Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

08 вересня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернуся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що на підставі договору факторингу №12/89 від 02 грудня 2020 року позивач набув прав вимоги до відповідача, як боржника за кредитним договором №R01.00403.003560085 від 16 січня 2018 року, розмір заборгованості якого становить 102925,91 гривень. Оскільки відповідач після направлення йому письмового повідомлення про зміну кредитора у зобов`язанні наявну в нього заборгованість за вказаним кредитним договором не погасив, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вищевказаним кредитним договором в повному обсязі, а також покласти на відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідач відзив до суду не подав, а від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому також вказано про підтримання позовних вимог та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 16 січня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк», як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено кредитний договір №R01.00403.003560085, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 43419,5 гривень, зобов`язавшись повернути кредитні кошти до 16 червня 2021 року включно щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту, сплативши 0,0001% річних від неповернутої суми кредиту протягом пільгового періоду, а в наступному - 51% річних від неповернутої суми кредиту. Викладені обставини підтверджуються копією кредитного договору, копіями заяв, копією заяви-повідомлення, копією паспорту споживчого кредиту, копією заяви-анкети, копією згоди, копією паспорту відповідача (а.с.4-16) Із матеріалів справи також встановлено, що позичальник, на відміну кредитодавця, не виконав належним чином взяті на себе договірні зобов`язання, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед ПАТ «Ідея Банк», розмір якої станом на 02 грудня 2020 року становить в загальному розмірі 102925,91 гривень, з яких: 43122,57 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 59803,34 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом. Викладені обставини підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості, копією виписки з особового рахунку (а.с.17, 18). 02 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ЄАПБ», як фактором, укладено договір факторингу №12/89, за умовами якого з урахуванням витягу з реєстру боржників №2 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло належних АТ «Ідея Банк» прав вимоги за кредитним договором №R01.00403.003560085 від 16 січня 2018 року. Про заміну кредитора у зобов`язанні за вказаним кредитним договором було письмово повідомлено позичальника [PERSON] . Наведені обставини підтверджуються копією договору факторингу, копією витягу з реєстру боржників, копією повідомлення про відступлення прав вимоги, копією платіжного доручення (а.с.19-24). Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначених вище договорів, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. При цьому за змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом положень ст.ст.512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст.ст.1077-1079, 1082 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №R01.00403.003560085 від 16 січня 2018 року з урахуванням на договір факторингу №12/89 від 02 грудня 2020 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти укладення таких договорів із дотриманням вимог законодавства щодо порядку їх укладення, змісту та форми таких договорів, а також підтверджено факт набуття позивачем, як новим кредитором, прав вимоги первісного кредитора до відповідача за вказаним кредитним договором, та встановлено невиконання відповідачем своїх зобов`язань за цим кредитним договором по відношенню до кредитодавця, що зумовило виникнення у відповідача кредитної заборгованості в наведеному в позові розмірі та права у позивача вимагати її стягнення на свою користь в судовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 2270 гривень (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved