Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Представник позивача 10.11.2021 року звернувся до суду із позовом до відповідача про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи тим, що [INFO] у позивача [PERSON] померла дружина - [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно : земельна ділянка площею 0,1500 га., кадастровий номер 5324085207:07:001:0336, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована у с. Мильці Полтавського району Полтавської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 626996 від 17 грудня 2009 року. Відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцем її майна є [PERSON] , як чоловік померлої. Іншими спадкоємцями її майна є діти : син - [PERSON] , дочка - [PERSON] . В даний час, у позивача виникла необхідність отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, однак зробити це в нотаріальному порядку він не в змозі, оскільки листом Полтавської районної державної нотаріальної контори № 1514/02-14 від 02 листопада 2021 року йому відмовлено у цьому в зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини та видано Витяг із спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) , де зазначено про відсутність інформації у Спадковому реєстрі про наявність як самої спадкової справи після померлої та виданих на підставі неї свідоцтв про право на спадщину. В зв`язку із цим, [PERSON] вимушений вирішувати це питання в судовому порядку. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права гка інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права ( ст.16 ЦК України ).? Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт постійно проживання [PERSON] разом із померлою [INFO] дружиною [PERSON] на час відкриття спадщини підтверджується показаннями позивача [PERSON] , показаннями їх спільних дітей : [PERSON] і [PERSON] , показаннями свідків : [PERSON] , [PERSON] , довідками Терешківської сільської ради Полтавської області від 01 та 02.11.2021 року за № 2915, 306/15-10 відповідно про те, що [PERSON] з 2010 року і поданий час проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , а померла [INFO] гр. [PERSON] до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала там же; Спадковим реєстром, в якому відсутня інформація про наявність спадкової справи після померлої та виданих на підставі неї свідоцтв про право на спадщину, а також відмови позивача [PERSON] від спадщини; іншими матеріалами позову в їх сукупності. Таким чином, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, як такий що постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шестимісячного строку на прийняття спадщини не заявляв про відмову від неї. Діти померлої спадщину в установлений законом строк не прийняли і на неї не претендують. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини ( ст. 1218, 1268 ЦК України ). Право власності [PERSON] на спадщину після померлої [INFO] дружини [PERSON] стверджується паспортними даними та даними ідентифікаційного коду про ідентифікацію його особи; свідоцтвом про смерть [PERSON] - про час і місце відкриття спадщини; свідоцтвом про укладення шлюбу з померлою - про їх родинні стосунки; Державним актом на Земельну ділянку і Витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку Земельної ділянки - про наявність спадкового майна та його вартість; ст.1261 ЦК України, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги: відмовою Полтавської районної державної нотаріальної контори № 1514/02-14 від 02.11.2021р. про неможливість вирішення цього питання в нотаріальному порядку, наявність спору та відсутність інших спадкоємців по закону, які прийняли спадщину; Спадковим реєстром, в якому відсутня інформація про наявність спадкової справи після померлої та виданих на підставі неї свідоцтв про право на спадщину, а також відмови позивача [PERSON] від спадщини; довідками Терешківської сільської ради від 01 та 02.11.2021 року за № 2915, 306/15-10 про місце відкриття спадщини та постійне проживання позивача з померлою на час відкриття спадщини; іншими матеріалами позову в їх сукупності. Відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 08.11.2021, вартість спадкового майна ( Земельної ділянки ) складає 3 719,47 грн., що і є ціною позову. Ставка судового збору, що підлягає сплаті відповідно ч. 3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» : за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, тобто 908 грн. ( позовна заява майнового характеру ) + 908 ( позовна вимога немайнового характеру ) = 1 816,00 грн. ( ставка судового збору, яка підлягає сплаті ). Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України, позови що викають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини. В зв`язку з цим, спір підлягає вирішенню Полтавським районним судом Полтавської області. Прохав : -Встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] із померлою [INFO] дружиною [PERSON] на час відкриття спадщини. -Визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його дружини [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га., кадастровий номер 5324085207:07:001:0336, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої у с. Мильці Полтавського району Полтавської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 626996 від 17.12.2009р. В судове засідання сторони у справі не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач і представник позивача - адвокат Голубенко В.П. позов підтримали та прохали задовольнити, а треті особи : [PERSON] і [PERSON] - позовні вимоги визнали, не заперечували щодо їх задоволення. Відповідач - Полтавська міська рада надала відзив на позов, пославшись на те, що міська рада проти позову заперечує з огляду на наступне. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в ч. 5 п. 9 Листа № 24-753/0/4-ІЗ від 16.05.2013р., не допускається вирішення справи в порядку окремого провадження, якщо заява містить вимогу про визнання права, зокрема права власності. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7 встановлено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до п.п. 4.14, 4.15 глави 10 наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: зокрема, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Ч. 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідним роз`ясненням Верховного Суду України, викладеним у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. В той же час, за змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Ч. 1 ст. 81 ЦПК передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано до суду жодних належних доказів наявності порушеного права, доказів, які б свідчили про порушення його прав відповідачем - Полтавською міською радою. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 «Конвенції….» зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved