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та приватними інтересами відповідача, а отже, таке втручання буде законним та справедливим. Відповідно до ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. За своєю правовою природою право оренди це один із видів речового права на чуже майно, в тому числі на земельну ділянку, яке складається з права тимчасового володіння та користування цим майном. Правом передачі земельної ділянки в оренду наділений лише її власник. Отже, якщо орендар отримує земельну ділянку від особи, яка не має правомочності на передання її в оренду, то такий орендар є особою, що набула земельну ділянку за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, та зобов`язаний повернути її власнику. Враховуючи, що [PERSON] незаконно набув право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 6824288600:03:014:0007, вказана земельна ділянка незаконно вибула з державної власності поза волею власника, в тому числі внаслідок недобросовісного виконання посадовими особами Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області власних повноважень, [PERSON] , за яким земельна ділянка незаконно зареєстрована на праві власності без будь-якого правовстановлюючого документа, не мав права передавати вказану земельну ділянку у оренду, про що орендар ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» не знав та не міг знати, тому земельна ділянка площею 2,0000 га в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом №22-4487-СГ від 19.06.2019 року у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів (на територі) Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області підлягає витребуванню у [PERSON] та ТОВ «Мрія Фармінг Полісся» на користь територіальної громади в особі Староостропільської сільської ради (бувшуго Строкостянтинівського) Хмельницького району Хмельницької області. Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, при подачі даного позову Хмельницької окружною прокуратурою було сплачено 6 810 грн. судового збору (за одну вимогу немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру), а також 1 135 грн. судового збору за подачу заяви про забезпечення позову, яку задоволено, а тому із відповідачів слід стягнути на користь Хмельницької окружної прокуратури судові витрати у розмірі 7 945 грн. (6810 + 1135) : 3 = 2648,34).

Outcome: approved