Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кулеба І.І., звернулася до суду з позовом до Скалатської об`єднаної територіальної громади (Скалатської міської ради) про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] , зокрема на 1/3 частку будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на 1/3 частку в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] та на 1/3 частку, що належить позивачу як члену колгоспного двору. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що згідно свідоцтва на право особистої власності, виданого 30 серпня 1992 року, жилий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] належав колгоспному двору, який у відповідності до архівної довідки, станом на 1991 рік складався з 3 членів сім`ї: голова двору [PERSON] , його дружина [PERSON] та онука [PERSON] , (прізвище після одруження « [PERSON] »). Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ,та після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітами, спадщину прийняла, проте при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок\~з надвірними\~будівлями по\~ [ADDRESS] їй відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Враховуючи те, що вищевказаний житловий будинок належить колгоспному двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством, а також те, що в позасудовому порядку позивач захистити свої права на має можливості, просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача подала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача Скалатської об`єднаної територіальної громади (Скалатської міської ради) Тернопільської області, в судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно просять справу розглянути без їх участі, проти позову не заперечують. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~223,\~247 ЦПК України.\~\~ Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно довідки,\~виданої 14\~червня 2021 року Підволочиським районним бюро технічної інвентаризації та технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 14 червня 2021 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ,\~загальною площею\~96,1\~кв.м,\~житловою площею\~60,6\~кв.м. належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 30 серпня 1992 року Подільською сільською радою. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 серпня 1992 року на підставі рішення виконкому Подільської сільської ради народних депутатів № 15 від 18 серпня 1992 року, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, що складається з 3-х членів, головою якого є [PERSON] . З довідки, виданої архівним відділом Тернопільської РДА 10 червня 2021 року № 277, убачається, що по документах архівного фонду «Подільська сільська рада» у погосподарських книгах села Поділля станом на 1991 значиться господарство [PERSON] , 1933 р.н., голова господарства, разом з яким проживали: [PERSON] , 1939 р.н. дружина, [PERSON] , 1989 р.н., внучка. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08 серпня 2015 року, [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб із [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); \~ \~ \~ \~ \~ б)\~розмір частки\~члена двору\~визначається виходячи\~з рівності\~часток \~усіх його\~ \~ членів,\~включаючи неповнолітніх\~та непрацездатних.\~Частку працездатного\~члена двору\~ може\~бути зменшено\~або відмовлено\~у її\~ виділенні\~при недовгочасному\~його перебуванні\~у складі\~двору або\~незначній участі\~працею чи\~ коштами\~в господарстві\~двору.\~Особам,\~які вибули\~з членів\~ двору,\~але не\~втратили права\~на частку\~в його\~майні,\~вона визначається\~ виходячи\~з того\~майна двору,\~яке було\~на час\~їх вибуття\~і яке\~збереглося. Таким чином, у відповідності до даних положень [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , (прізвище після одруження « [PERSON] ») належало по 1/3 частці житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS] , як членам колгоспного двору. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Подільською сільською радою Підволочиського району. Із заповіту, посвідченого 28 січня 2008 року секретарем Подільської сільської ради, № 15, убачається, що [PERSON] , [INFO] , заповіла усе належне їй майно, де б воно не було і з чого б не складалося і все те, що буде належати їй на час смерті і на що за законом матиме право, включаючи всі грошові заощадження, грошові суми, відсотки, компенсації у відповідних банківських установах [PERSON] , [INFO] . Як убачається із постанови приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу № 01-16 від 19 квітня 2012 року, після смерті [PERSON] чоловік померлої [PERSON] подав заяву про небажання спадкувати. 03 грудня 2010 року заяву про прийняття спадщини подала [PERSON] , [INFO] , проте у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті [PERSON] їй відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Подільською сільською радою Підволочиського району. У відповідності до заповіту, посвідченого 14 квітня 2011 року секретарем Подільської сільської ради, № 20, [PERSON] , [INFO] , заповів усе належне йому майно, де б воно не було і з чого б не складалося і все те, що буде належати йому на час смерті і на що за законом матиме право, включаючи всі грошові суми, відсотки, компенсації у відповідних банківських установах [PERSON] , [INFO] . 19 квітня 2012 року на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВРР № 192505 після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 2,84 га, що розташована на території Подільської сільської ради, спадкова справа № 137/2011. Таким чином судом встановлено, що позивачу [PERSON] ( [PERSON] ) належить житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] , з яких 1/3 частка, належна їй як члену колгоспного двору, 1/3 частка успадкована за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , та 1/3 частка успадкована після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , однак, через відсутність правовстановлюючого документу про належні спадкодавцям частки у спадковому майні, що є необхідним для вчинення нотаріальної дії, та через належність будинковолодіння до колгоспного двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством, позивач не має можливості оформити за собою право власності в позасудовому порядку. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності\~до п.\~23\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30\~травня 2008\~року за\~№ 7\~свідоцтво про\~право на\~спадщину видається\~за письмовою\~заявою спадкоємців,\~ які\~ прийняли\~спадщину в\~ порядку,\~ установленому\~цивільним \~законодавством.\~ За\~ наявності\~ умов\~ для\~ одержання\~ в\~нотаріальній \~конторі \~свідоцтва \~про право\~на спадщину\~вимоги про\~визнання права\~на спадщину\~судовому розглядові\~не підлягають. У\~разі відмови\~нотаріуса в\~оформленні права\~на спадщину\~особа може\~звернутися до\~суду за\~правилами позовного\~провадження. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved