Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

В квітні 2021 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.02.2020 між [PERSON] та [PERSON] складено акт виконаних робіт із зазначенням вартості та об`єму виконаних робіт, відповідно до якого, [PERSON] виконав ряд послуг, а [PERSON] прийняв вказані послуги та зобов`язався виплатити грошове зобов`язання за надання послуг [PERSON] . Згідно з домовленостями, загальна сума виплат за надані послуги склала 40 000, 00 грн, проте відповідачем було сплачено лише 10 000,00 грн. Решту грошей відповідач відмовився виплачувати. В подальшому, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким, право вимоги до [PERSON] перейшло до [PERSON] . У зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 30 000,00 грн, сплачену суму судового збору в розмірі 908,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.04.2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача в судовому засіданні наголошував на необхідності задоволення позовних вимог, повідомив про згоду позивача на ухвалення заочного рішення. Вказував, що [PERSON] та [PERSON] мали усну домовленість щодо виконання ремонтних робіт. [PERSON] роботу виконав, [PERSON] претензій до виконаної роботи не мав, проте, не розрахувався з [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Засвідчена належним чином копія ухвали та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на адресу місця знаходження відповідача. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що у позивача наявний кошторис з переліком ремонтних робіт від 29.05.2020, на якому наявний рукописний текст, згідно з яким, [PERSON] зобов`язався внести доплату за даним кошторисом згідно з графіком: до 10.06.2020 - 10 000,00 грн, при цьому вказано, що цей платіж було отримано [PERSON] ; до 25.06.2020 - 10 000,00 грн; до 10.07.2020 - 10 000,00 грн; до 25.07.2020 - 10 000,00 грн. Також зазначено, що після отримання вказаних оплат, розрахунок буде вважатись завершеним. Позивач стверджує, що відповідач так і не повернув 30 000,00 грн до моменту розгляду справи. Позиція позивача не спростована, доказів зворотного відповідачем не надано, жодних доказів на підтвердження виконання взятого на себе зобов`язання також не надано. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з простроченням відповідачем оплати вартості виконаних робіт, згідно з розрахунками наданими позивачем, загальна сума заборгованості становить 30 000,00 грн. Разом з цим, слід зазначити, що відповідно до Договору про відступлення права вимоги (цесії) № 01/02/2021 від 01.02.2021, [PERSON] передав [PERSON] своє право вимоги до боржника [PERSON] на суму 30 000,00 грн. Відтак, враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача, з урахуванням доведеності права вимоги позивача по відношенню до вказаної заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, не розраховується з позивачем, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості позивача жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються. Відповідно до ст.137, 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

Outcome: approved