Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на свою користь несплачену частину страхового відшкодування в розмірі 49 086, 27 грн; пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 9 396, 27 грн. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 20 грудня 2018 року в Лівобережному районі м. Маріуполь по вул. Лепорського біля будинку № 3 з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої було пошкоджено транспортний засіб позивача - автомобіль Toyota Corolla, державний номерний знак [NUMBER] . Позивач своєчасно звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак виплата була здійснена частково в сумі 63 403, 73 грн. Разом з тим, позивач зазначає, що на відновлювальний ремонт свого автомобіля він витратив 112 490, 00 грн. У своєму відзиві стороною відповідача позов не визнано та зазначено, що вимога позивача про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним. Товариство здійснювало виплату страхового відшкодування на підставі аварійного сертифікату № 57-D/55/5 від 13 червня 2019 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , згідно якого коефіцієнт фізичного зносу експертом визначено в розмірі 58, 40 %, а вартість матеріального збитку дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та становить 63 403, 73 грн, що й було виплачено позивачу. II. Процесуальні дії та рішення суду. 07 квітня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. 16 липня 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. III. Фактичні обставини справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 20 грудня 2018 року о 19:20 год. [PERSON] біля буд. 3 по вул. Лепорського в Лівобережному районі м. Маріуполя, керуючи транспортним засобом Богдан А-09302, державний номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не стежив за змінами дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв наїзд на стояче авто Toyota Corolla, державний номерний знак [NUMBER] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Тим самим водієм [PERSON] було порушено вимоги п. п. 13.1, 2.3б ПДР. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 27 лютого 2019 року у справі № 265/40/19, що набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. За приписами частин четвертої, шостої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП водій [PERSON] мав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ5135133 від 12 жовтня 2018 року. 20 грудня 2018 року був складений акт технічного огляду колісного транспортного засобу № 1267/19. Відповідно до висновку звіту № 1123/19 від 08 лютого 2019 року ФОП-СОД [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Toyota Corolla 1.33L, державний номерний знак [NUMBER] , на дату оцінки (20 грудня 2018 року) складає: 211 624, 14 грн. Зазначено також у звіті, що значення коефіцієнта фізичного зносу становить 0, 59. 25 травня 2019 року (вх. № 12/4147 від 12 квітня 2019 року) [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про страхове відшкодування. Як вбачається з аварійного сертифікату № 57-D/55/5 від 13 червня 2019 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість (розмір) матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин: 63 403, 73 грн з урахуванням ПДВ (52 836, 44 грн без урахування ПДВ). Зазначено, що коефіцієнт фізичного зносу (Ез) даного ТЗ становить 0, 584. 24 червня 2019 року відповідачем було складено страховий акт № ЦВ/18/3884. Позивач отримав страхове відшкодування за вищевказаним випадком в сумі 63 403, 73 грн від ТДВ СК «Альфа-Гарант». Позивач витратив на відновлювальний ремонт автомобіля кошти в розмірі 112 490, 00 грн. На підтвердження додає копію товарного чеку № 5011 від 09 квітня 2019 року, копію рахунку № 5011 від 09 квітня 2019 року, копію рахунку-фактури № 5011 від 01 березня 2019 року, копію акту виконаних робіт № 5011 від 09 квітня 2019 року, копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП [PERSON] , копію свідоцтва платника єдиного податку [NUMBER] , копію витягу з ЄДРПОУ щодо ФОП [PERSON] IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Судом встановлено, що 25 травня 2019 року (вх. № 12/4147 від 12 квітня 2019 року) позивач звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно статті 29 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (стаття 25 Закону України «Про страхування»). Відповідно до п. 34.4. статті 34 Закону № 1961-ІV, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до аварійного сертифікату № 57-D/55/5 від 13 червня 2019 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість (розмір) матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин: 63 403, 73 грн з урахуванням ПДВ (52 836, 44 грн без урахування ПДВ). Зазначено, що коефіцієнт фізичного зносу (Ез) даного ТЗ становить 0, 584 (58, 40 %). Відповідно до висновку звіту № 1123/19 від 08 лютого 2019 року ФОП-СОД [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Toyota Corolla 1.33L, державний номерний знак [NUMBER] , на дату оцінки (20 грудня 2018 року) складає: 211 624, 14 грн. Зазначено також у звіті, що значення коефіцієнта фізичного зносу становить 0, 59 (59 %). 24 червня 2019 року відповідачем, згідно ст. 36 Закону № 1961-IV, складено та затверджено розрахунок страхового відшкодування й страховий акт, та виплачено страхове відшкодування в розмірі 63 403, 73 грн, на рахунок вказаний позивачем, що також підтверджується позивачем у позовній заяві. [PERSON] не заперечує наявність фізичного зносу та вказане підтверджується як аварійним сертифікатом, виконаним на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант», так і звітом № 1123/19, виконаним на замовлення позивача. Крім того, у звіті № 1123/19 від 08 лютого 2019 року вказано, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 211 624, 14 грн, проте згідно наданих позивачем письмових доказів останній витратив на ремонт 112 490, 00 грн. Тобто ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування на підставі належних документів, визначених Законом № 1961-IV, а відтак позовні вимоги до страхової компанії щодо здійснення доплати до раніше виплаченого страхового відшкодування в розмірі 49 068, 27 грн задоволенню не підлягають, страховик добросовісно виконав свій обов`язок, виплативши вартість матеріального збитку - відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Статтями 28, 29 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування в розмірі 49 086, 27 грн та пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 9 396, 27 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed