Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

У січні 2020 року позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом, у якому просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № ML708/031/2008 від 22.02.2008 року у розмірі 1 061 807,20 грн. (у тому числі: 424 224,63 грн. - заборгованість за кредитом, 106 678,97 грн. - заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам, 530 903,60 грн. - пеня) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] шляхом реалізації її на прилюдних торгах через органи виконавчої служби (приватного виконавця) за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності відповідно ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" на час проведення прилюдних торгів щодо реалізації предмету іпотеки; Передати предмет іпотеки, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в управління Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами; Стягнути з Відповідача на користь Позивача судовий збір в розмірі 7 575,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 22.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (надалі - «Банк») та [PERSON] (надалі - Третя особа) був укладений Кредитний договір № ML708/031/2008 (далі - Кредитний договір). Згідно з Кредитним договором, а також на підставі Кредитної заявки Банк надав [PERSON] кредит в сумі 54 810 дол. США. В порушення умов Кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України третьою особою не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. 24.07.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення по справі № 642/4969/14-ц про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором № ML708/031/2008 від 22.02.2008 року в розмірі 1 061 807 грн. 20 коп. На теперішній час рішення Ленінського районного суду м. Харкова про стягнення суми боргу за Кредитним договором № ML708/031/2008 від 22.02.2008 року не виконано в повному обсязі. 22.02.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, між АТ «ОТП Банк» (надалі - «Банк») та [PERSON] (далі - Відповідач) був укладений договір іпотеки № PМL708/031/2008 (майнова порука), відповідно до умов якого остання зобов`язалася відповідати перед Кредитором за повне та своєчасне виконання за Кредитним договором Позичальника [PERSON] . Відповідно до п. 3.1, 3.2 договору іпотеки, предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира, загальною площею 70,8 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить Відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу. 29.06.2010 pоку між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н та договір відступлення права вимоги. Згідно з вищевказаним договором ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання за кредитним договором № ML708/031/2008 від 22.02.2008 року та договором іпотеки № PМL708/031/2008 від 22.02.2008 року. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (надалі - Позивач) перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника та Іпотекодавця за завищевказаними договорами. У зв`язку із невиконанням умов договорів кредиту та іпотеки, а також судового рішення про стягнення заборгованості по справі № 642/4969/14-ц, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності. Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, з повідомленням сторін. 03 березня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа: [PERSON] про визнання договорів іпотеки і поруки припиненими. В обґрунтування позову зазначено, що 22.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № ML708/031/2008 відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 54810 дол. США та зобов`язалася повернути його частинами у строк до 22.02.2023 року. Того ж дня, у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR 708/031/2008, а із [PERSON] договір іпотеки № PМL708/031/2008, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку трьохкімнатну, загальною площею 70,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 05 листопада 2008 року ЗАТ «ОТП Банк» надіслав на адресу [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № ML708/031/2008. За договором відступлення права вимоги від 29.06.2010 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за вищевказаними договорами. У червні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості у розмірі 2 468 701,82 грн. та звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 липня 2014 року по справі № 642/4969/14-ц позов задоволено частково, ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку суми боргу за кредитним договором № ML708/031/2008 від 22.02.2008 року в розмірі 1 061 807 грн. 20 коп. В іншій частині позову відмовлено. Окрім цього, згідно із свідоцтвом про смерть № [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , спадкова справа після смерті не відкривалася, у спадщину після смерті ніхто не вступив. Посилаючись на зазначені обставини, норми Цивільного кодексу України, Закону України "Про іпотеку", положення кредитного договору, а також пропуск позивачем строків позовної давності, [PERSON] просить суд визнати договори іпотеки і поруки припиненими. Ухвалою суду від 05 березня 2020 року зустрічний позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа: [PERSON] про визнання договорів іпотеки і поруки припиненими прийнято до розгляду, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження із первісним позовом. Ухвалою суду від 09 червня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Також, ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09 червня 2020 року по даній справі задоволено заяву представника [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову по даній справі, а саме: до вирішення справи по суті заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад. Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі, але не обмежуючись: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т.ч. до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо об`єкту нерухомого майна, а саме квартири, загальною площею 70,8 кв.м. реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 59202 в книзі 1), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, р. № Н8- БНтОФ «Україна». Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 березня 2021 року по даній справі задоволено заяву [PERSON] про призначення почеркознавчої експертизи, Призначено по цивільній справі № 642/299/20 почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім. заслуженого професора Бокаріуса, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 липня 2021 року провадженні по даній справі поновлено, експертиза не проведена у зв`язку із відсутності сплати за неї. В судових засіданнях представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна», позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зустрічний позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Представник [PERSON] позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не визнав, зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Надала до суду відзив до первісної позовної заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» із заявою про застосування строку позовної давності та посиланням на положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304-VII від 03.06.2014 року. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Надала до суду письмові пояснення до первісної позовної заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та зустрічної позовної заяви [PERSON] . Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає задоволенню, зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. 22.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № ML708/031/2008 відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 54810 Дол. США на строк до 22 лютого 2023 року. Третя особа [PERSON] , в свою чергу, зобов`язалася прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором (зокрема, в п. п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюєт щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів (додаток № 1 до Кредитного договору). В порушення зазначених вище умов Кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України Третьою особою не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Згідно з п. 1.4. частини 2 Кредитного договору за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Банку відповідну плату. [PERSON] умови договору не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором. У зв`язку із невиконанням [PERSON] умов кредитного договору № ML708/031/2008 від 22.02.2008 року у червні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості у розмірі 2 468 701,82 грн. та звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виселення та зняття з реєстраційного обліку. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 липня 2014 року по справі № 642/4969/14-ц позов задоволено частково, ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку суми боргу за кредитним договором № ML708/031/2008 від 22.02.2008 року в розмірі 1 061 807 грн. 20 коп., стягнуто судовий збір. В іншій частині позову відмовлено. Підставою для відмови ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки визначено Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304-VII від 03.06.2014 року. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12.11.2014 року по справі № 642/4969/14-ц апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково в частині стягнення з [PERSON] та [PERSON] судового збору, в іншій частині рішення залишено без змін. Відповідно до ст. 128 Конституції України рішення суду є обов`язковим для виконання. На теперішній час рішення Ленінського районного суду м. Харкова про стягнення суми боргу за Кредитним договором № ML708/031/2008 від 22.02.2008 року не виконано в повному обсязі. 22.02.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № ML708/031/2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR 708/031/2008. Окрім цього, 22.02.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № ML708/031/2008 між ЗАТ «ОТП Банк» [PERSON] договір іпотеки № PМL708/031/2008, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 3.1, 3.2 договору іпотеки, предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира, загальною площею 70,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу. 29.06.2010 pоку між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н та договір відступлення права вимоги. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання за кредитним договором № ML708/031/2008 від 22.02.2008 року та договором іпотеки № PМL708/031/2008 від 22.02.2008 року. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника та Іпотекодавця за завищевказаними договорами. На теперішній час Іпотекодержателем ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийнято рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - майно Іпотекодавця: квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом реалізації її на прилюдних торгах через органи виконавчої служби (приватного виконавця). Відповідно до Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6.2. договору іпотеки, Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником (Відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобов`язань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель, а в нашому випадку Позивач, має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Приписами ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» встановлено, що Позивач має право організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між Іпотекодавцем та покупцем або продати від свого імені, якщо це передбачено іпотечним договором, або Іпотекодержатель та Іпотекодавець досягли відповідної згоди шляхом укладення договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому кошти за придбану нерухомість покупець сплачує на банківські рахунки Іпотекодержателя. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договором про задоволення вимог Іпотекодержателя також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, яке визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Пунктом 6.4 договору іпотеки передбачено, що Позивач має право застосувати спосіб позасудового врегулювання в порядку, передбаченому чинним законодавством України, у тому числі згідно зі ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-1561цс15, від 9 грудня 2015 року у справі № 6-2479цс15, від 07 жовтня 2015 року у справі №6-1935цс15, від 04 листопада 2015 року у справі №6-340цс15, які в силу положень статті 360 - 7 ЦПК України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Слід зазначити, що положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. У спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень. Даної правової позиції дійшов Верховний суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в Постанові від 23.05.2018 року по справі № 643/2362/14-ц. Враховуючи зазначене, у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах через органи виконавчої служби (приватного виконавця), початкова ціна для реалізації зазначається не в рішенні суду, а визначається вже на стадії виконання такого рішення відповідно ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до ст. 34 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий Іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Також відповідно до п.7.1. Договору Іпотеки, за бажанням іпотекодержателя предмет іпотеки передається в управління іпотекодержателю. З метою забезпечення повної реалізації Позивачем своїх прав, як Іпотекодержателя та запобігання спричинення Іпотекодавцем перешкод для подальшої реалізації предмету іпотеки та можливих дій щодо погіршення стану предмета іпотеки, вважаємо за необхідне надати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. Відповідно до статті 1037, 1038 Цивільного кодексу України, управитель здійснює управління майном шляхом вчинення юридичних і фактичних дій, направлені на зберігання, примножені вартості майна шляхом інвестування або здійснення права власності іншим способом, з урахуванням особливостей об`єкта і цілей управління. При створенні управління управитель наділяється настільки широкими повноваженнями. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона (боржник - Відповідач) зобов`язується здійснити на користь другої сторони (кредитора - Позивача) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язань. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, відповідно до ст. 11 ЦК України. На підставі змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином, згідно умов договору, вимог ЦК. Припиняються зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, відповідно ст. 599 ЦК України. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до п. 5.1.2. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на, нерухоме майно, право на отримання витягу та інформації з Реєстру прав мають тільки власник (власники), його спадкоємці та правонаступники юридичних осіб, уповноважені особи, або відповідні органи державної влади, та зокрема суд. Отже, для задоволення вимог позивача, шляхом продажу нерухомого майна, необхідне отримання зазначених документів. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий Іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона зобов`язується здійснити на користь другої сторони (кредитора - Позивача) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язань. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, відповідно до ст. 11 ЦК України. На підставі змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином, згідно умов договору, вимог ЦК. Припиняються зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, відповідно ст. 599 ЦК України. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. З огляду на вищевикладене, загальна сума заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором ML708/031/2008 від 22.02.2008 року становить 1 061 807 грн. 20 коп. З вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки позивач звертається після вирішення вимоги про виконання основного зобов`язання, а саме: стягнення заборгованості за кредитним договором № ML708/031/2008 від 22.02.2008 року, про що Ленінським районним судом міста Харкова було ухвалено відповідне рішення від 24.07.2014 року по справі № 642/4969/14-ц. Станом на час розгляду справи заборгованість за Кредитним договором залишається не погашеною, а вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» не виконаною. На підставі викладеного, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Що стосується заяви [PERSON] про застосування строків позовної давності, то суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Так, рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 липня 2014 року по справі № 642/4969/14-ц позов задоволено частково, ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку суми боргу за кредитним договором № ML708/031/2008 від 22.02.2008 року в розмірі 1 061 807 грн. 20 коп., стягнуто судовий збір. В іншій частині позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12.11.2014 року по справі № 642/4969/14-ц апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково в частині стягнення з [PERSON] та [PERSON] судового збору, в іншій частині рішення залишено без змін. Рішення набрало законної сили, не виконано. При розгляді даної справи, Відповідачами не заявлялося про застосування строків позовної давності, строки позовної давності в даній справі не було пропущено. Підставою для відмови ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки по справі № 642/4969/14-ц визначено Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304-VII від 03.06.2014 року. Враховуючи зазначене, пред`явивши у січні 2020 року позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перервано строк позовної давності щодо зобов`язань за кредитним договором № ML708/031/2008 від 22.02.2008 року та договором іпотеки № PМL708/031/2008 від 22.02.2008 року. Окрім цього, відповідно ч. 1 ст. 263 ЦК України, перебіг позовної давності зупиняється в тому числі у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини. Згідно ч. 2, 3 ст. 263 ЦК України у разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Так, відповідно ст. 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304-VII від 03.06.2014 року протягом дії Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Згідно ст. 3 цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. На підставі Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті" № 1381-ІХ від 13.04.2021 року, що набрав чинності 23.04.2021 року та Кодексу України з процедур банкрутства за № 2597-VIII від 06.10.2021 року втратив чинність Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304-VII від 03.06.2014 року. В даному випадку Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304-VII від 03.06.2014 року був відстроченням виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом, що з 06.10.2021 року втратив чинність, отже почався зупинений перебіг строку позовної давності, що в даному випадку для ТОВ «ОТП Факторинг Україна» він не є пропущеним. Представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» із зазначенням обставин надано до суду відповідне клопотання про визнання причин пропуску строку поважними та поновлення строку для пред`явлення даного позову. Стосовно зустрічної позовної заяви про визнання припиненим договору поруки, суд зазначає наступне. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 липня 2014 року по справі № 642/4969/14-ц позов задоволено частково, ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку суми боргу за кредитним договором № ML708/031/2008 від 22.02.2008 року в розмірі 1 061 807 грн. 20 коп., стягнуто судовий збір. Згідно із свідоцтвом про смерть № [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , тобто вже після прийняття судом рішення про стягнення з нього заборгованості. В даному випадку питання щодо виконання рішення суду повинно вирішуватися в межах виконавчого провадження в порядку правонаступництва, тому вимога про визнання припиненим договору поруки не підлягає задоволенню. Щодо зустрічної позовної заяви про визнання припиненим договору іпотеки, суд зазначає наступне. Підставою для визнання договору іпотеки № PМL708/031/2008 від 22.02.2008 року припиненим, [PERSON] зазначено пропуск позивачем строків позовної давності. Однак, як вже було встановлено в процесі розгляду даної справи, строк позовної давності позивачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не пропущено внаслідок щодо переривання та зупинення, отже відсутні підстави для визнання договору іпотеки припиненою. Окрім цього, пропуск кредитором строків позовної давності не є підставою для визнання договорів припиненими, що узгоджується з позицією Верховного суду у постанові від 11.09.2019 року по справі № 201/13602/16-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягується сплачений судовий збір у сумі 7575,00 грн. Також, згідно ч. 8, 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Враховуючи зазначене, після набрання даним рішенням законної сили, суд скасовує заходи забезпечення, застосовані ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09 червня 2020 року по даній справі.

Outcome: approved