Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення грошових коштів за кредитним договором, в якій зазначає, що 18.07.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 006-03303-180713, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 17155,81 грн. з кінцевим строком погашення до 17.07.2016 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, вимоги ПАТ "Дельта Банк» щодо погашення простроченої заборгованості за кредитним договором були проігноровані, а заборгованість не сплачена. 27.04.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 409/К, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступив ТОВ «Росвен Інвест Україна», а ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 006-03303-180713 від 18.07.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , прострочена заборгованість за яким, станом на 14.05.2021 року складає 29360,13., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 16451,96 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 8227,36 грн., пеня - 0,00 грн., 3% річних - 1461,75 грн., інфляційні витрати - 3219,09 грн.. Крім того, позивач вказує, що додаткових нарахувань штрафних санкцій, пені та іншого з моменту відступлення права вимог, новим кредитором не було здійснено. Позивач неодноразово телефонував відповідачу з метою вирішення питання сплати відповідачем простроченої заборгованості та надсилав повідомлення та вимоги здійснити сплату простроченої заборгованості, які залишені відповідачем без розгляду. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість сумі 29360,13 грн. за кредитним договором № 006-03303-180713 від 18.07.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн., справу розглядати без участі представника товариства, проти заочного рішення не заперечує. Представник позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна» у судове засідання не з`явився, але раніше у позовній заяві просив справу розглядати без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю та відзиву на позов до суду не подала, у зв`язку з чим, зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, судвважає, позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 18.07.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 006-03303-180713, сума кредиту складає 17155,81 грн., процентна ставка за користування кредитом становить 0,01% перші 10 місяців, з 11 місяця процентна ставка становить 60% річних, з обов`язком позичальника повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені кредитним договором протягом строку кредитування 36 місяців (а.с. 10-11). Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 00603303-180713, викладеним у позовній заяві, станом на 14.05.2021 року загальна сума заборгованості становить 29360,13 грн., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 16451,96 грн.; прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом - 8227,33 грн., пеня - 0,00 грн.; 3% річних - 1461,75 грн., інфляційні витрати 3219,09 грн. (а.с. 1-3). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, відповідно до договору № 409/К від 27.04.2018 року про відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Росвен Інвест Україна», а ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту (а.с. 5-6). Так, до позивача згідно з витягом з реєстру передачі прав вимоги до договору факторингу від 27.04.2018 р. № 409/К, перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 006-03303-180713 від 18.07.2013 р. на загальну суму 24679,29 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 16451,96 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 8227,33 грн., пеня - 0,00 грн. (а.с. 7). У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 629 ЦПК договір є обов`язковим для виконання. За ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так судом встановлено, що відповідач, згідно з розрахунком заборгованості станом на 14.05.2021 року має заборгованість, за кредитним договором № 006-03303-180713 від 18.07.2013 року, яка становить 29360,13 грн., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 16451,96 грн.; прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом - 8227,33 грн., пеня - 0,00 грн.; 3% річних - 1461,75 грн., інфляційні витрати 3219,09 грн.. За умовами кредитного договору № 006-03303-180713 від 18.07.2013 року, згідно з п. 2.4. позичальнику визначено розмір процентної ставки перші 10 місяців на рівні 0,01% річних, починаючи з 11 місяця за користування кредитом встановлюється процентна ставка на рівні 60% річних, яка є фіксованою. Крім того, згідно з п. 4 вказаного кредитного договору позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредитної заборгованості щомісячно не пізніше 18 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів в розмірі 704 грн. у відповідності до графіку платежів. Відтак, у межах строку кредитування відповідач мав, зокрема, сплачувати позичальнику відповідно до договору, кредит та проценти за користування кредитом періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 19.07.2016 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦПК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом враховується правова позиція Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача банку забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року по справі № 127/15672/16-ц зазначено, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. З позовної заяви видно, що за кредитним договором № 006-03303-180713 від 18.07.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , додаткових нарахувань штрафних санкцій, пені та іншого з моменту відступлення права вимоги, новим кредитором не було здійснено. Всі нарахування пені та відсотків були нараховані первісним кредитором. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідачем не подано до суду відзиву на позов на спростування вимог позивача, доказів про сплату кредитних зобов`язань за договором № 006-03303-180713 від 18.07.2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», за яким позивач має право вимоги, та заяви про застосування строків позовної давності щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, з урахуванням ст.13 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості станом на 14.05.2021 року в розмірі 29360,13 грн., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 16451,96 грн.; прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом - 8227,33 грн., 3% річних - 1461,75 грн., інфляційні витрати 3219,09 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2270 грн.

Outcome: approved