Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач 13.09.2021 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона, [PERSON] , є головним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] на підставі ордеру, який був виданий її родині. Відповідач не проживає у квартирі, жодної участі в її утриманні не приймає, його особистих речей в квартирі немає. Формальна реєстрація відповідача в квартирі створює додаткові затрати позивачці по сплаті комунальних платежів . Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 15.11.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 06.12.2021 року. 06.12.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи судове засідання відкладене на 11.01.2022 року. Представник позивача [PERSON] - адвокат Білий В.В. надав до суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надавав. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надавала. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Судом встановлено, що на підставі ордеру №9511, виданого 26.11.1988 року Бюро обміну житловими приміщеннями Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів позивачу [PERSON] , колишнє прізвище [PERSON] , на підставі рішення комісії №47 від 23.11.1988 року , як головному квартиронаймачу та членам її сім`ї у складі трьох осіб - чоловік [PERSON] , сини [PERSON] та [PERSON] , було надано житлове приміщення, площею 35,34 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . 25.12.2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадського стану Центрального районного управління юстиції м.Одеси. Позивач вказує, що відповідач - колишній чоловік [PERSON] , зареєстрований у вказаній квартирі, але фактично в ній не проживає на протязі більше 22 років з моменту розірвання шлюбу. Згідно акту від 20.08.2021 року про обстеження житлових умов про фактичне проживання осіб у житловому приміщенні, посвідченого головою ОСББ «Старопортофранківський 1», вбачається, що [PERSON] фактично не проживає з 07.04.1998 року у квартирі [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] не проживає у вказаній квартирі без поважних причин. Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу у користуванні квартирою [ADDRESS] , а також не встановлено обставин, які б дозволяли вважати, що право користування цим жилим приміщенням зберігається на законних підставах за відсутнім понад встановленого законом строку відповідачем. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не проживає у вищезазначеній квартирі понад встановленого законом строку без поважних причин, він втратив право користування цим жилим приміщенням.

Outcome: approved