Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

В серпні 2021 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтувала тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.02.2015 року. Мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2021 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв`язку з чим в сім`ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Ухвалою судді від 01.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ", розгляд справи проводити без її участі. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував, про що направив на адресу суду заяву від 18.01.2022 року, просив розгляд справи проводити без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи. Сторони по справі зареєстрували шлюб 27.02.2015 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 114. Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з лютого 2021 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв`язку з чим в сім`ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Проживають сторони окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Вирішуючи спір, суд виходить з такого: Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до частини 1 та 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Син сторін проживає з матір`ю. Між сторонами немає спору щодо визначення місця проживання дитини. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] необхідно залишити « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач у своїй заяві просила стягнути відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем до матеріалів справи долучено акт здачі-приймання виконаних робіт, попередній розрахунок ( а.с.12), оригінал квитанції на суму 3 000 грн. 00 коп. Відповідач не заявив про не співмірність витрат на правничу допомогу зі складністю справи та зусиллями, які витратив адвокат у зв`язку з виконанням своїх функцій. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved