Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені за несплату аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. В своєму позові посилалася на те, що на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Полтави перебуває виконавчий лист №552/5684/20 від 05 лютого 2021 року, виданий Київським районним судом м.Полтави, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1/4 частині його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Однак, незважаючи на рішення суду, відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання своєї неповнолітньої дочки. Внаслідок цього станом на 01 листопада 2021 року утворилась заборгованість за аліментами у розмірі 34306,75 грн. Тому позивач, посилаючись на ст. 196 СК України, просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 34306,75 грн. Крім того, зазначаючи, що відповідачем не виконується його обов`язок щодо участі у додаткових витратах на утримання дитини, просила стягнути з відповідача на її користь 7170,00 грн. на відшкодування додаткових витрат, понесених нею на лікування дитини (стоматологічні послуги). Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до справи не подавалися. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про розгляд справи судом, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Інші заяви по суті справи та клопотання учасниками справи суду не подавалися. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. При цьому посилалась на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений по дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який в судове засідання не з`явився. Заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Октябрського районного управління юстиції м. Полтави, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Як встановлено рішенням Київського районного суду м.Полтави від 04 лютого 2021 року у справі №552/5684/20, яке набрало законної сили 10 березня 2021 року, 18 травня 2010 року зареєстровано розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 18 травня 2010 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції. 20 червня 2012 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим вона змінила прізвище на [PERSON] . Таким чином на даний час прізвище, ім`я та по батькові матері неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] (а.с. 5-6). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також вказаним вище рішенням Київського районного суду м.Полтави від 04 лютого 2021 року у справі №552/5684/20 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів задоволено. Розірвано договір між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, укладений [PERSON] та [PERSON] 16 лютого 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дубовою Т.В. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 02 грудня 2020 року. В межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання. За вказаним судовим рішенням 05 лютого 2021 року Київським районним судом м.Полтави видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 19 березня 2021 року за виконавчим листом №552/5684/20 від 05 лютого 2021 року, виданого Київським районним судом м. Полтави, відкрито виконавче провадження щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 02 грудня 2020 року (а.с. 7). Відповідно до розрахунку № 81951 від 15 листопада 2021 року, наданого Київським відділом державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), заборгованість по аліментам згідно виконавчого листа №552/5684/20 від 05 лютого 2021 року, виданого Київським районним судом м. Полтави, станом на 01 лютого 2021 року становить 34306,75 грн. (а.с.8). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Проте, доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, відповідач суду не надав. Тому суд приходить до висновку, що відповідач не довів відсутності його вини у виникненні заборгованості по аліментам. Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Загальна сума пені за несплату аліментів позивачем обрахована у розмірі 51286,80 грн. (а.с.9). Вказаний розрахунок пені відповідачем не спростовано. В той же час згідно ч.1 ст. 196 СК України розмір пені не може бути більше 100 відсотків заборгованості, тобто у даній справі - не більше 34306,75 грн. На підставі викладеного суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] про стягнення пені за несплату аліментів задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на її користь 34306,75 грн. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, що пов`язані з наданням дитині стоматологічних медичних послуг, суд встановив наступне. Долученими до матеріалів справи доказами підтверджені додаткові витрати позивача на утримання дитини, що пов`язані з необхідним дороговартісним лікуванням (стоматологічні медичні послуги). Так, в період з лютого 2021 року по вересень 2021 року [PERSON] проходила лікування у ФОП [PERSON] , яка здійснює медичну практику за спеціальністю «дитяча стоматологія». Вартість наданих дитині послуг, які в повній мірі оплачені позивачем, становить 7170,00 грн. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами: квитанцією до прибуткового касового ордеру №б/н від 03 вересня 2021 року, виданого [PERSON] про прийняття оплати в сумі 7170,00 грн. (а.с.10); актом здачі - приймання медичних послуг від 03 вересня 2021 року, підписаного [PERSON] та [PERSON] про надання стоматологічних послуг на загальну суму 7170,00 грн. (а.с. 11); переліком здобувачів ліцензій, за заявами яких прийнято рішення про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з медичної практики, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 15 листопада 2018 року №2099, згідно якого [PERSON] видано ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики за спеціальністю «дитяча стоматологія» (а.с. 12). Таким чином, документально підтверджені додаткові витрати позивача на утримання дитини складають 7170,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.186 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Тому відповідач [PERSON] зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на утримання дитини, у тому числі на її лікування, розвиток її здібностей, тощо. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Таким чином частки кожного з батьків у додаткових витратах на дитину є рівними. Відповідно, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1/2 частина понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини: 7170,00 грн. / 2 = 3585,00 грн. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial