Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Стислий зміст вимог заявника. [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернулась до суду з позовом до Ковельської міської ради Волинської області (далі - відповідач) провизнання права власності на нерухоме майно, в якому позивач просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.06.1984 вона уклала шлюб з [PERSON] . За час шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] . 15.07.1999 під час відрядження в м. Одеса, [PERSON] загинув. Позивач зазначає, що вона разом з сином на час смерті чоловіка проживали і по даний час проживають в квартирі [ADDRESS] . Під час виготовлення паспортного документа дочці позивача, [PERSON] , з`ясувалось що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на квартиру. А тому вона звернулась до Ковельської філії КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», де їй повідомили, що інвентаризація на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , не проводилась, станом на 31.12.2012 на вказане майно не зареєстроване право власності. У відповіді на адвокатський запит, РЖКП-2 зазначило, що копію ордеру на вселення в житлове приміщення квартиру [ADDRESS] позивачу не можуть надати, оскільки в архіві підприємства він відсутній. Крім того, зазначено, що поквартирні картки, що містять інформацію про зареєстрованих осіб в квартирі [ADDRESS] відсутні, а отже у квартири є власники. Позивач вважає, себе власником вище зазначає квартири. Враховуючи викладене, позивач звернулася до судуза захистом своїх прав. Стислий виклад позиції інших учасників справи. Відповідача - Ковельська міська рада відзиву на позов не подав. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 08.07.2021. 12.07.2021 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують повністю, просять його задовольнити. Відповідач - Ковельська міська рада в судове засідання представника не направила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. З розпорядження Ковельської міської ради №286 від 23.05.2003 вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] переданий на баланс РЖКП -2. Як вбачається з довідки виданої РЖКП -2 від 11.06.2012 [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] . Разом з нею проживає [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO]. З повідомлення КП «Волинське бюро технічної інвентаризації» №612 від 21.02.2019 вбачається, що інвентаризація на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не проводилась, право власності станом на 31.12.2012, на вказане майно не зареєстровано. Даний факт підтверджується повідомленням відділу загальної та організаційної роботи виконавчого комітету Ковельської міської ради №7009/3.14/2-21 від 13.12.2021, з якої вбачається, що мешканці вищезазначеної квартира не звертались у відділ обліку та приватизації житла з приводу передачі у власність житла шляхом безоплатної приватизації. 18.03.2020 ТзОВ «ЕК Контакт» на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] (інвентаризаційна справа №096/К). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що в задоволенні позову належить відмовити. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно із статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За приписами процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто, учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. В разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду, як правило, у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. У таких випадках суб`єктивне право власності іншими особами не порушується, однак, відповідачами в таких справах є особи, які не визнають належності на праві власності майна позивачу у зв`язку з відсутністю у нього відповідного документа. Як встановлено судом, позивачем доведено те, що відповідач ставить під сумнів наявність права власності позивача на спірне нерухоме майно, що підтверджується повідомленням Відділу загальної та організаційної роботи виконавчого комітету Ковельської міської ради №7009/3.14/2-21 від 13.12.2021, з якого вбачається, що мешканці квартири [ADDRESS] , не звертались у відділ обліку та приватизації жила з приводу передачі у власність житла шляхом безоплатної приватизації. Однак позивачем, не доведено порушення, невизнання та/або оспорення її прав, як власника будь-якими іншими особами. При цьому, обставини ненадання відповідачем правовстановлюючих документів позивачу також не можуть обґрунтовувати порушення прав позивача як власника спірного об`єкту нерухомості у даному спорі про визнання права власності, оскільки, як встановлено судом, позивачем не доведено, що остання не змогла реалізувати своє право на володіння, користування та/або розпорядження спірним об`єктом через відсутність зазначених документів, зокрема, отримала відмову у вчиненні того чи іншого правочину або інші перешкоди у реалізації своїх прав. Частиною першою, другою статті 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач всупереч вимогамстатті 81 ЦПК Українине довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Таким чином, суд вважає що відсутні підстав для задоволення позову про визнання права власності. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до статті 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при поданні позовної заяви до суду, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed