Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» (далі ТОВ «Будова-Захід») про розірвання договору за №11/02/12-Ті від 16 лютого 2012 року, укладеного між ТОВ «Будова-Захід» та нею щодо завершення будівництва однокімнатної квартири за [ADDRESS] , визнання права вимоги майнових прав щодо завершення будівництва, визнання майнових прав на незавершену будівництвом однокімнатну квартиру, проектною загальною площею 40,31 кв.м., оплаченою вартістю 148\~319 грн. та скасування реєстраційного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за ТОВ «Будова-Захід» (ЄДРПОУ 34938625) права власності на об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3% за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що між нею та ТОВ «Будова-Захід» укладено договір за №11/02/12-Ті від 16.02.2012 року, згідно умов якого ТОВ «Будова-Захід» за її дорученням, в рахунок отриманих від неї кредиторських вимог до ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» в сумі 148 319 грн., зобов`язувалось в строк до закінчення ІІ кварталу 2014 року завершити розпочате будівництво однокімнатної квартири за [ADDRESS] . Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27 квітня 2012 у справі №10/6-5022/1319/2011 визнано ТОВ «Будова-Захід» кредитором - на суму 65 931\~248,43 грн. (у\~тому числі й за договорами про відступлення права вимоги до ПП ТФ Будівельник» які укладено між пайовиками, що у 2009-2010 роках сплатили на користь ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» вартість будівництва квартири за адресою [ADDRESS] ).\~У загальну суму кредиторських вимог ТОВ «Будова-Захід» входить переуступлене позивачем відповідачу право вимоги. Вказане право вимоги пов`язане з майновими правами на спірну квартиру, яке виникло на підставі, укладеного з ПП «Тернопільська фірма «Будівельник», договору, що підтверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, яким за позивачем визнано майнові права на квартиру у зв`язку із сплатою її вартості. Зазначила, що відповідач істотно порушив взяті на себе зобов`язання, не виконав необхідного обсягу робіт та навіть не розпочинав будівництво на блоці Б, чим своїми діями позбавив її права набуття права власності на новостворене нерухоме майно, оскільки таке право настає з моменту завершення будівництва, а відтак вона вправі вимагати розірвання договору від 16.02.2012 року. При розірванні спірного договору суд вправі застосувати наслідки розірвання договору, а саме визнання за нею право вимоги майнових прав щодо завершення будівництва та визнання за нею майнових прав на незавершену будівництвом однокімнатну квартиру за [ADDRESS] . Вказала, що набула майнових прав на незавершену будівництвом спірну квартиру, однак відповідач зареєструвавши за собою право власності на останню, порушив її майнові права, які підлягають відновленню, шляхом скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Будова-Захід» права власності на об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3% за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицай К. М. від 23 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження. 20 травня 2021 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на позов. Вказано, що позивач не виконала своїх зобов`язань перед Товариством щодо оплати коштів, а укладений між сторонами договір є лише договором про відступлення права вимоги, а не договором підряду. Товариством укладено договір на виготовлення проекту, розроблено проектну документацію, отримано дозвіл на виконання будівельних робіт. Позивачка не є замовником будівництва, остання не виготовляла проект будівництва квартири чи будинку, не платити жодних коштів. Відповідач зауважує, що самими фізичними особами чиняться перешкоди в завершенні будівництва житлового будинку. ТОВ «Будова-Захід» намагалось врегулювати ситуацію шляхом домовленостей. Вважає, що невиконання умов договору відбулося не з вини відповідача, а через відсутність земельної ділянки. Звертає увагу, що позивачу був повернутий оригінал договору, який укладений між нею та ПП «Тернопільська фірма «Будівельник», а тому саме вона не виконала умови п. п. 2.5, 5.9 договору. Щодо вимоги про скасування реєстрації, вважає, що така реєстрація відбулася у відповідності до вимог закону. Також, вважає, що позивачка пропустила строк звернення до суду, а тому просила застосувати строк позовної давності до заявлених [PERSON] позовних вимог. 25 червня 2021 року представник позивача подала відповідь на відзив. Вказала, що у загальну суму кредиторських вимог ТОВ «Будова-Захід» входить переуступлене позивачем відповідачу право вимоги. Відповідно до укладеного між сторонами договору, відповідач визнав та підтвердив вартість майнового права на квартиру за позивачем, яка становить 148319 грн. Відтак, відповідач, будучи визнаний ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27 квітня 2012 року кредитором ПП «Тернопільській фірма «Будівельник» на суму 65\~931\~248,43 грн., в суму якої входять майнові права позивача на спірну квартиру, не здійснивши будівництво житлового будинку, зареєстрував за собою право власності на незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок по [ADDRESS] . Зазначила, що посилання представника відповідача на порушення позивачем п. 5.9. Договору є безпідставними, оскільки відповідачем повернуті позивачу оригінали договору та квитанції згідно акту приймання-передачі від 01 грудня 2014 року, тобто вже після винесення Господарським судом Тернопільської області ухвали від 27 квітня 2012 року про визнання відповідача кредитором ПП «Тернопільській фірма «Будівельник», а тому повернення вказаних документів не має значення для розгляду справи по суті. Щодо строку позовної давності зазначала, що умовами договору за №11/02/12-Ті від 16 лютого 2012 року передбачено строк дії останнього до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань. На даний час договір діє, оскільки зобов`язання не виконані та договір не розірваний в порядку, передбаченому чинним законодавством. Із змісту вказаного договору слідує, що дата здачі житлового будинку ІІ квартал 2014 року. Однак, відповідач з моменту визнання його кредитором та отримання права вимоги не здійснив будівництво житлового будинку, а тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності. 13 липня 2021 року представник відповідача [PERSON] подала заперечення на відповідь на відзив. Вказала, що позивач не платила жодних коштів ТОВ «Будова-Захід», оскільки кошти сплачувала ПП «ТФ «Будівельник», яке не виконало свої зобов`язання. Будівництво житлового будинку по [ADDRESS] здійснювалось за кошти відповідача із власного рахунку. Крім цього, позивач не передавала ТОВ «Будова-Захід» майнові права на квартиру, в договорі, укладеному між сторонами, немає жодного посилання на майнові права, а відтак майнові права на квартиру знаходяться у розпорядженні позивача. Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року за клопотанням представника відповідача до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Байковецьку сільську раду, Тернопільського району, Тернопільської області. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (головуюча суддя Грицай К. М.) від 05 жовтня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою від 10 листопада 2021 року цивільна справа прийнята до провадження судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л. М. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 листопада 2021 року. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку, подала заяву від 18 січня 2022 року про розгляд справи за її відсутності. У поданій заяві вказала, що просить заявлені [PERSON] позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву від 18 січня 2022 року про розгляд справи без його участі. Зазначив, що відповідач ТОВ «Будова-Захід» позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник третьої особи Байковецької сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області, будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Судом установлено, що відповідно до договору від 08 січня 2008 року, ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» прийняло позивачку [PERSON] у пайове будівництво на однокімнатну квартиру за [ADDRESS] , планове закінчення будівництва та здача будинку в експлуатацію: 2011 рік. Попередня вартість квартири становить 169352 грн. При укладенні договору [PERSON] внесла суму 101352 грн., як викуплені 27,61 кв.м. Залишкову суму 59614 грн. [PERSON] повинна внести до кінця будівництва з фіксацією викупу квадратних метрів. Як слідує з квитанцій до прибуткового касового ордеру за №40 від 08 січня 2008 року, за № 811 від 15 березня 2008 року та квитанції від 22 січня 2008 року, позивач [PERSON] внесла на рахунок ПП «ТФ «Будівельник» грошові кошти у загальному розмірі 148\~319 грн. на виконання умов вищевказаного договору. 16 лютого 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Будова-Захід» укладено договір за №11/02/12-Ті, згідно умов якого ТОВ «Будова-Захід» за дорученням позивача, здійснює завершення розпочатого будівництва однокімнатної квартири за [ADDRESS] . Згідно з умовами вищевказаного договору сторони, окрім іншого, домовились про те, що викуплена вартість 40,31 кв.м. квартири становить 148 319 грн. і є незмінною до кінця будівництва. Початок будівництва ІІ квартал 2012 року. Планове закінчення будівництва та здача 9-ти поверхового житлового будинку в експлуатацію ІІ квартал 2014 року. Згідно з умовами п. 2.5 договору сторони домовились про відступлення права вимоги [PERSON] ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» (згідно із\~ст. 512-519 ЦК України) за договором від 08 січня 2008 року, укладеним між [PERSON] та ПП «Тернопільська фірма «Будівельник», за умовами якого позивачка взяла на себе зобов`язання здійснити дольове інвестування будівництва житлового будинку по [ADDRESS] , а ПП «ТФ «Будівельник» взяла на себе зобов`язання збудувати та по закінченні будівництва передати [PERSON] частину новозбудованих приміщень, а саме квартиру за [ADDRESS] . Відповідно до умов п. 2.6 Договору, вартість права вимоги до ПП «Тернопільська фірма «Будівельник», що передається ТОВ «Будова-Захід» за даним договором, за домовленістю між останніми становить 148\~319 грн. Відповідно до умов п. 2.1 договору, ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» зобов`язалось забезпечити належне виконання умов договору та покладених обов`язків; передати [PERSON] квадратні метри незавершеної будівництвом, зазначеної у п. 1.1, квартири 9-ти поверхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , з врахуванням повної оплати за викуплені квадратні метри площі квартири, які сплачені, згідно платіжних документів ПП ТФ "Будівельник"; завершити виконання всіх будівель-монтажних робіт, включаючи цементну стяжку під підлогу, штукатурку стін (крім стель), пластикові вікна, вхідні двері, лічильники електроенергії, води, газу, ліфт, та забезпечити якість будівельно-монтажних робіт, відповідно до ДБН України; після здачі будинку в експлуатацію видати позивачці всі необхідні документи для оформлення права власності на вказану в договорі квартиру. Як слідує з п. 5.1 договору, останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Згідно з умов п. 5.9 договору, до підписання договору позивачка передала, а ТОВ "Будова-Захід" прийняло документи, що підтверджують відступлене право вимоги ТОВ "Будова-Захід" до організації за основним договором, а саме: договір від 08 січня 2008 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 22 січня 2008 року на суму 40467 гривень; квитанцію до прибуткового касового ордеру за № 811 від 15 березня 2008 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру №40 від 08 січня 2008 року на суму 101352\~ грн. Рішенням Тернопільського міськраойнного суду Тернопільської області від 27 липня 2011 року, яке набрало законної сили, задоволено позов [PERSON] до ПП «Тернопільська фірма «Будівельник». Визнано за [PERSON] майнові права на 40,31 кв.м. однокімнатної квартири за [ADDRESS] . Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27 квітня 2012 у справі №10/6-5022/1319/2011 про визнання Приватного підприємства Тернопільська фірма Будівельник банкрутом визнано Товариство з обмеженою відповідальністю Будова-Захід кредитором - на суму 65 931 248 грн. 43\~коп. 25 травня 2012 року між ДП «Тернопільський Промбудпроект» як підрядником та ТОВ «Будова-Захід» як замовником укладено договір про виконання проектно-кошторисних робіт за №1107-12, відповідно до умов якого замовник доручив підряднику виконання проектно-кошторисної документації згідно ДБН на будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення на землях Байківецької сільської ради Тернопільського району (Корольова, 3Б, 3В, 3Г) (1-ша черга), загальна вартість якого становить 881 842, 72 грн. 05 червня 2012 Інспекцією ДАБК в Тернопільській області зареєстровано Повідомлення від 24.05.2012 року про початок виконання підготовчих робіт ТОВ "Будова-Захід" щодо будівництва групи багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення на землях Байковецької сільської ради Тернопільського району (Корольова, 3Б, 3В, 3Г) (з них І-ша черга будівництва - це будинок 3Б). 20 червня 2013 року ТОВ «Будова-Захід» отримало відмову у видачі дозволу на виконання будівельних робіт за №ІУ 135131720153, у зв`язку з ненаданням необхідного пакету документів, наданий генплан не затверджений в установленому порядку; минув термін дії технічних умов на електропостачання від 26 квітня 2010 року за №34-58/16. 25 липня 2013 року Державна архітектурно-будівельна інспекція надала дозвіл ТОВ Будова Захід на виконання будівельних робіт за №У 115130022918 щодо групи багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення на землях Байківецької сільської ради Тернопільського району (Корольова, 3Б, 3В, 3Г) (І-ша черга), поштова/будівельна адреса якого: вул. Корольова, 3, блок Б, с. Байківці, Тернопільського району, Тернопільської області. 21 жовтня 2013 року ТОВ «Будова-Захід» подало до Байковецької сільської ради та у Тернопільську районну державну адміністрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт. 03 грудня 2014 року та 27 березня 2015 року ТОВ «Будова-Захід» зверталося до Байковецької сільської ради з заявою про надання дозволу на відведення йому земельної ділянки для будівництва групи житлових будинків у зв`язку з тим, що укладений між органом місцевого самоврядування і ПП «ТФ «Будівельник» договір оренди земельної ділянки закінчився 14.11.2011 року, а дія договору суборенди вказаної земельної ділянки, укладеного між ПП «ТФ «Будівельник» і ТОВ «Будова-Захід» повинна закінчиться 22.02.2015 року. 04 лютого 2015 року ТОВ "Будова-Захід" зареєструвало право приватної власності на незавершене будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3%, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Об`єкт нерухомого майна знаходився на земельній №6125280600:02:001:3590, що підтверджується інформаційною довідкою за №247124565 від 05 березня 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Рішенням шостого скликання Байковецької сільської ради за №824 від 03 липня 2015 року надано дозвіл Байковецькій сільській раді на поділ земельної ділянки в с. Байківці (в межах населеного пункту) по вул. Корольова, загальною площею 1,8535 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з виділенням в три окремі ділянки відповілними орієнтовними площами 0,5926 га, 0,55 га. та 0,7109 га. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 06 квітня 2017 року (справа №921/510/16-г/б) задоволено позов ТОВ «Будова-Захід» та рішення Байковецької сільської ради від 03 липня 2015 року №824 «Про надання дозволу на поділ земельної ділянки» визнано недійсним. З зазначеного рішення вбачається, що суд прийшов до висновку, що рішення про поділ вже сформованої земельної ділянки площею 1,8535 га, з кадастровим номером 6125280600:02:001:3590, за адресою вул. Корольова, с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області на менші, прийнято без належної документації. Як вбачається із листа ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області за №328/117-19 від 17 травня 2019 року, відповідач звертався із запитом до ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області щодо земельної ділянки кадастровий номер 6125280600:02:001:3590. З акту приймання-передачі документів від 01 грудня 2014 року вбачається, що ТОВ «Будова-Захід» передало [PERSON] оригінал договору, укладеного між останньою та ПП «ТФ «Будівельник» від 08 січня 2008 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 22 січня 2008 року на суму 40467 гривень; квитанцію до прибуткового касового ордеру за № 811 від 15 березня 2008 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру №40 від 08 січня 2008 року на суму 101352\~ грн. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до частково задоволення, виходячи із наступного. Щодо позовних вимог про розірвання договору та стягнення коштів слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (пункт перший частини першої статті 611 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За своїм змістом укладений між сторонами в справі договір є змішаним договором, який містить елементи угоди про послуги з будівництва житла та договору побутового підряду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі № 6-75цс13. Судом установлено, що ТОВ «Будова-Захід» не забезпечило отримання позивачем завершеної будівництвом квартири, оскільки на час розгляду справи готовність об`єкта незавершеного будівництва становить лише 3%, в той час, коли планове завершенням будівництва встановлено ІІ квартал 2014 року. Відтак, позивачка [PERSON] позбавлена права розраховувати на закінчення будівництва і отримати житло за внесені кошти. Таким чином, відповідачем допущено порушення умов вказаного договору щодо обов`язку збудувати та по закінченні будівництва передати позивачу у власність спірну квартиру, що є істотним порушенням договору та є підставою для його розірвання. Відповідачем не доведено належними, достатніми та достовірними доказами належність виконання ним умов договору. Більше того, відповідач визнав позовні вимоги в цій частині, зокрема не заперечив щодо розірвання спірного договору, про що його представник подав письмову заяву. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що ТОВ «Будова-Захід» істотно порушило умови договору, не виконало зобов`язань, передбачених умовами договору, а тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору за №11/02/12-Ті від 16.02.2012 року підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог про визнання майнових прав на незавершену будівництвом спірну квартиру слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ст.\~190\~ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є не споживною річчю та визнаються речовими правами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»\~дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 Закону). Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього. Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. З цього випливає, що захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Законом України "Про інвестиційну діяльність"\~визначено загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України. Закон спрямований на забезпечення рівного захисту прав, інтересів і майна суб`єктів інвестиційної діяльності незалежно від форм власності, а також на ефективне інвестування економіки України, розвитку міжнародного економічного співробітництва та інтеграції. Згідно з вимогами ст. ст. 1, 2 цього Закону, інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути, зокрема, кошти, цільові банківські вклади, паї, акції та інші цінні папери. Інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях та сферах народного господарства, цінні папери, цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права (частина 1 статті 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність"). В силу\~вимог ст. 5 цього Закону, суб`єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави. Інвестори - суб`єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об`єкти інвестування. Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності. Відносини, що виникають при здійсненні інвестиційної діяльності на Україні, регулюються цим Законом, іншими законодавчими актами України (частина 1\~статті 6 Закону України "Про інвестиційну діяльність"). Статтею 7 вказаного Закону передбачено права суб`єктів інвестиційної діяльності та установлено, що всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. Розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом. Частиною 5 ст.\~7\~Закону України\~"Про\~інвестиційну діяльність" передбачено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Згідно з вимогами ст.\~319\~Цивільного кодексу\~України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 цього Кодексу). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (статті 15, 16 Цивільного кодексу України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, повернення майна, визнання права власності (частина 2 статті 16 Цивільного кодексу України). Суд зазначає, що надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) ЄСПЛ зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачені Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ наголосив, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Судом встановлено, що укладений між позивачем [PERSON] та ТОВ «Будова-Захід» договір від 16 лютого 2012 року за №11/02/12-Ті спрямований на продовження виконання домовленостей щодо будівництва квартири, які існували між [PERSON] та ПП «ТФ «Будівельник». Кошти від [PERSON] на будівництво цієї квартири залучало ПП «ТФ «Будівельник». Позивачка, в свою чергу, відповідно до умов п. 2.5 договору №11/02/12-Ті відступила ТОВ «Будова-Захід» право вимоги до ПП «ТФ «Будівельник», і відступлення цього права вимоги, згідно з п. 2.9 договору, вважається здійсненим з моменту підписання цього договору. Оскільки відповідач не виконав договірні зобов`язання, що має наслідком розірвання договору, враховуючи, що статтею 653 ЦК України при розірванні договору передбачено заборону сторони договору вимагати повернення лише того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, зважаючи на засади справедливості, добросовісності та розумності, що передбачено пунктом шостим статті 3 ЦК України, суд вважає, що відповідач повинен повернути позивачу майнові право на 40,31 кв.м. однокімнатної квартири за [ADDRESS] відповідно до сплачених коштів згідно договору від 08 січня 2008 року. Відповідач не заперечив щодо задоволення позову в цій частині, зокрема щодо визнання за позивачем майнових прав на спірну квартиру, про що його представник подав письмову заяву. З урахуванням характеру спірних правовідносин, що склались між сторонами та з метою належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача шляхом ухвалення рішення про повернення їй права вимоги за договором від 08 січня 2008 року укладеним між [PERSON] та приватним підприємством «Тернопільська фірма «Будівельник», вартістю 148319 рн. на 40,31 кв.м. однокімнатної квартири за [ADDRESS] , відповідно до сплачених коштів згідно договору від 08 січня 2008 року, визнавши за нею право на майнові права на вказану квартиру. Щодо позовних вимог про скасування реєстраційного запису у Державному реєстрі речових прав слід зазначити наступне. Позивач просить скасувати реєстраційний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за ТОВ «Будова-Захід» (ЄДРПОУ 34938625) права власності на об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3% за адресою: [ADDRESS] . Положеннями ч.\~ч.\~2,\~3\~ст.\~331\~Цивільного кодексу\~України передбачено,\~що право\~власності на\~новостворене нерухоме\~майно (житлові\~будинки,\~будівлі,\~споруди тощо)\~виникає з\~моменту завершення\~будівництва (створення\~майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. \~Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. \~До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). \~У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону. Пунктом першим частини першої статті 4, статтею 27-1 Закону України «Про\~державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~передбачено, що\~ державній реєстрації прав підлягають \~право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва. Для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються такі документи: \~1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (у разі відсутності у Державному реєстрі прав зареєстрованого відповідного речового права на земельну ділянку); \~2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт (крім випадків, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва); \~3) документ, що містить опис об`єкта незавершеного будівництва за результатами технічної інвентаризації такого об`єкта (крім випадків, коли такий документ внесено до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва). Статтею 382 Цивільного кодексу України передбачено, що\~ квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. \~Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, зважаючи на те, що позивачу повертаються майнові права на оплачену нею квартиру у багатоквартирному будинку, вона також набуває майнові права співвласника незавершеного будівництвом багатоквартирного будинку - за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи на те, що всі майнові права на незавершене будівництво зареєстровані за відповідачем ТОВ «Будова Захід», а судом позивачу повернуто майнові права на незавершену будівництвом квартиру, суд приходить висновку, що її права підлягають захисту шляхом скасування реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3% за адресою: [ADDRESS] в частині майнових прав на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Разом з тим, суд вважає, що позов в частині позовних вимог щодо скасування реєстраційного запису про право власності на незакінчений будівництво багатоквартирний житловий будинок не підлягає до задоволення, оскільки позивач має право на майнові права тільки на одну квартиру. Реєстрація незакінченого будівництва на іншу частину будинку не порушує її прав. Суд не приймає до уваги доводи представника ТОВ Будова-Захід про те, що істотне порушення умов договору мало місце саме з боку позивача, яка всупереч п. 5.9 укладеного з товариством договору звернулася з вимогою про повернення їй оригіналу договору укладеного із ПП ТФ Будівельник та квитанцій про оплату коштів, оскільки повернення документів відбулося після визнання господарським судом на підставі вказаних документів права вимоги до ПП «ТФ «Будівельник», а також після настання строку виконання зобов`язань закінчити будівництво, а тому жодного правового значення для відповідача в даній справі не має. Крім цього, незважаючи на повернення документів, ТОВ Будова-Захід здійснило реєстрацію за собою права власності на незавершене будівництво готовністю 3%. Безпідставними також є доводи представника відповідача щодо відсутності вини у діях Товариства з посиланням на вчинення ним усіх необхідних дій, пов`язаних з одержанням дозволу на будівництво та наявністю форс-мажорних обставин (бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо надання в оренду земельної ділянки Товариству та рішення ради про поділ земельної ділянки, на якій велось будівництво), оскільки обставини, які визначені договором, як форс-мажорні виникли вже після того, як зобов`язання Товариством не було виконано в строк (ІІ квартал 2014 року), у зв`язку з чим не можуть мати правового значення для висновку про відсутність вини. Разом з тим, всупереч положенню частини другої статті 614 ЦК України відповідачем не доведено наявності форс-мажорних обставин, які б існували до того, як зобов`язання мало бути виконано. Самі по собі дії Товариства, проведені до закінчення виконання зобов`язання, що пов`язані лише з отриманням дозволу на виконання будівельних робіт, не можуть вважатися доказом відсутності вини у несвоєчасному виконанні зобов`язання, оскільки матеріали справи не містять жодних фактичних даних, що зволікання в отриманні такого дозволу мало місце за обставин незалежних від відповідача. Натомість, матеріалами справи підтверджено факт отримання Товариством відмови у видачі дозволу з підстав неподання необхідного пакету документів, що може вважатися доказом зволікання саме товариства у несвоєчасному отриманні дозволу та невиконанні тих чи інших будівельних робіт. Суд вважає безпідставними доводи представника відповідача про те, що позивачем пропущений строк звернення до суду із позовом з наступних підстав. Згідно з вимогами ст.\~256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В силу вимог ст.\~253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з вимога ч. 5 ст.\~261\~ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У відповідності до положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя статті 264 ЦК України). Тобто новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після пред`явлення позову. Судом установлено, що відповідач звертався до Байковецької сільської ради з заявами про надання дозволу на відведення йому земельної ділянки, а прийняте 03.07.2015 року Байковецькою сільською радою рішення за №824 про поділ земельної ділянки по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку на три окремі ділянки оскаржив до господарського суду, з приводу чого 06.04.2017 року Господарським судом Тернопільської області в справі № 921/510/16-г/6 прийнято рішення про задоволення позову ТОВ "Будова-Захід" і визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування про поділ земельної ділянки, про що представником відповідача наголошувалось впродовж розгляду справи та відображено в наявних письмових заявах по суті справи. У 2019 році відповідач звертався до ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області щодо спірної земельної ділянки. Перелічені дії Товариства, такі як звернення до органу місцевого самоврядування з заявами про виділення земельної ділянки для будівництва багатоквартирних будинків, оскарження рішення органу місцевого самоврядування про поділ земельної ділянки до суду тощо, на думку суду, є доказом визнання Товариством свого обов`язку перед замовниками, однією з яких є позивачка [PERSON] , збудувати багатоквартирний будинок і передати квартиру позивачу згідно укладеного з нею договору, що дає підстави зробити висновок про наявність обставин, які свідчили про переривання строку позовної давності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом розірвання договору за №11/02/12-Ті від 16 лютого 2012 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід», повернення [PERSON] права вимоги за договором від 08 січня 2008 року, укладеним між [PERSON] та приватним підприємством «Тернопільська фірма «Будівельник», вартістю 148 319 грн., визнавши за [PERSON] майнове право на 40,31 кв.м. однокімнатної квартири за [ADDRESS] та скасування реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3% за адресою: [ADDRESS] в частині майнових прав на однокімнатну квартиру за [ADDRESS] . Крім того, на підставі вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 3299,20 гривень.

Outcome: partial