Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що позивач зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] . У вказаній квартирі також зареєстрована її донька - відповідач у справі [PERSON] , яка в ній не проживає та не сплачує за надані комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою змушує позивача нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, у зв`язку з цим позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме\~квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 10.09.2021 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено розгляд справи. 11.10.2021 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про витребування з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради інформації про зареєстроване місце проживання осіб за адресою, а саме: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 11.10.2021 витребувано з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради інформацію про зареєстроване місце проживання осіб за адресою: [ADDRESS] . 07.12.2021 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів у справі. Ухвалою суду від 08.12.2021 клопотання позивача про виклик та допит свідків було задоволено. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву, просила позов задовольнити на підставах викладених у позові, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала. Відповідно до ч. 4\~ ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та показання свідків, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] користується квартирою [ADDRESS] . Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання особи №04-28/5-6184 від 30.11.2021, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 12.07.1983 по теперішній час. Відповідно до інформації Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 25.11.2022 №2301.3-10213/2301.3.1-21, за наявними обліками ВОМІРМП та за даними ІПС «РМП`ВІС ЄІАС УМП, гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 12.07.1983 с за адресою: [ADDRESS] , документована паспортом [NUMBER] орган видачі 2314 від 25.09.2020. Позивач в судовому засіданні пояснила суду, що відповідач [PERSON] з 2008 не проживала у квартирі, оскільки проживала за межами України, а коли приїжджала до Запоріжжя наймала іншу квартиру. Особисті речі відповідачки в квартирі відсутні, адреса фактичного місця проживання відповідачки позивачеві невідома. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації більше 20 років. Останнього разу [PERSON] відвідувала позивача восени 2020 року. В квартирі постійно проживає позивач та її чоловік. Особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Частиною 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст. 72 Житлового кодексу Української РСР\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 зазначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР,\~стаття 405 ЦК України. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. У постанові від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11 Верховний Суд України дійшов висновку, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до приписів ч. 2\~ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Дослідженими судом доказами підтверджується факт того, що відповідач не проживає у спірному житлі більше 10 років без поважної причини, її реєстрація в зазначеній квартирі порушує права позивача, оскільки вона вимушена оплачувати комунальні послуги відповідно до кількості осіб, які зареєстровані в приміщені. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням, що є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою у встановленому законом порядку. Позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved