Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Довгань Оксана Іванівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення - квартири в частині покупця, визнання покупцем за договором купівлі-продажу. Свої вимоги обґрунтував тим, що 09.12.2005 року позивач зі своєю дружиною [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] . Зазначена квартира розташована у двоповерховому чотириквартирному будинку. У зв`язку з цим у сім`ї позивача та його батьків [PERSON] та [PERSON] виникло бажання придбати ще одну квартиру в зазначеному будинку, щоб проживати по сусідству. Батьки в той час проживали у Шуменському мікрорайоні м. Херсона в квартирі, що розташована на VІІІ поверсі багатоповерхового будинку, що створювало для них певні незручності. В 2008 році сім`ї позивача стало відомо про продаж квартири [ADDRESS] . Зазначена квартира мала підвал і гараж. Оскільки батьки позивача мали автомобіль, то їм було дуже вигідно придбати саме цю квартиру. Однак, на той час не було достатніх коштів для придбання вказаної квартири. Пізніше зазначену квартиру придбав [PERSON] , відповідач по справі, який у 2011 році вирішив її продати. Коли стало відомо про те, що зазначена вище квартира знову продається, сім`я позивача вирішила придбати її у спільну власність разом з батьками, оскільки ні у позивача, ні у його батьків не було достатньої суми для придбання цього житла. 12.03.2012 року [PERSON] продав за 35000 доларів США належну йому квартиру [ADDRESS] . Батьки також продали належну їм квартиру за адресою: [ADDRESS] . 08.10.2012 року вони за спільні кошти в розмірі 434241,00 грн. придбали у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Факт передачі позивачем належних йому грошових кошті в розмірі 35000 доларів США підтверджується розпискою, написаною 08.10.2012 року власноруч відповідачем [PERSON] . В момент підписання договору купівлі-продажу позивач не мав можливості з`явитися до нотаріуса. Оскільки позивач довіряв матері [PERSON] , то вона сама підписала у нотаріуса договір купівлі-продажу кватири. У зв`язку з цим в договору купівлі-продажу покупцем квартири зазначено тільки її. Після придбання вказаної квартири позивач та відповідач [PERSON] зареєструвалися за адресою цієї квартири. Також за цією адресою зареєстрована неповнолітня донька позивача [PERSON] . Факт того, що вказана квартира є їхньою спільною з [PERSON] власністю, остання ніколи не оспорювала. Крім того, 19.10.2012 року позивач продав належний йому автомобіль ЗАЗ, TF699З 2007 року випуску і кошти, отримані від його продажу, витратив на ремонт спірної квартири. [PERSON] постійно сплачував комунальні платежі за адресою вказаної квартири. Однак, в теперішній час [PERSON] оспорює право власності позивача на Ѕ ч. вказаної квартири. Позовна давність пропущена позивачем з поважної причини, оскільки до часу звернення [PERSON] до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування, відповідачка ніколи не заперечувала права власності позивача на частину вказаної квартири. У зв`язку з викладеним, позивач просить поновити йому строк позовної давності для звернення до суду з позовом; визнати недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І. за реєстровим №3325; визнати покупцями у вказаному договорі купівлі-продажу позивача та [PERSON] . Стягнути з відповідачки на користь позивача всі судові витрати. Ухвалою суду від 18.05.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено до розгляду за правилами загального провадження до підготовчого засідання. 23.07.2020 року відповідач [PERSON] надала до суду відзив, згідно якого заперечує проти позовних вимог [PERSON] . Зазначила, що предметом спору є квартира [ADDRESS] з підвалом та гаражем, яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І. 08.10.2012 року за реєстровим №3325. Право власності [PERSON] зареєстровано в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 10.10.2012 року з внесенням номеру запису 3742 до книги 10, в реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 26207639, що підтверджується витягом №35804269 про державну реєстрацію прав, виданим Херсонським державним бюро технічної інвентаризації. Так, у 2011 році відповідач, [PERSON] , дізнавшись про продаж квартири, що знаходилася поряд з квартирою сина, вирішила з чоловіком її придбати у власність. Домовленості про придбання квартири у спільну сумісну власність між [PERSON] та [PERSON] не було ні в усній, ні в письмовій формі. Було бажання жити поряд з сином, онуками. З метою накопичення необхідної суми для купівлі оспорюваної квартири відповідачкою вчинені наступні дії. 12.09.2012 року [PERSON] позичила у подружжя [PERSON] та [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 10000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 12.09.2012 року. 02.10.2012 року [PERSON] позичила у [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 5000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 02.10.2012 року. 03.10.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Ерсте Банк» в особі Мельниченко Вікторії Вікторівни, яка діє на підставі довіреності, укладено кредитний договір з фізичною особою №014/ZB56Z5/3/001 (Споживчий кредит «Оптимальний»), згідно з якого [PERSON] надано кредит в сумі 35000,00 гривень на умовах, передбачених цим договором. Відповідачка є приватним підприємцем, який здійснює різні види підприємницької діяльності, зокрема консультаційні, інформаційні, дистриб`юторські послуги, репетиторство тощо, з діяльності яких позивачка регулярно протягом 2008-2012 року отримувала дохід, що підтверджується звітами суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи - платника єдиного податку. Суми грошових коштів, взятих у борг. [PERSON] додала до накопиченої суми грошових коштів, отриманої зі здійснення підприємницької діяльності та з продажей нерухомого майна, що належало їй на праві власності, що підтверджується витягами з Державного реєстру правочинів №7815610 та №11930179, та таким чином отримала повну суму грошових коштів для купівлі квартири [ADDRESS] . 08.10.2012 року [PERSON] написав розписку про отримання від [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 73000,00 доларів США, що на день підписання договору купівлі-продажу ВТА377825 за курсом НБУ складає 584000,00 гривень за продаж квартири, підвалу, гаражу за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується розпискою від 08.10.2012 року.Згідно з п.п.2.1, 2.4. договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І. 08.10.2012 року за реєстром №3325, продаж квартири, підвалу, гаражу вчинено за узгодженою між сторонами ціною в розмірі 434241,00 гривень. Факт повного розрахунку за придбану квартиру, підвалу, гаражу підтверджено особистими підписами сторін на всіх примірниках договору купівлі-продажу. На підставі вищевикладених обставин підтверджено, що саме [PERSON] була передана повна сума грошових коштів, що становить обумовлену між сторонами ціну за нерухоме майно за договором купівлі-продажу квартири від 08.10.2012 року, у зв`язку з чим участь інших осіб при купівлі квартири [ADDRESS] походження грошових коштів для участі в купівлі квартири [ADDRESS] з підвалом та гаражем позивач обумовлює продажем квартири [ADDRESS] за 35000,00 доларів США. Відповідно до договору дарування, посвідченого 12.03.2012 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стаднік ГВ., доданого до позовної заяви, вбачається, що позивач не продав, а подарував квартиру [ADDRESS] , [PERSON] . У зв`язку з тим, що законодавством України не передбачена ознака оплатності договору дарування, розписка від 12.03.2012 року щодо отримання [PERSON] грошової суми у розмірі 35000,00 доларів США від [PERSON] за продаж квартири [ADDRESS] за договором дарування від 12.03.2012 року, не може бути врахована як належна правова підстава отримання грошових коштів. Так, позивач стверджує, що він передав суму грошових коштів у розмірі 35000,00 доларів США за купівлю квартири [ADDRESS] , що підтверджується наданою йому [PERSON] розпискою від 08.10.2012 року. Однак вищевказана розписка не може бути врахована судом як достовірний доказ у зв`язку з тим, що вона суперечить змісту розписки від 08.10.2012 року, наданої [PERSON] [PERSON] про отримання від неї суми грошових коштів в тому розмірі, що відповідає повній вартості нерухомого майна, обумовленої між сторонами відповідно до договору купівлі продажу квартири від 08.10.2012 року. Довіреність [PERSON] щодо уповноваження [PERSON] розпоряджатися та експлуатувати належним йому транспортним засобом, посвідчена приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу Лебою М.Л. 12.10.2012 року за реєстровим №793, не підтверджує фактів продажу позивачем автомобіля та отримання грошових коштів за його продаж. Таким чином здійснення витрат на ремонт спірної квартири з отриманих грошових коштів за продаж автомобіля позивачем не доведено. Також позивачем не надані підтверджуючі документи оплати ним комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Позивачем не доведено, що спірна квартира придбана [PERSON] за спільні з ним кошти, так само як і не доведено, що вказана квартира придбана для нього. У зв`язку з тим, що [PERSON] на підставі ст.317 ЦК України не наділений повноваженнями щодо права володіння, користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] , [PERSON] ніколи не визнавала за [PERSON] право власності на оспорюване майно ні до звернення до суду з позовом по справі №766/11214/18 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, як про це зазначає позивач, ні на теперішній час. Разом з тим, [PERSON] дізнався, що він не вказаний власником оспорюваного майна з моменту укладення договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І. 08.10.2012 року за реєстром №3325. Таким чином, [PERSON] мав право оскаржити своє порушено право в суді з урахуванням норми ст.257 ЦК України до 09.10.2015 року. У зв`язку з тим, що позивачем не зазначено інші поважні причини пропуску позовної давності, вказаний строк не підлягає поновленню. У зв`язку з викладеним, відповідач просила відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 03.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що він продавав спірну квартиру, позивач квартира якого поверхом вище знаходиться, повідомив, що бажає з батьками її купити, просив почекати, поки батьки продадуть свою квартиру. На підтвердження наміру укласти договір купівлі-продажу квартири був укладений попередній договір між батьками позивача та [PERSON] , за яким він отримав завдаток 3000 доларів США від батьків позивача. Близько півроку він чекав, потім позивач його повідомив про продаж квартири батьками, домовилися про посвідчення угоди у нотаріуса. Перед посвідченням договору позивач з метою, щоб він не повертався до квартири дав йому 35000 доларів США, походження цих коштів йому не відомо. Залишок коштів він отримав від [PERSON] уже в нотаріальній конторі. Позивача при посвідченні угоди не було. В нотаріальній конторі був посвідчений договір купівлі-продажу квартири, покупцем за яким була [PERSON] . Він написав [PERSON] , яка була покупцем за договором, розписку на підтвердження повного розрахунку за квартиру. Зазначені пояснення [PERSON] підтвердив, будучі допитаний у якості свідка. В останнє судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І. в судовому засіданні вважала, що позов не підлягає задоволенню, оскільки при посвідченні оспорюваного договору сторони [PERSON] та [PERSON] підтвердили своє волевиявлення, був здійснений розрахунок за продаж квартири між сторонами та [PERSON] надав розписку покупцю [PERSON] на підтвердження повного розрахунку. В останнє судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи,судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04.05.2012 року [PERSON] та [PERSON] (чоловік відповідачки [PERSON] та батько позивача [PERSON] ) уклали попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований у реєстрі за №536 і посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В. Відповідно до зазначеного договору сторони зобов`язалися у майбутньому до 07.11.2012 року укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Істотними умовами основного договору є: ціна - 584000,00 грн; момент виникнення права власності - з моменту Державної реєстрації основного договору. Згідно п.1.4 цього договору для підготовки документів, необхідних для укладення основного договору й сплати всіх заборгованостей по комунальних та інших платежів, [PERSON] передає [PERSON] грошову суму (аванс) у розмірі 24000 грн, що повинна бути повернута в день підписання договору купівлі-продажу чи зарахована в порядку, що передбачений нижче. Вказана сума є гарантією щодо укладення основного договору. [PERSON] зобов`язується сплатити заборгованість по комунальним послугам. 01.06.2012 року за реєстровим №718 було зареєстровано договір про внесення змін №1 до попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В., 04.05.2012 року, за реєстровим №536 між [PERSON] та [PERSON] , згідно якого було внесено зміни до п.1.3 та 1.4 попереднього договору, а саме: істотними умовами основного договору є: ціна - 73000,00 доларів США, що на день підписання цього договору за курсом НБУ складає 584000,00 грн; момент виникнення права власності - з моменту Державної реєстрації основного договору, порядок розрахунків - при підписанні та посвідченні цього договору 3000 доларів США, що на день підписання цього договору за курсом НБУ складає 24000,00 грн, а решту 70000,00 доларів США, що на день підписання цього договору за курсом НБУ складає 560000,00 грн. до 07.11.2012 року. [PERSON] зобов`язується зняти зареєстрованих осіб у вищевказаній квартирі до нотаріального посвідчення основного договору; розподіл між сторонами витрат на оформлення - податки та збори згідно чинного законодавства, а інші витрати несе [PERSON] ; оформлення договору - у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу, Йосипенко В.В.». Для підготовки документів, необхідних для укладення основного договору й сплати всіх заборгованостей по комунальних та інших платежів, [PERSON] передає [PERSON] грошову суму (аванс) у розмірі 3000 дол.США, що на день підписання цього договору за кур сом НБУ складає 24000,00 грн, що повинна бути повернута в день підписання договору купівлі-продажу чи зарахована в порядку, що передбачений нижче. Вказана сума є гарантією щодо укладення основного договору. [PERSON] зобов`язується сплатити заборгованість по комунальним послугам». 08.10.2012 року між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Довгань О.І.за реєстровим №3325. Згідно п.2.1 вказаного договору, продаж квартири, підвалу, гаражу вчиняється за узгодженою між сторонам ціною, яка відповідає рівню звичайних цін і складає 434 241,00 грн, які отримані продавцем від покупця до підписання договору. Відповідно до п.2.4 договору факт повного розрахунку за придбану квартиру, підвалу, гаражу підтверджується особистими підписами сторін на всіх примірниках договору. Відповідно до п.4.2 договору купівлі-продажу продавець та покупець стверджує, що однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки; правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними; їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі; договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину; ціна продажу, зазначена в пункті 2.1 цього договору, відповідає їх дійсним намірам; не обмежені в праві укладати правочини, не визнанні у встановленому порядку недієздатними повністю або частково, не страждають на захворювання, які перешкоджають усвідомленню ними суті цього договору. Відповідно до п.4.5 договору покупець повідомила продавця про те, що договір купівлі-продажу квартири, підвалу, гаражу укладається за згодою чоловіка [PERSON] , справжність підпису якого на заяві засвідчено [PERSON] , приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу 06.10.2012 року за р.№332. Зміст законодавства, щодо права дітей (осіб до 18 років) - членів сім`ї на проживанні (особистий сервітут) та те, що для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування та правові наслідки вчинення правочину без надання такої згоди продавцю, нотаріусом роз`яснений та зрозумілий. Таким чином, факт повного розрахунку за придбану квартиру, підвалу, гаражу між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] підтверджено особистими підписами сторін на всіх примірниках договору. Крім того, розпискою від 08.10.2012 року [PERSON] підтвердив, що 08.10.2012 року отримав від [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 73000,00 доларів США, що на день підписання договору купівлі-продажу ВТА377825 за курсом НБУ складає 584000,00 гривень за продаж квартири, підвалу, гаражу за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу про держану реєстрацію прав №35804269 від 10.10.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] з 10.10.2012 року. Відповідно до довідки ТОВ Керуюча компанія «Старий Центр» №130 від 06.06.2018 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно даних паспортів сторін позивач та відповідач були зареєстровані у спірній квартирі з 07.11.2012 року. Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 03.05.2019 року №16-21/1117, [PERSON] , [INFO] (донька позивача), зареєстрована 23.02.2019 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно акті від 06.06.2018 року та 06.05.2019 року, затверджених гол.інженером ТОВ КК «Старий центр» Н.О. Чуріпою (а.с.60-61) позивач у спірній квартирі не проживає. З висновку (а.с.62) вбачається, що неповнолітня донька [PERSON] - [PERSON] користується житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , власником якого є її мати. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Положеннями статті 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений без включення до нього недійсної частини. Як убачається із позовної заяви, на обґрунтування позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, позивач посилалась на правові підстави, передбачені статтями 217 та 655 ЦК України. У пункті 9 постанови Пленуму Верхового Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено про те, що згідно зі статтею 217 ЦК України правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК України суд може визнати недійсною частину правочину, з`ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним. Якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбано за кошти іншої особи і для неї, та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір може бути визнаний недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір. Зокрема, за умови доведеності, що за договором купівлі-продажу майно насправді було куплено не зазначеним у договорі покупцем, а іншою особою, за її кошти, суд може визнати, що вказаний договір у частині, що стосується покупця, є удаваною угодою і що дійсним покупцем за цим договором є особа, для якої за її кошти було придбано майно (постанова Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі №265/3310/17 (провадження №61-2308св19)). З огляду на зазначене, для встановлення правової природи укладеного оспорюваного договору купівлі-продажу та його істотних умов вирішенню підлягають питання про дійсність та реальний характер волевиявлення учасників та очікувані наслідки в результаті його укладення. З матеріалів справи встановлено, що з метою накопичення необхідної суми для купівлі оспорюваної квартири відповідачкою вчинені наступні дії. 05.10.2012 року між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Продаж квартири вчиняється за узгодженою між сторонам ціною, яка відповідає рівню звичайних цін і складає 225 363,00 грн, які отримані продавцем від покупця до підписання договору. Згідно Витягу про держану реєстрацію прав №36016098 від 26.10.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] з 26.10.2012 року. Крім того, 12.09.2012 року [PERSON] позичила у подружжя [PERSON] та [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 10000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 12.09.2012 року. 02.10.2012 року [PERSON] позичила у [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 5000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 02.10.2012 року. Зазначені обставини щодо надання позики [PERSON] для придбання спірної квартири в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . 03.10.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Ерсте Банк» укладено кредитний договір з фізичною особою №014/ZB56Z5/3/001 (Споживчий кредит «Оптимальний»), згідно з якого [PERSON] надано кредит в сумі 35000,00 гривень на умовах, передбачених цим договором. Відповідачка є приватним підприємцем, який здійснює різні види підприємницької діяльності, зокрема консультаційні, інформаційні, дистриб`юторські послуги, репетиторство тощо, з діяльності яких позивачка регулярно протягом 2008-2012 року отримувала дохід, що підтверджується звітами суб`єкта малого підприємництва-фізичної особи - платника єдиного податку. Зазначені обставини підтверджені в судовому засіданні і свідком [PERSON] ( чоловіком позивача), які узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, на які суд посилається вище. Таким чином, судом встановлено фінансову спроможність позивача [PERSON] щодо набуття спірного майна у власність. З урахуванням положень укладеного договору купівлі продажу спірної квартири, розписки Троцького про повний розрахунок з ним покупцем [PERSON] , пояснень свідків, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] , була придбана позивачем на її ім`я для власного проживання у ній з чоловіком, за належні їм кошти у розмірі, що становить обумовлену між сторонами ціну за нерухоме майно за договором купівлі-продажу квартири від 08.10.2012 року, у зв`язку з чим, участь інших осіб при купівлі спірної квартири неможлива. Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що квартира [ADDRESS] , придбана [PERSON] за спільні з ним грошові кошти та між сторонами була домовленість про придбання спірної квартири у спільну сумісну власність або саме для позивача. Сторони підтвердили, що з 2005 року позивач разом зі своєю сім`єю проживає в квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності йому та дружині [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, ВСК 671431, 09.12.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Зоріною Н.В. р.№5770. За поясненнями позивача та відповідачки [PERSON] , спірною квартирою користуються відповідача та її чоловік - [PERSON] , які проживають в ній з моменту придбання спірної квартири, іншого житла відповідач [PERSON] та її чоловік не мають. Крім того, після укладення договору купівлі-продажу квартири від 08.10.2012 року, [PERSON] , будучи достовірно обізнаним щодо умов договору в частині покупця, не оспорював його, тобто визнавав право власності на квартиру за [PERSON] . Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Судом встановлено, що дійсне і вільне волевиявлення [PERSON] , як власника коштів, за які в повному обсязі було придбано спірну квартиру, було направлено на сплату ціни придбання квартири саме на ім`я [PERSON] , а не на позивача, тому суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через їх безпідставність. Надані стороною позивача договір купівлі-продажу від 30.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В., за яким [PERSON] придбав квартиру, яка розташована [ADDRESS] ; договір дарування від 12.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В., за яким [PERSON] передав [PERSON] безоплатно у власність майно квартиру [ADDRESS] ; розписка від 12.03.2012 року, за якою [PERSON] отримав від [PERSON] 12.03.2012 року грошові кошти в розмірі 35000 доларів США за квартиру [ADDRESS] , довіреність від 19.10.2012 року, за якої [PERSON] уповноважив [PERSON] , бути його представником з питань розпорядження та експлуатації належного йому автомобілем марки ЗАЗ TF699Р, легковий седан, випуску 2007 року, реєстраційний номер [NUMBER] , з правом продажу його за встановленим законом порядком, договір №48-09 від 27.12.2006 року; договір найму (оренди) торговельного об`єкту на Комунальному ринку №209-а-09 від 12.03.2007 року; акт прийому-передачі автомобіля від 28.08.2007 року; акт №64 приймання-передачі майнового паю від 12.10.2009 року; договір купівлі-продажу від 30.08.2007 року, не підтверджують факт придбання спірної квартири за кошти позивача та домовленість сторін за справою про придбання її у спільну сумісну власність або для позивача. Розписка від 08.10.2012 року [PERSON] про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 35000 доларів США за продаж квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] не може бути врахована судом як належний доказ зазначених позивачем обставин у зв`язку з тим, що вона суперечить змісту розписки від 08.10.2012 року, наданої [PERSON] [PERSON] про отримання від неї суми грошових коштів в тому розмірі, що відповідає повній вартості нерухомого майна, обумовленої між сторонами відповідно до договору купівлі продажу квартири від 08.10.2012 року та змісту самого договору купівлі продажу від 08.10.2012 року. Показання свідка [PERSON] про те, що зі слів сім`ї позивача її відомо про спільне придбання позивачем та його батьками спірної квартири, не спростовує висновку суду, свідку не відомо походження коштів, за які придбано спірне майно. Суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON] (дружини позивача) та допитаного в якості свідка позивача [PERSON] , оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами. Доводи позивача, що його прописка у спірній квартирі була гарантуванням того, що вона придбана для нього, не заслуговує на увагу суду. Зазначена обставина не є належним доказом зазначеної позивачем обставини. Як пояснила відповідачка [PERSON] на момент продажу 05.10.2012 року квартира [ADDRESS] , що була її з чоловіком єдиним житлом, в ній був зареєстрований позивач. Після його виписки з проданої квартири, він забажав бути прописаний в спірній квартирі, а відповідачка не заперечувала, оскільки він є її єдиним сином та відносини були між ними задовільні. Щодо заяви відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Виходячи із змісту зазначеної норми, відсутність поважних причин пропущення позовної давності є підставою для відмови у позові лише за доведеності порушення прав позивача. Проте якщо підстав вважати порушеним право позивача не вбачається, суд має відмовити у позові по суті позовних вимог. Положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб`єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд відмовляє в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги. З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні позову за недоведеність позовних вимог, тому заява про застосування строку позовної давності застосовуватися не може. При цьому в межах строків позовної давності підлягає захисту тільки порушене право. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed