Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Адвокат Бочан І.П. в інтересах позивача [PERSON] звернувся в суд із позовом до Споживчого кооперативу «Олімпія Б», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у якому просить визнати за[PERSON] право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , витребувавши дану квартиру з незаконного володіння [PERSON] , а також визнати за позивачем право власності на криту стоянку для автомобіля № 3, загальною площею 20,5 кв.м. в житловому будинку [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує на те, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 травня 2020 року у справі №607/11426/16-ц визнано незаконним рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 12.04.2012 року про закріплення за [PERSON] для виплати та отримання у власність майнового паю в кооперативі - двокімнатної квартири [ADDRESS] . Визнано недійсним договір дарування майнового паю, укладеного 12.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] ; визнано незаконними рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія» від 12.04.2014 року про прийняття [PERSON] в члени споживчого кооперативу «Олімпія Б». Визнано незаконним рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 17.08.2014 року про затвердження [PERSON] у списку членів, споживчого кооперативу «Олімпія Б», переданого у відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції для отримання права власності на квартиру; визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.11.2014 року - квартиру [ADDRESS] , видане [PERSON] . Неповне виконання [PERSON] зобов`язань за договором про дольову участь у будівництві полягало у недоплаті ним 193 800, 00 грн. за 32.3 кв.м. даної квартири, що він фактично намагався зробити, але у кооперативі йому було відмовлено у прийнятті цієї суми коштів, оскільки вказана квартира була уже незаконно передана [PERSON] 15.06.2020 року представник позивача направив до споживчого кооперативу «Олімпія Б» та вищевказаних його трьох членів - засновників адвокатське звернення щодо необхідності ним внесення зазначених коштів. Оскільки відповідачі відчужили дану квартиру [PERSON] , тому вважає, що це доводить незмінність протиправного спротиву їх на відновлення законних прав [PERSON] на вказану квартиру. Відповідно до постанови Апеляційного суду Тернопільської області від 29 березня 2018 року у справі № 607/663/16-ц, [PERSON] оплатив 36,41 кв.м. спірної квартири та вартість критої стоянки для автомобіля № 3 проектною загальною площею 20,5 кв. м. у незавершеному будівництвом будинку по [ADDRESS] (на той час будівельна адреса). Таким чином, позивач вважає, що йому залишилось доплатити за 32,3 кв.м. даної квартири (68.71 - 36.41), чого відповідачі не дали йому можливості зробити. Постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 29.03.2018 року підтверджено, що відповідно до рішення загальних зборів СК «Олімпія Б» від 29.10.2011 року вартість пайового внеску за 1 кв.м. невикупленої загальної площі в сумі 5 000 грн., а також вартість доплати для завершення будівництва в сумі 1 000 грн. за 1 кв.м. загальної площі. Тобто, позивач вважає, що йому залишилось доплатити за спірну квартиру суму 193 800 грн. (5000 грн. + 1000 грн. х 32.3 кв.м.). Зазначену суму він пропонував сплатити СК «Олімпія Б», про те, оскільки останній відмовився, вніс зазначену суму на депозитний рахунок Тернопільської судової адміністрації. Відповідач [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, у якому вказує на те, що під час розгляду справи №607/11426/16-ц Тернопільським апеляційним судом, [PERSON] були заявлені вимоги про визнання за ним права власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , витребувавши її з володіння [PERSON] . Крім того, просив визнати за ним право власності на криту стоянку для автомобілів № 3, площею 20,5 кв.м. у тому ж будинку. У задоволенні цієї частини позовних вимог позивачу було відмовлено. При цьому, апеляційний суд розглядаючи даний спір зазначив, що оскільки позивач не оплатив та не виконав всіх зобов`язань, відсутні підстави для задоволення позову. Виключивши [PERSON] з членів споживчого кооперативу, його майнові права залишені непорушними. При цьому, вважає, що [PERSON] було включено правомірно в члени кооперативу та у нього залишено майно, яке він подарував [PERSON] . Так, статутом споживчого кооперативу «Олімпія Б» передбачено право члена кооперативу, в разі його виходу або виключення, на одержання своєї загальної частки натурою або грішми (п. 6.5). При цьому, при виході із членів кооперативу та у випадку виключення з кооперативу майно, що припадає на внесений членом кооперативу пай, може бути ним відчужено кооперативу чи іншій особі за згодою загальних зборів кооперативу (п. 9.5 Статуту). Тому вважає, що [PERSON] має право на захист своїх інтересів шляхом відшкодування та повернення йому його майнового паю, який ним було внесено. Також зазначає, що рішенням загальних зборів кооперативу від 17 квітня 2011 року, оформленим протоколом №1/2011 та додатком до нього №1, закріплене внесення до статутного фонду кооперативу майнових прав позивача на викуплені ним 20,71 кв.