Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] подали до Московського районного суду м. Харкова заяву про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має неповнолітню дитину, в якій просять розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09 березня 2013 року Вільшанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 08. Вимоги обґрунтовані тим, що з 09 березня 2013 року заявники перебувають у зареєстрованому Вільшанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 08, шлюбі. Від вказаного шлюбу заявники мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось у зв`язку із повним непорозумінням, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам сторін, крім спільної дитини їх нічого не пов`язує. Фактично спільне життя припинено. Договором між батьками про сплату аліментів та участь батьків у вихованні дитини заявники погодили здійснення своїх батьківських прав. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.12.2021 року спільну заяву [PERSON] , [PERSON] про розірвання шлюбу, за спільною заявою подружжя, яке має неповнолітню дитину було залишено без руху, заявникам надано строк для усунення недоліків заяви. 13.12.2021 року через канцелярію суду від представника заявника [PERSON] адвоката Ткаченка А.В. надійшла заява про усунення недоліків заяви. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2021 року прийнято заяву [PERSON] та [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання та роз`яснено порядок розгляду такої заяви. Станом на 17 січня 2022 року клопотань про відкликання заяви про розірвання шлюбу від заявників не надходило. Заявники [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяву про проведення судового засідання без їхньої участі, заяву підтримали та просили задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Судом встановлено, заявники [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 09 березня 2013 року Вільшанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 08 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Спільне життя не склалось у зв`язку із повним непорозумінням, що привело до розпаду сім`ї. 12 грудня 2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про участь у вихованні та утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Квасник О.О., та зареєстрований в реєстрі за № 484. Згідно з цим договором заявники, які є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , погодили постійне місце проживання дитини, обов`язок батька по сплаті аліментів та порядок сплати, порядок спілкування батька з дитиною, а також інші права та обов`язки матері та батька відносно малолітньої дитини. Згідно положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 - 3 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. В ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають в договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. Судом об`єктивно встановлено, що подальше спільне життя заявників із збереженням шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Заявники подали до суду договір про місце проживання дитини, участь батьків у забезпеченні дитини, умови здійснення батьками прав на особисте виховання дитини, який нотаріально посвідчений та зареєстрований. Згідно з заявою, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Задовольняючи заяву про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 СК України). Суд доходить висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, заявники погодили виконання батьківських обов`язків відносно спільної дитини, подальше спільне життя заявників і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому вважає, що шлюб між заявниками повинно бути розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved