Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У листопаді 2021 року Менська міська рада, як орган опіки та піклування, діючи в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - комунальна установа «Менський міський центр соціальних служб» Менської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовна заява мотивована тим, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дітей. Малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є вихованцями КЗ «Березнянський навчально-реабілітаційний центр», малолітня [PERSON] , [INFO] , з 12 березня 2020 року по даний час, на підставі заяви матері [PERSON] , знаходиться на повному державному утриманні в КНП «Прилуцький обласний будинок дитини» «Надія»». Матір дітей - [PERSON] зловживає спиртними напоями, не працює, живе за рахунок тимчасового заробітку, в громадських місцях веде себе незадовільно, має низький рівень виховного потенціалу, не цікавиться навчанням старших дітей та життям меншої дитини, дітям належної уваги не приділяє. Батько дітей - [PERSON] проживає в с. Кудрівка Корюківського (Сосницького) району Чернігівської області, участі у вихованні та утриманні дітей не бере, зі старшими дітьми бачився на літніх канікулах, життям молодшої доньки [PERSON] не цікавиться взагалі, за місцем проживання характеризується негативно, має неврівноважений характер, агресивний по відношенню до своєї матері, зловживає спиртними напоями, проживає за рахунок тимчасових заробітків. За весь час перебування малолітньої [PERSON] в КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія»» батьки її не відвідували, за час перебування [PERSON] та [PERSON] в Березнянському навчально-реабілітаційному центрі батьки не цікавились станом здоров`я дітей, їх навчанням, не відвідують дітей, не телефонують, на вихідні та святкові дні дітей додому не забирають, останні в цей період знаходяться в закладі. [PERSON] з 31 грудня 2020 року перебуває на обліку в КУ «Менський міський центр соціальних служб», з 21 січня 2021 року отримує послугу соціального супроводу, метою якого є формування у неї навичок відповідального батьківства, сприяння працевлаштування, підвищення виховного потенціалу матері, профілактика шкідливих звичок, оформлення державної соціальної допомоги для дитини з інвалідністю. З матір`ю дітей постійно проводилися бесіди щодо відвідування молодшої доньки [PERSON] в будинку дитини « Надія », проте остання дитиною не цікавиться. Фахівцем з соціальної роботи була надана допомога [PERSON] у наданні її доньці [PERSON] статусу дитини з інвалідністю та у оформленні документів для отримання соціальної допомоги, їй було запропоновано офіційне працевлаштування, проте остання відмовилась від такої пропозиції. [PERSON] не в повній мірі усвідомлює свої батьківські обов`язки, не дотримується рекомендацій, до порад не прислуховується, умов для проживання та повернення дітей в сім`ю не створює, натомість продовжує вести аморальний спосіб життя. [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. 12 жовтня 2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було заслухано пояснення [PERSON] та [PERSON] , проте їх наміри щодо подальшого виховання дітей у своїх сім`ях не були переконливими для членів комісії, у зв`язку з чим 29 жовтня 2021 року Менською міською радою, як органом опіки та піклування, прийняте рішення про затвердження висновку про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно їх малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи викладене, Менська міська рада, як орган опіки та піклування, просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; передати малолітніх [PERSON] , [PERSON] . Менській міській раді, які органу опіки та піклування, для подальшого встановлення їм статусу дітей, позбавлених батьківського піклування, та подальшого їх влаштування; стягнути з кожного з відповідачів аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини [PERSON] № [NUMBER] , відкритий на підставі договору [NUMBER] від 26 березня 2020 року, та на користь тієї юридичної або фізичної особи, де будуть перебувати малолітні [PERSON] та [PERSON] ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання на 01 грудня 2021 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2021 року у зв`язку з неявкою відповідачів, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлень про дату, час та місце розгляду справи, підготовче засідання у справі відкладено на 16 грудня 2021 року. Протокольною ухвалою суду від 16 грудня 2021 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено комунальний заклад «Березнянський навчально-реабілітаційний центр» Чернігівської обласної ради, комунальне некомерційне підприємство «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено до судового розгляду по суті на 13 січня 2022 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2022 року за заявою позивача позовну заяву до [PERSON] та [PERSON] в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] залишено без розгляду. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити. При цьому зазначила, що [PERSON] в повній мірі не усвідомлює свої батьківські обов`язки, не дотримується неодноразово наданих рекомендацій, до порад не прислуховується, умов для проживання та повернення дітей в сім`ю не створює, натомість продовжує вести аморальний спосіб життя та влаштовувати своє особисте життя. Кожні шість місяців соціальні служби розшукують її, щоб вона або ж забрала найменшу дитину з дитячого будинку або ж написала заяву про тимчасове влаштування доньки до дитячого будинку, оскільки дитина може перебувати у дитячому будинку на підставі заяви матері не більше шести місяців. [PERSON] перебуває у дитячому будинку з трьохмісячного віку і матір та батько дитини жодного разу не відвідували дитину, не цікавилися її життям та не мають наміру забрати її. Батько дітей проживає окремо, дітьми не цікавиться, зловживає спиртними напоями. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх участю, відзивів на позовну заяву суду не надали. Протокольною ухвалою суду від 13 січня 2022 року, з урахуванням думки учасників справи, постановлено провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - комунальної установи «Менський міський центр соціальних служб» Менської міської ради Гаврись М.Д. в судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила її задовольнити, додатково пояснила, що працює фахівцем із соціальної роботи у Менському міському центрі соціальних служб, у якому з 31 грудня 2020 року сім`я відповідачів знаходиться під соціальним супроводом та перебуває на обліку як така, що знаходиться в складних життєвих обставинах. Під час візитів до вказаної родини в с. Волосківці за місцем проживання матері дітей було встановлено, що діти перебували у бабусі або ж з дядьком, матір дітей була відсутня, знаходилася в с. Городище. З 19 січня до 22 березня 2021 року відповідачка жодного разу не відвідувала своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у Березнянському навчально-реабілітаційному центрі, на канікули дітей забирали після неодноразових нагадувань працівників центру, і то не матір, а дядько дітей, з канікул діти своєчасно не прибували на навчання. Під час відвідування сім`ї було встановлено, що малолітня [PERSON] за візуальними ознаками має косоокість та порушення поведінки, проте матір дитини відмовляється зробити дитині операцію з корекції зору, до лікаря не зверталася. Питання щодо проведення медичного огляду [PERSON] було порушено фахівцями центру, вона особисто займалася підготовкою необхідних документів для проведення медичного огляду дитини, надання їй статусу дитини з інвалідністю та призначення їй державної соціальної допомоги, особисто супроводжувала [PERSON] та її малолітню доньку [PERSON] до Чернігівського обласного психоневрологічного диспансеру та до Чернігівської обласної дитячої лікарні. 09 липня 2021 року [PERSON] оформлено державну соціальну допомогу, як дитині з інвалідністю, матір дитини отримує вказану допомогу, проте використовує її не за призначенням, лише на свої особисті потреби. Також фахівцями центру [PERSON] надавалась допомога у офіційному її працевлаштуванні до товариства «Агро-ефект птиця», куди остання вийшла на роботу лише один раз, після чого повідомила, що хворіє, в подальшому на роботу не вийшла. [PERSON] не має постійного місця проживання, проживає у будинку матері, де ще проживають двоє її дорослих братів, будинок має одну кімнату, у ньому відсутні належні умови для проживання та виховання дітей. Останній візит до сім`ї [PERSON] відбувся 28 грудня 2021 року, під час якого було встановлено, що матір дітей отримала державну соціальну допомогу на доньку [PERSON] у розмірі 1800 гривень, яку витратила на власні потреби. Відповідач [PERSON] проживає окремо від дітей, життям та здоров`ям дітей не цікавиться, допомогу на їх утримання не надає. Представники третьої особи - комунального закладу «Березнянський навчально-реабілітаційний центр» Чернігівської обласної ради Кравченко Л.В. та Яхно Ю.С. підтримали позовну заяву, просили її задовольнити, пояснили, що [PERSON] у Березнянському навчально-реабілітаційному центрі перебуває близько п`яти років, а [PERSON] близько чотирьох років, діти мають розумову відсталість. За весь час перебування дітей у центрі батьки жодного разу не відвідали їх, не цікавилися їх життям, здоров`ям та навчанням, на вихідні та святкові дні дітей додому не забирали, після неодноразових нагадувань та прохань працівників центру забирали дітей на канікули, проте за дітьми приїжджали не батьки, а дядько дітей, після канікул дітей своєчасно не повертали до центру, у зв`язку з чим вони пропускали заняття, діти повертались до закладу брудні, без запасу одягу, за останній рік перебування дітей у центрі матір купила старшому сину спортивний костюм. Після того, як до суду вже було подано позовну заяву про позбавлення батьківських прав, [PERSON] один раз за весь час перебування дітей у центрі зателефонувала дітям. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 17 березня 2010 року, серії [NUMBER] від 12 жовтня 2012 року, серії [NUMBER] від 31 грудня 2019 року та Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, сформованих 13 жовтня 2021 року за №00033161227, №00033161863 та №00033162158 (а.с.7-11). Малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані по [ADDRESS] разом зі своїм батьком [PERSON] , що підтверджується довідками № 15-06/368/17 та №15-06/369/17 від 15 липня 2021 року, виданих старостою Волосківського страростинського округу Андрійченком Ю.М.. За повідомленням №02-14/1144 від 07 жовтня 2021 року генерального директора КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Ющенко Н.І., малолітня [PERSON] , 06 грудня 2019 року, з 12 березня 2020 року по даний час виховується та знаходиться на повному державному утриманні в КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної радина підставі заяви матері [PERSON] про тимчасове влаштування. За час перебування малолітньої [PERSON] у закладі її батьки дитину не відвідували (а.с.16). Судом встановлено, що 09 липня 2021 року [PERSON] в черговий раз звернулася із заявою до КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» про тимчасове влаштування, а саме на строк 6 місяців, малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Причиною влаштування доньки до будинку дитини зазначила складні життєві обставини. Останній було роз`яснено, що в разі необґрунтованої відмови забрати дитину в зазначений строк, а також відмови від участі у її вихованні й утриманні без поважних причин адміністрація будинку дитини має право звернутися з позовом до суду про позбавлення її батьківських прав на дитину або передати її на усиновлення іншим особам без її згоди. Згідно з рішенням виконавчого комітету Менської міської ради Чернігівської області №222 від 02 серпня 2021 року, враховуючи заяву матері, додані до неї документи, рішення комісії з питань захисту прав дитини від 09 липня 2021 року, малолітню [PERSON] , [INFO] , влаштовано до КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради, на період з 07 серпня 2021 року по 07 лютого 2022 року (а.с.17). Відповідно до договору про відкриття мешканцю дитячого закладу/навчального закладу/ закладу охорони здоров`я/ закладу соціального захисту населення поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування [NUMBER] від 26 березня 2020 року, на ім`я [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] для обліку коштів та здійснення операцій відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативних актів Національного банку України (а.с.23, 24). За повідомленням №02-03/475 від 11 жовтня 2021 року директора комунального закладу «Березнянський навчально-реабілітаційний центр» Чернігівської обласної ради Бурковської Є., батьки малолітніх вихованців закладу [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження, не цікавляться навчанням та станом здоров`я дітей, не своєчасно привозять останніх на навчання, у зв`язку з чим з метою доставлення дітей на навчання дуже часто залучається шкільний транспорт. Батьки не відвідують та не телефонують дітям, на вихідні та святкові дні останні перебувають в закладі, на канікули [PERSON] та [PERSON] забирає дядько. Батьки частково забезпечують дітей одягом та взуттям, зовнішній вигляд яких при поверненні до закладу потребує покращення. Мати дітей належним чином не слідкує за зовнішнім виглядом дітей (а.с.20). Згідно з інформацією про сім`ю Падалиці, яка надана КУ «Менський міський центр соціальних служб» Менської міської рад від 21 вересня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , має трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які перебувають у Березнянському навчально-реабілітаційному центрі, та [PERSON] , [INFO] , яка перебуває в Прилуцькому обласному дитячому будинку «Надія». Батьки дітей [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі, проте спільно не проживають. Сім`я перебувала на обліку Менського районного центру соціальних служб для дітей, сім`ї та молоді, з 31 грудня 2020 року інформацію про сім`ю у складних життєвих обставинах передано за територіальною належністю до КУ «Менський міський центр соціальних служб» Менської міської ради. Сім`я неодноразово відвідувалася комісією, в складі фахівців із соціальної роботи, працівників ССД та старости Волосківського старостинського округу, з [PERSON] постійно проводилася профілактична робота з метою навчання її навичкам догляду за дітьми, попередження зловживання спиртними напоями, попередження ухиляння від виконання батьківських обов`язків, підвищення виховного потенціалу, надавалася гуманітарна допомога речами та продуктовими наборами для дітей. 19 січня 2021 року було отримано інформацію про те, що малолітні [PERSON] та [PERSON] не прибули на навчання після зимових канікул, у зв`язку з чим працівники Березнянського навчально-реабілітаційного центру забрали дітей власним транспортним засобом. З 19 січня до 22 березня 2021 року [PERSON] жодного разу не відвідувала дітей, не виявляла бажання взяти їх додому на вихідні дні, сама в цей час перебувала в с. Городище у свого співмешканця. [PERSON] постійно надавалися консультації щодо відвідування нею своєї доньки [PERSON] у Прилуцькому обласному будинку дитини «Надія», проте у відповідь остання надавала лише обіцянки. Неодноразово під час візитів було з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] перебувають разом з бабусею або дядьком, мати в цей час перебувала в с. Городище. 23 березня 2021 року під час візиту фахівцями центру було виявлено, що у малолітньої [PERSON] виражена косоокість обох очей та порушення поведінки. Представники центру з метою проведення медичного огляду [PERSON] сімейним лікарем та вузькими спеціалістами, надання останній допомоги в оформленні інвалідності та отриманні соціальної допомоги звертались з відповідними клопотаннями до медичних закладів. 30 березня 2021 року під час спільного візиту фахівця центру із сімейним лікарем та старостою Волосківського старостинського округу було з`ясовано, що [PERSON] перебуває в с. Городище, запас продуктів харчування сім`ї мінімальний. Фахівець центру допомагала сім`ї збирати пакет документів необхідних для оформлення соціальної допомоги, при цьому матір дитини не виявляла бажання у наданні допомоги для оформлення соціальної допомоги її доньці, староста Волосківського старостинського округу забезпечував безкоштовний проїзд сім`ї [PERSON] та фахівця із соціальної роботи до Чернігівської обласної дитячої лікарні та Чернігівського психоневрологічного диспансеру. 01 червня 2021 року сім`ї [PERSON] надано допомогу в оформленні статусу дитини з інвалідністю, а саме фахівець із соціальної роботи особисто супроводжував [PERSON] з малолітньою [PERSON] для проходження ЛКК, залучала спонсорів для їх доставки в м. Чернігів. [PERSON] надавалась допомога у працевлаштуванні до ТОВ «Агро-ефект птиця», проте остання відмовилась. За сприянням фахівця центру соціальних служб 09 липня 2021 року було оформлено державну соціальну допомогу малолітній [PERSON] .. [PERSON] не має постійного місця проживання, проживає у будинку матері, де кількість проживаючих складає 7 осіб, з яких 4 осіб є дорослими, в будинку відсутні місця для особистого простору дітей. [PERSON] неодноразово надавалися консультування з питання усвідомленого відповідального батьківства та необхідності спілкуватися з малолітньою донькою, яка перебуває в Прилуцькому обласному будинку дитини "Надія", однак в силу свого розвитку вона не в повній мірі усвідомлює свої батьківські обов`язки, не готова до повернення доньки [PERSON] з інституційного закладу, оскільки не створені умови для перебування дитини вдома. Станом на 13 вересня 2021 року [PERSON] отримала державну соціальну допомогу на малолітню [PERSON] в розмірі 5000 гривень, яку з її слів витратила на спортивний одяг, взуття та продукти харчування. Станом на 14 вересня 2021 року при сприянні КНП «Березнянськийнавчально-реабілітаційному центр» [PERSON] та [PERSON] доставлені до вказаного закладу на навчання, діти були відсутні на навчанні 14 днів. [PERSON] проживає в с. Кудрівка Корюківського району Чернігівської області, має схильність до вживання спиртних напоїв, влітку протягом трьох тижнів малолітні [PERSON] та [PERSON] проживали разом з батьком та бабусею. [PERSON] обізнана про місцезнаходження своєї малолітньої доньки [PERSON] , перешкод у спілкуванні та виконанні нею батьківських обов`язків ніхто не чинить, проте її не цікавить місцезнаходження, харчування та стан здоров`я дитини (а.с.18, 19). Згідно з довідкою-характеристикою, виданою старостою Волосківського старостинського округу 08 жовтня 2021 року №15-06/595/17, [PERSON] зареєстрована в с. Киселівка, а проживає в с. Волосківці Корюківського району Чернігівської області, має трьох малолітніх дітей, сім`я має будинок, який не придатний для проживання і в якому довгий час не проживають. [PERSON] не працює, живе за рахунок тимчасового заробітку, зловживає спиртними напоями, в громадських місцях веде себе незадовільно, дітям уваги не приділяє (а.с.14). Згідно з актами обстеження умов проживання від 21 січня 2021 року та від 26 травня 2021 року за адресою: [ADDRESS] , санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні, будинок має пічне опалення, проте сім`я не забезпечена дровами на зимовий період та продуктами харчування, в кімнатах холодно, земельна ділянка не обробляється, домашнє господарство не утримується, мається борг за будинок в розмірі 11000 гривень, у вказаному будинку [PERSON] проживає не завжди, приїжджає з співмешканцем, періодично живе в с. Городище у останнього, не працює. На час проведення обстеження 21 січня 2021 року [PERSON] не виконала рекомендацій служби у справах дітей, не відвезла дітей на навчання, не реагує на телефонні дзвінки та зауваження з боку працівників служби. На час проведення обстеження [PERSON] 26 травня 2021 року остання знаходилася вдома, запевняла членів комісії, що спиртні напої не вживає, обов`язково забере дітей з інтернату додому.З матір`ю проведена бесіда, останній надано рекомендації змінити ставлення до виховання своїх дітей, до зловживання спиртними напоями, працевлаштуватись (а.с.21, 22). Як повідомили в судовому засіданні представник позивача та соціальної служби у актах обстеження умов проживання від 21 січня 2021 року та від 26 травня 2021 року за адресою: [ADDRESS] , йде мова про будинок, який відповідач [PERSON] мала намір придбати для проживання з дітьми, але не придбала, у будинку створила антисанітарні умови. Згідно з постановою Менського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2021 року [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. Рішенням виконавчого комітету Менської міської ради Чернігівської області №309 від 29 жовтня 2021 року (як органу опіки та піклування) затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-6). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. У справах «Савіни проти України», «МакМайкл проти Сполученого Королівства», «Ньяоре проти Франції», Європейським судом з прав людини зазначається, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя» і що «заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України). При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У п. п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» дані роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків», на думку суду, не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Частинами 4 та 5 ст. 19 Сімейного кодексу України визначено, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виходячи з встановлених обставин у справі, враховуючи те, що відповідачі, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися, відзиву на позовну заяву, письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову суду не надали, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] свідомо нехтують своїми обов`язками по вихованню своїх малолітніх дітей, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків, не відвідують своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які перебувають у КЗ «Березнянський навчально-реабілітаційний центр» Чернігівської обласної ради, та [PERSON] , яка з трьохмісячного віку перебуває у КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради на підставі заяв [PERSON] , не цікавляться їх життям, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не піклуються про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не намагаються вжити будь-яких заходів з метою повернення дітей в сім`ю. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення батьків від виховання дітей, що свідчить про відсутність у них інтересу до дітей, та приходить до висновку про позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 193 Сімейного кодексу України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що обов`язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним, суд дійшов висновку стягнути з відповідачіваліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини № [NUMBER] , відкритий на підставі договору [NUMBER] від 26 березня 2020 року, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення ст.5, ч.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір», ст.141 ЦПК України, з [PERSON] та [PERSON] , на користь держави необхідно стягнути по 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору. Кеpуючись статтями 150-152, 155, 164-166, 180-183, 191, 193 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265268, 280, 284, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved