Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області, третя особа [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,1808 га, яка складається із земельних ділянок: площею 1,6746 га - кадастровий номер 4621882600:27:000:0435, площею 0,5062 га - кадастровий номер 4621883600:25:000:0082, для ведення товарного сільськогосподарського 2виробництва, що розташовані на території Гологірської сільської ради Золочівського району Львівської області. Позивач вказує, що спадщину після смерті батька прийняв, оскільки проживав разом з батьком до дня його смерті. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на майно. У зв`язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав, позивач звернувся до суду з даним позовом. В підготовче засідання позивач не з`явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги позову не заперечив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України , у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , доводиться сином померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. З копії державного акту серії ЛВ № 077920 на право власності на земельну ділянку, вбачається, що [PERSON] , на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 16.02.2004 року № 50, є власником земельної ділянки площею 2,1808 га, яка складається із земельних ділянок: площею 1,6746 га - кадастровий номер 4621882600:27:000:0435, площею 0,5062 га - кадастровий номер 4621883600:25:000:0082, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Гологірської сільської ради Золочівського району Львівської області. Заповіт складений 31.08.2012 року від імені [PERSON] на користь сина [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини не змінений та не скасований. Згідно даного заповіту спадкодавець заповів спірну земельну ділянку, що належала йому на праві власності на час смерті позивачу. Згідно з довідкою № 172 від 19.02.2019 року, виданою Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області, останнім місцем проживання [PERSON] , який помер [INFO] , було с. Гологори Золочівського району Львівської області. Заборон та арештів на належну [PERSON] земельну ділянку, немає. З матеріалів спадкової справи судом встановлено, що позивач, у передбачений законом строк, , а саме 03.07.2015 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] . Згідно заяви [PERSON] від 03.07.2015 року, остання відмовилася від обов`язкової частки у спадщині. окрім того, судом встановлено, що позивачу нотаріусом не видавалося свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно зі ст. 328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що представником відповідача позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна померлого батька, як спадкоємець за заповітом, відмова спадкоємця від обов`язкової частки у спадковому майні, чинність заповіту від імені спадкодавця на користь позивача та відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на спірні земельні ділянки, що є перешкодою для реалізації ним свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved