Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

13.07.2021 позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.10.2018 на вул. Ак. Корольова в м. Одесі [PERSON] , керуючи транспортним засобом MAZDA323 д.н.з. [NUMBER] скоїв зіткнення з транспортним засобом ТОYOTA RAV 4 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , яка уклала договір добровільного страхування наземного транспорту «ПРЯМЕ\~ВРЕГУЛЮВАННЯ» із ПАТ «СК «УНІКА». Постановою Київського районного суду м. Одеси у справі № 520/16282/18 відповідача було визнано винним у даній дорожньо\~-\~транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності. В подальшому ПАТ «СК «УНІКА» сплатило страхове відшкодування [PERSON] у сумі 13\~775,53 грн, в наслідок чого до нього перейшло право вимоги до відповідача в порядку суброгації, з яким воно і звернулось до суду. 28.07.2021 ухвалою суду Київського районного суду м. Одеси матеріали справи №\~947/21434/21 передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. 16.09.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 18.10.2021, 10.11.2021 та 06.01.2022 до суду надійшли клопотання від представника позивача про здійснення розгляду справи за відсутності позивача та його представника з проханням задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 11.01.2022 сторони в судове засідання не з`явились. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст.\~44\~ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 19.10.2018 на вул. Ак. Корольова в м. Одесі [PERSON] керуючи транспортним засобом MAZDA323 д.н.з. [NUMBER] скоїв зіткнення з транспортним засобом ТОYOTA RAV 4 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Згідно постанови Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2018 у справі №\~520/16282/18 відповідача було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340,00 грн. У пункті 1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. 19.02.2018 між ПАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту «ПРЯМЕ ВРЕГУЛЮВАННЯ» №\~016405/4640/0000073, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом ТОYOTA RAV 4 д.н.з.\~ [NUMBER] . Відповідно до ремонтної калькуляції від 30.01.2019 № 00276399 та акту узгодження розміру страхового відшкодування від 01.02.201 № 00276399 розмір страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку становить 13\~775,53 грн, які відповідно платіжного доручення від 07.02.2019 № 068428 було перераховано позивачем потерпілій стороні. За змістом ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1)\~шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. За змістом ст.\~993\~ЦК України та ст.\~27\~Закону України\~"Про\~страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При цьому вина у завданні шкоди, згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК\~України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що вина відповідача відповідно до вимог ст.\~124\~КУпАП встановлена, що підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2018 у справі №\~520/16282/18. Окремо суд зазначає, що будь-яких інших розрахунків розміру завданої шкоди чи доказів відсутності вини відповідача у заподіяній [PERSON] шкоди відповідачем не надано, а матеріали справи не містять. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем належними доказами підтверджено заявлені ним вимоги, а відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано розмір нанесеної ним майнової шкоди в результаті ДТП, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 270,00 грн.

Outcome: approved