Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] подала до суду позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі ј частини заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином, [PERSON] , трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем з 20.01.2018 перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бориславського міського суду від 16 липня 2021 року у справі 438/566/21 шлюб розірвано. У них народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є малолітніми, обидвоє проживають з нею та повністю перебувають на її триманні. Згідно з судовим наказом від 23.10.2020 стягнуто із відповідача на користь позивачки аліменти на тримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 21.10.2020 і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач не надає коштів на утримання позивачки, хоча йому відомо, що вона перебуває у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги, так як не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином [PERSON] 3-х річного віку. Крім державної соціальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON] , інших доходів у неї немає, як і нема відкритих депозитних рахунків в установах банків. Окрім малолітнього сина [PERSON] у неї на утриманні є ще малолітній син [PERSON] , який відвідує дитячий садочок, за який щомісячно потрібно оплачувати 400 грн, а крім того, на забезпечення його всім необхідним потрібні значні кошти. Для прожиття та утримання себе та своїх синів позивач вимушена позичати кошти у родичів. Відповідач [PERSON] є молодою здоровою людиною, працездатний, працює оператором в НГВУ Бориславнафтогаз ПАТ «УКРНАФТА», де отримує значний розмір заробітку (доходу), а також має в користуванні дороговартісний автомобіль, яким щоденно користується та обслуговує його. Відповідач спроможний утримувати своїх малолітніх дітей: сина [PERSON] та сина [PERSON] , а також і позивачку, як свою колишню дружину, з якою проживає малолітній син [PERSON] , якому не виповнилось 3-х років. Враховуючи те, що відповідач має щомісячний стабільний заробіток, та оскільки добровільно домовитися з відповідачем про надання їй утримання вона не може, тому змушена звернутися в суд з позовом про стягнення аліментів на своє утримання у частці від заробітку (доходу) відповідача, а саме в розмірі 1/4 частини щомісячно. Вважає, що такий розмір аліментів забезпечуватиме їй прожитковий мінімум, а відповідач спроможний сплачувати аліменти саме в такому розмірі, оскільки це є не обтяжливим для нього, враховуючи його щомісячний заробіток (дохід). Ухвалою судді від 17.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, також просить стягнути з відповідача на її користь витрати з надання правничої допомоги. Відповідач [PERSON] в судові засідання 21 грудня 2021 року, 13 січня 2022 року не прибув, про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, на підставі п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що стверджується зворотнім поштовим повідомленням про особисте отримання ним судової повістки. Причин своєї неявки відповідач не повідомив, правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280\~ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] з 20.01.2018 перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бориславського міського суду від 16 липня 2021 року у справі 438/566/21, яке набрало законної сили 17.08.2021, шлюб розірвано. У сторін народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з позивачкою. Згідно з судовим наказом №438/1382/20, виданим 23.10.2020 Бориславським міським судом, з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на тримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не більше 10-ти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21.10.2020 і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] на цей час не має змоги працювати, оскільки займається вихованням дітей, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином [PERSON] 3-х річного віку, отримує лише соціальну допомогу по догляду за дитиною. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України: дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України). Вирішуючи питання про стягнення на користь позивача аліментів на підставі ч.2 ст.84 СК України, суд з`ясовує можливість відповідача надавати таку матеріальну допомогу. З матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідач має\~постійне місце\~роботи та\~м отримує стабільний дохід. Зокрема, на цей час працює у НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» м.Борислав з 11.07.2019, що стверджується відповідною довідкою від 26.10.2021. Аналіз вказаних вище положень сімейного законодавства дає підстави вважати, що ним передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, тобто незалежно від того, чи потребує вона матеріальної допомоги, за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає їхня спільна дитина, відтак, позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши з відповідача кошти на утримання дружини, з якою проживає син [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини\~заробітку (доходу)\~відповідача щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви до суду (28.10.2021), та до досягнення сином [PERSON] трьох років. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України. Оскільки вказане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в доход держави. Щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.3 ст.141\~ЦПК України при вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує: 1)\~чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням\~ціни позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес; 3)\~поведінку сторони\~під час\~розгляду справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч.8\~ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення\~судових дебатів\~у справі\~або протягом\~п`яти\~днів після\~ухвалення рішення\~суду за\~умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних\~доказів\~протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.1-ч.4, ч.6 ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір\~доказів\~тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами\~договору\~про надання\~правничої допомоги\~та на\~підставі відповідних\~доказів щодо\~обсягу наданих\~послуг і\~виконаних робіт\~та їх\~вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У позовній заяві позивач зазначила, що понесла судові витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 1000 грн. Правничу допомогу позивачеві надавала адвокат Вілінська Г.М. Відповідно до наданого позивачем договору від 27.10.2021, розрахунку фактичних витрат з надання правничої допомоги від 27.10.2021, акту приймання-здавання виконаних робіт від 27.10.2021, квитанції до прибуткового касового ордера від 27.10.2021, вартість наданої позивачу правничої допомоги становить 1000 грн. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що позовні вимоги задоволено, доказів неспівмірності витрат на правову допомогу до суду не надано, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved