Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 25.07.1997. У шлюбі у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] вже повнолітня, [PERSON] 17 років. Шлюбно-сімейні стосунки фактично припинені. Строк на примирення просить не надавати, шлюб розірвати, дочку [PERSON] залишити проживати з нею. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Позивачка просила розгляд справи провести у її відсутність, про що зазначила в позовній заяві та та додатково подала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.11). Не заперечує щодо ухвалення заочного судового рішення. Представник позивача адвокат Лопухович А.О. подала заяву, згідно якої просить розглядати справу без участі позивача та представника, позов підтримує. Враховуючи визнання позову відповідачем, вирішити питання про повернення 50% судового збору (а.с.26-28). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої позов визнав, згідний на розлучення, просив справу розглядати у його відсутність та звільнити його від сплати судового збору як учасника бойових дій (а.с.22-25). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі, зареєстрованому 25 липня 1997 року Мирогощанською сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис №14, згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 5). У шлюбі в сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.9). Відповідач [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням, виданим серії [NUMBER] від 14.05.2015 (а.с.25). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, чому відповідає і ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), за ч.1 якої примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Позивачка стверджує, що шлюбно-сімейних відносин не існує. Відповідач позов визнає, спору відносно місця проживання дитини немає. Таким чином, суд робить висновок, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та позов задовольняє. Як вбачається із ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн, з огляду на що, наявні підстави для повернення позивачу 454 грн з державного бюджету. Відповідач звільнений від сплати судового збору, тому з нього судові витрати не стягуються.

Outcome: approved