м. квартири та 20,59 кв.м. критої стоянки, означені майнові права мають конкретну оцінку: 81 890 гривень, та 57093 гривень, відповідно. Фактично саме ці суми й складають пай позивача в кооператив - це майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу. [PERSON] передав зазначений пай у власність кооперативу, й відповідно набув права в разі виходу або виключення право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. При цьому, вважає, що позивачем не надано доказів про те, що саме йому належить ціла квартира [ADDRESS] , Блок-Б. , оскільки [PERSON] сплачено грошові кошти лише за 36,41 кв.м. квартири, чого не заперечує сам позивач, причому її загальна площа становить 68,8 кв.м. (проектна загальна площа - 68,71 кв.м). Реальним власником спірної квартири на даний час є [PERSON] , за яким у встановленому законом порядку зареєстровано право власності. Також зазначає, що фірма «Будівельник» не виконала свої зобов`язання за договором від 14 грудня 2007 року, не завершила добудову будинку та передала на підставі рішення Господарського суду Тернопільської області у власність матеріали та обладнання, які були використанні у процесі будівництва (створення майна) з відповідними актами передачі. У зв`язку із банкрутством фірми « Будівельник », для завершення будівництва будинку по [ADDRESS] , пайовики створили Споживчий кооператив «Олімпія Б» на основі добровільного об`єднання пайовиків фірми «Будівельник», однак позивач не брав участі у вказаному кооперативі, не оплачував внески, не був його членом та не фінансував завершення будівництва. Крім того, зазначив, що на момент введення будинку в експлуатацію, тобто на момент створення майна та трансформації майнового права вимоги у нерухоме майно, позивачем оплачено (проінвестовано) тільки 36,41 кв.м. При цьому, ціла квартира, в силу статті 331 ЦК України, як особи, яка виготовила цю частину речі зі матеріалів та за свій рахунок [PERSON] належить останній. [PERSON] на протязі тривалого часу, незважаючи на неодноразові звернення та оголошення кооперативу за 2012-2013 роки, не проявляв зацікавленості щодо спірного майна. Вважає, що своїми діями щодо недоплати частини вартості квартири, позивач поставив під загрозу можливість отримати у власність квартир іншим забудовникам, які проявили належну зацікавленість про свої майнові права, та які для отримання квартир у власність змушені були за власний рахунок інвестувати грошові кошти в кооператив для закінчення будівництва, в тому числі і спірної квартири. Таким чином, відповідач вважає, що позивач втратив своє майнове право у квартирі та критій стоянці по [ADDRESS] . У задоволенні позову просить відмовити повністю. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Бочан І.П. відповіді на відзив [PERSON] не подавали. Споживчий кооператив «Олімпія Б», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавали. Представник позивача [PERSON] - адвокат Бочан І.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Скиба В.М. в судовому засіданні позовних вимог не визнав, проти їх задоволення заперечив із мотивів, викладених у відзиві. Крім цього, вважає, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав та інтересів, а тому у задоволенні його позову слід відмовити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Яворський А.В. в судовому засіданні позов вимог не визнав та проти їх задоволення заперечив. Також зазначив, що позивач повинен був внести недоплачену ним суму коштів за спірне нерухоме майно нотаріусу, як цього вимагає ст..537 ЦК України. Також вказав, що позивач не звертався належним чином до СК «Олімпія Б» та їх засновників із пропозицію прийняти його у члени кооперативу та внести недоплачені кошти на рахунок зазначеного кооперативу, відтак у позові йому слід відмовити за його передчасністю. Представник Споживчого кооперативу «Олімпія Б», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилася та про причину неявки суд не повідомили, хоча про день та час судового розгляду повідомлялися вчасно та належним чином, що підтверджується документально. [PERSON] подав суду письмові пояснення, у яких зазначив, що йому на праві особистої власності належить квартира [ADDRESS] . Дану квартиру він придбав на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю.Г. 06.11.2018 року. На момент придбання, спірна квартира належала на праві власності [PERSON] , що перевірялось нотаріусом перед укладенням договору. Жодних обмежень та заборон виявлено не було. Зазначає, що він, придбаваючи спірну квартиру, діяв добросовісно, про жодні обмеження чи можливі спори йому не було відомо, у нотаріуса, при проведенні перевірки щодо реєстрації вказаної квартири, зауважень не виникло. [PERSON] вважає себе добросовісним набувачем, відтак, вважає, що відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] та визнання за ним права власності на спірну квартиру. 30 грудня 2020 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. 14 грудня 2007 року між ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» та [PERSON] було укладено договір дольової участі, відповідно до пункту 1.1 якого [PERSON] прийнято у пайове будівництво двокімнатної квартири [ADDRESS] . Пунктом 1.2 зазначеного договору сторони передбачили, що попередня базова вартість квартири становить 245 295 грн. У пункті 2.1 вказаного правочину сторони передбачили, що [PERSON] вніс 29 660 грн. за викуплені 8,30 кв.м., які перерахунку не підлягають. Решту суми у розмірі 215 635 грн. [PERSON] зобов`язується внести до кінця будівництва з фіксацією викупу квадратних метрів. У цей же день, між тими самими сторонами укладено договір дольової участі відповідно до пункту 1.1 якого [PERSON] прийнято ПП ТФ «Будівельник» у пайове будівництво на криту стоянку для автомобіля №3, проектною загальною площею 20,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 1.2 зазначеного договору сторони передбачили, що попередня базова вартість критої стоянки становить 57093 грн. У пункті 2.1 вказаного правочину сторони передбачили, що [PERSON] при складанні договору вніс 7415 грн. за викуплені 2,66 кв.м., які перерахунку не підлягають. Решту суми у розмірі 49678 грн. [PERSON] зобов`язується внести до кінця будівництва. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Споживчого кооперативу «Олімпія Б». [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним рішення загальних зборів, визнання недійним договору дарування, визнання незаконним та скасування свідоцтва, визнання права власності на майно та витребування його з незаконного володіння. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 травня 2020 року зазначене рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2019 року, скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково. Визнано незаконним рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 12.04.2014 року про закріплення за [PERSON] для виплати та отримання у власність майнового паю в кооперативі - двокімнатної квартири [ADDRESS] . Визнано недійсним договір дарування майнового паю, укладеного 12.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] .. Визнано незаконними: рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія» від 12.04.2014 року про прийняття [PERSON] в члени споживчого кооперативу «Олімпія Б»; рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 17.08.2014 року про затвердження [PERSON] у списку членів, споживчого кооперативу «Олімпія Б», переданого у відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції для отримання права власності на квартиру. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.11.2014 року - квартиру [ADDRESS] , виданого [PERSON] . У задоволенні решти позовних вимог, відмовлено. Як вбачається із означеного судового рішення апеляційного суду «…як встановлено апеляційним судом, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2016 року у справі №607/663/16, [PERSON] поновлено в членах споживчого кооперативу «Олімпія Б»…На виконання вказівок Верховного Суду, досліджуючи та надаючи правову оцінку пункту 9.5 статуту СК «Олімпія «Б», яким передбачено, зокрема, що при виході із членів кооперативу та у випадку виключення з кооперативу майно, що припадає на внесений членом кооперативу пай, може бути ним відчужено кооперативу чи іншій особі за згодою загальних зборів кооперативу, апеляційний суд дійшов до висновку, що рішенням загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 12.04.2014 року про закріплення за [PERSON] для виплати та отримання у власність майнового паю в кооперативі - двокімнатної квартири [ADDRESS] порушено права позивача, оскільки саме позивач [PERSON] у розумінні п.9.5 статуту СК «Олімпія Б» мав право відчужити кооперативу або іншій особі свій пай, а не сам кооператив. А тому, твердження суду першої інстанції, що ним не встановлено порушення прав [PERSON] , як члена кооперативу, оскільки не доведено відчуження за рішенням загальних зборів від 12.04.2012 року саме майна [PERSON] , що припадає на внесений ним пай, є безпідставним, з огляду на положення п. 9.5 статуту СК «Олімпія Б», а також преюдиційні у даній справі, в силу ст.82 ЦПК України, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.02.2011 року у справі №2-1752/11р., яким за [PERSON] визнано майнові права на 20,5 кв.м. вбудованої критої стоянки для автомобіля № 3 , проектною загальною площею 20,5 кв.м. та на 20,71 кв.м. двокімнатної квартири [ADDRESS] та рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2016 року у справі 607/663/16-ц, яким [PERSON] поновлено в членах споживчого кооперативу «Олімпія Б». Окрім того, відповідно до Додатку №1 до рішення №1/2011 загальних зборів членів СК «Олімпія Б», іменованому як "Розмір внесеного майнового права кожного з членів СК «Олімпія Б» на частину в об`єкті незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] внесено суму 81890 грн. викупленої площі 20,71 м.кв. саме квартири 42 , а також 57093 грн. викупленої площі 20,59 кв.м. критої автостоянки №3…Враховуючи вищенаведені правові норми та обставини справи, апеляційний суд доходить висновку, що порушені права позивача підлягають відновленню шляхом визнання незаконним рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 12.04.2014 року про закріплення за [PERSON] для виплати та отримання у власність майнового паю в кооперативі - двокімнатної квартири [ADDRESS] . А також слід визнати недійсним похідний від цього рішення правочин - договір дарування майнового паю, укладеного 12.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] ; Та визнати незаконними взаємопов`язані і такі, що прийняті на основі незаконного рішення споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 12.04.2014 року: - рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 12.04.2014 року про прийняття [PERSON] в члени споживчого кооперативу «Олімпія Б»; - рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 17.08.2014 року про затвердження [PERSON] у списку членів споживчого кооперативу «Олімпія Б», переданого у відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції для отримання права власності на квартиру; А також визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.11.2014 року - квартиру [ADDRESS] , виданого [PERSON] …». Крім цього, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.02.2011 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] визнано майнові права на 20,5 кв.м. вбудованої критої стоянки для автомобіля №3, проектною загальною площею 20,5 кв.м. та на 20,71 кв.м. двокімнатної квартири [ADDRESS] . Також, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24.06.2016 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі №607/663/16 за позовом [PERSON] до споживчого кооперативу «Олімпія Б», [PERSON] , [PERSON] про поновлення в членах кооперативу та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, позов задоволено частково. Поновлено [PERSON] в членах споживчого кооперативу «Олімпія Б». Як вбачається із означеного судового рішення від 24.06.2016 року, судом встановлено, що «…14 грудня 2007 року між позивачем та ПП ТФ Будівельник було укладено договір про пайове будівництво житла, відповідно до умов якого ПП прийняло [PERSON] у пайове будівництво двокімнатної квартири [ADDRESS] . Окрім того 14 грудня 2007 року між позивачем та ПП ТФ Будівельник було укладено договір про пайове будівництво критої стоянки для автомобілів, відповідно до умов якого ПП прийняло [PERSON] у пайове будівництво критої стоянки для автомобілів за №3 проектною загальною площею 20, 5 кв.м. в будинку по [ADDRESS] . На виконання умов даних договорів [PERSON] сплатив ПП ТФ «Будівельник» 81890 гривень в рахунок вартості 20, 71 кв.м. згадуваної вище квартири, та повну вартість 57093 гривень квадратних метрів критої стоянки…Також судом встановлено, що у зв`язку з початком процедури банкрутства та неспроможністю ПП ТФ Будівельник звершити будівництво будинку по [ADDRESS] , в грудні 2010 року було створено споживчий кооператив «Олімпія Б», метою створення якого було задоволення потреб його членів у житлі шляхом будівництва житлового багатоквартирного будинку за будівельною адресою [ADDRESS] . 17.04.2011 року загальними зборами кооперативу було прийняте рішення, оформлене протоколом №1\\2011, внести в статутний фонд кооперативу майнові права кожного з членів кооперативу, в тому числі позивача на викуплені 20, 71 кв.м. квартири та 20, 59 кв.м. критої автостоянки, згідно додатку №1 до протоколу, на квартири та інші приміщення у вищезазначеному будинку. Майнові права станом на 17.04.2011 року належали членам кооперативу на підставі договорів пайової участі, укладених з ПП ТФ Будівельник, а також підтверджувалися відповідними судовими рішеннями про визнання майнових прав. 26.10.2011 року рішенням Господарського суду Тернопільської області у справі №15\\44\\5022-79\\2011, котре набрало законної сили, було визнано за СК «Олімпія Б» право власності на обєкт незавершеного будівництва, розташований за адресою [ADDRESS] , й при розгляді даної справи було встановлено, що кооператив набув право власності на майнові права своїх членів, які внесені в статутний фонд за рішенням зборів від 17.04.2011 року…Надалі, 29.10.2011 року загальними зборами членів кооперативу прийняте рішення, оформлене протоколом №3\\2011, яким: -затверджено розмір членських внесків в сумі 100 гривень з кожного члена кооперативу на адміністративні і інші потреби кооперативу. Внесення членських внесків вирішено здійснювати починаючи з 01.01.2012 року до 15 числа кожного місяця на банківський рахунок кооперативу до припинення членства в кооперативі; -затверджено вартість пайового внеску за 1 кв.м. не викупленої загальної площі в сумі 5000 гривень. Внесення пайових внесків вирішено здійснювати з 01.01.2012 року по 15.05.2015 року до 15 числа кожного місяця на банківський рахунок кооперативу; -затверджено кошторисну документацію. Вартість доплати для завершення будівництва в сумі 1000 гривень за 1 кв.м. загальної площі. Оплату вирішено здійснювати з 15.05.2012 року по 15.05.2013 року щомісячно до 15 числа кожного місяця; -затверджено вартість будівництва зовнішніх електричних мереж та каналізаційної мережі в сумі 10000 гривень з кожної квартири; -затверджено нарахування пені в розмірі 0, 1 % від суми заборгованості за кожен день прострочення…». В силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь та самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 06 листопада 2018 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладено нотаріально-посвідчений договір купівлі-продажу квартири відповідно до п.1.1 якого Продавець передав, а Покупець прийняв у слабість за ціну та на умовах, передбачених даним договором нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,8 кв.м., житловою 34.5 кв.м. Пунктом 2.1 зазначеного договору передбачено, що продажна вартість об`єкту продажу складає 704 960 грн., яка встановлена за згодою сторін. Як вбачається із документів, які слугували підставою для укладення означеного договору купівлі-продажу, відповідно до договору дарування майнового паю від 12.04.2014 року, який у подальшому судом визнано недійсним, укладеного між [PERSON] ( Дарувальник ), [PERSON] (Обдаровувана) та СК «Олімпія «Б», Дарувальник передає, а Обдаровувана приймає у дар майновий пай належного Дарувальнику у Споживчому кооперативі «Олімпія «Б», що являє собою право на отримання у власність майнового паю (двохкімнатної квартири [ADDRESS] після вступу Обдаровуваної в члени кооперативу та виконання нею умов членства, передбачених Статутом та рішенням загальних зборів кооперативу. Згідно наявної при матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №146289262 від 21.11.2018 року, 06 листопада 2018 року за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності, квартиру [ADDRESS] на підставі вказаного договору купівлі-продажу квартири від 06.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю.Г. Як уже зазначалось у наведених судових рішеннях було встановлено судами, що [PERSON] внесено суму 81890 грн. викупленої площі 20,71 кв.м., а саме квартири №42 , а також 57093 грн. викупленої площі 20,59 кв.м. критої автостоянки №3, що не заперечується відповідачами. Таким чином, з урахуванням наведених обставин, а також прийнятого 29.10.2011 року рішення загальних зборів членів кооперативу, оформлене протоколом №3/2011, [PERSON] , якого було поновлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24.06.2016 року у членах кооперативу СК «Олімпія «Б», залишилось доплатити за 32.3 кв.м. не викупленої площі квартири [ADDRESS] кошти у розмірі 193 800 грн., із розрахунку: (5000 грн. +1000 грн. х 32.3), де 5000 грн. - вартість пайового внеску не викупленої загальної площі; 1000 грн. - вартість допалати за 1 кв.м. загальної площі. Також, суд враховує, що при розгляді цивільної справи №607/663/16 за позовом [PERSON] до споживчого кооперативу «Олімпія Б», [PERSON] , [PERSON] про поновлення в членах кооперативу та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно було встановлено, що «…у травні 2012 року [PERSON] сплатив членські внески в сумі 400 грн. за період січень-квітень 2014 року, а 14 березня 2013 року сплатив 10 000 грн. доплати для завершення будівництва та додатково сплатив кооперативу пайові внески ще за 15,7 кв.м. площі квартири, що не заперечується СК «Олімпія «Б»..», що відображено у постанові апеляційного суду Тернопільської області від 29 березня 2018 року. 15.06.2020 року представником [PERSON] адвокатом Бочаном І.П. на адресу СК «Олімпія «Б» та його засновників цінним листом направлено вимогу про прийняття доплати від [PERSON] на суму 193800 грн. за квартиру [ADDRESS] , затвердження його у списку членів споживчого кооперативу «Олімпія «Б» та передачі у відділ державних реєстраторів для державної реєстрації речових прав [PERSON] на означене нерухоме майно, що підтверджено описом його вкладення. Однак, зазначену вимогу СК «Олімпія Б» та його засновниками залишено без задоволення. Згідно квитанції № 0.0.2001107352.1 від 02 лютого 2021 року, виданої ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області (Банк одержувача Державна казначейська служба України, код 26198838) внесено грошові кошти у розмірі 193 800 гривень в рахунок доплати за двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Згідно із ст..177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Майном, як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (право володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. В силу вимог ч.1,2 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частинами другою та третьою статті 331 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути у тому числі «правомірні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland) (заява № 12742/87); ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84). Підстави витребування майна із чужого незаконного володіння врегульовано положеннями статей 387- 390 Цивільного кодексу України. Так, за правилами статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Аналізуючи положення статті 387 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що зазначений засіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти (право власності) й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння. Цей спосіб захисту полягає у відновленні становища, що існувало до порушення права власності, шляхом повернення майна у володіння власника (титульного володільця) із метою відновлення у власника усього комплексу його правомочностей. Витребування майна шляхом віндикації застосовується якщо між власником і володільцем майна немає зобов`язальних (договірних) відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного із власником договору. При цьому у правовій конструкції витребування майна шляхом віндикації позивач повинен довести наявність таких обов`язкових елементів даного способу захисту права власності:- позивач є безсумнівним власником майна, що витребовується; - майно, що є предметом віндикації вибуло з володіння позивача поза його волею; - відсутні правові підстави для вибуття спірного майна з володіння позивача. Обов`язок доводити наявність усіх елементів такої правової конструкції покладається саме на позивача. Позивач вважаючи себе власником, не є позбавлений можливості звернутися до суду з вимогою про визнання права власності на спірне майно у поєднанні з вимогою про витребувння майна з чужого незаконного володіння. Адже ці способи захисту не є взаємовиключними та можуть застосовуватися у випадках коли майно вибуло із володіння власника та одночасно право власності ставиться під сумнів іншими особами, які теж вважають себе законними власниками такого майна. Так, у випадку коли відповідач, на думку позивача, незаконно володіє чужим майном, вважає себе власником спірного майна і не визнає права власності позивача на це майно (за умови що, сторони не перебувають між собою у зобов`язальних відносинах), у позивача виникає можливість одночасного заявлення позовних вимог про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння. У такому випадку згідно з першою позовною вимогою позивач просив би визнати, що саме він є власником спірного майна і це право власності виникло до, а не внаслідок рішення суду, а за змістом другої позовної вимоги, як власник майна, право власності якого підтверджено судом за першою позовною вимогою, позивач зможе витребувати це майно з чужого незаконного володіння. Аналогічний висновок щодо правового механізму захисту речових прав наведено у постанові Верховного Суду від 29.03.2018 року у справі № 904/4573/16. Крім цього, як зазначила Велика Палата ВС у своїй постанові №359/3373/16 від 23.11.2021 року, визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння. Велика Палата Верховного Суду нагадує, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256 цс 18, пункти 95-98), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 85, 86, 115), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19, пункт 80), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.29), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункти 63, 74) та інших. Також у означеній постанові зазначено, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Велика Палата Верховного Суду вважає, що можливість віндикації майна, його витребування від особи, яка незаконно або свавільно заволоділа ним, має нормативну основу в національному законодавстві. Зокрема, пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України передбачений такий спосіб захисту, як відновлення становища, яке існувало до порушення, а статтею 387 ЦК України передбачено право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння. Зазначені положення є доступними для заінтересованих осіб, чіткими, а наслідки їх застосування - передбачуваними. В силу приписів ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З викладених норм права вбачається, що кожна сторона сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Суд оцінивши та дослідивши докази, а також матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] до Споживчого кооперативу «Олімпія Б», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно слід задовольнити у повному обсязі. Відтак, вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , витребувавши зазначене нерухоме майно із незаконного володіння [PERSON] ; припинення права власності [PERSON] на двокімнатну квартиру [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на криту стоянку для автомобіля №3 загальною площею, 20,5 кв.м. в житловому будинку [ADDRESS] . При цьому, суд вважає, що позивач вірно обрав спосіб захисту свого порушеного або не визнаного права шляхом визнання права власності на спірне майно поєднавши його із вимогою про витребування його з чужого незаконного володіння у відповідача [PERSON] .. Так, рішення загальних зборів членів СК «Олімпія Б» від 12.04.2014 року про закріплення за [PERSON] для виплати та отримання у власність майнового паю в кооперативі - двокімнатної квартири [ADDRESS] було визнано судом незаконним, оскільки останнє порушувало майнові права позивача. В подальшому, як наслідок, судом також було визнано недійсним усі його похідні, а саме - договір дарування майнового паю, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , а також рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія» від 12.04.2014 року про прийняття [PERSON] в члени споживчого кооперативу «Олімпія Б»; - рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 17.08.2014 року про затвердження [PERSON] у списку членів, споживчого кооперативу «Олімпія Б», - свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.11.2014 року - квартиру [ADDRESS] , виданого [PERSON] . При цьому, суд не вважає, що [PERSON] втратив своє майнове право у спірному нерухомому майні, як вважає відповідач [PERSON] , оскільки його судовим рішенням було поновлено у членах споживчого кооперативу «Олімпія Б», тому відкидає його твердження із наведених підстав. Також, задовольняючи позов, суд відкидає твердження представника [PERSON] - адвоката Яворського А.В. про те, що позивач в силу вимог ч.1 ст..537 ЦК України повинен був внести належні недоплачені ним кошти за спірне нерухоме майно у депозит лише до нотаріуса нотаріальної контори, оскільки вважає, що позивач в силу вимог ч.1 ст.4 ЦПК України та з урахуванням вимог ст..16 ЦК України, реалізувавши своє право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, виходячи із предмету позову, вніс зазначену суму коштів у якості доплати за спірне нерухоме майно на депозитний рахунок з метою, у разі задоволення позову, видати їх відповідачу - споживчому кооперативу «Олімпія «Б». Крім цього, в силу вимог ст..141 ЦПК України, суд вважає, що слід стягнути із Споживчого кооперативу «Олімпія Б», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір у розмірі 8180 грн., тобто по 2 045 грн. із кожного. Крім цього, вважає, що кошти, внесені [PERSON] згідно квитанції від 02 лютого 2021 року, виданої ПАТ КБ «Приватбанк» за № 0.0.2001107352.1 на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області (Банк одержувача Державна казначейська служба України, код 26198838) у розмірі 193800 гривень в рахунок доплати за двокімнатну квартиру [ADDRESS] , після набрання законної сили даним судовим рішенням, видати (перерахувати) споживчому кооперативу «Олімпія Б». На підставі наведеного,

Outcome: approved