Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

12.08.2021 року заявник [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з завою в порядку окремого провадження, яка в подальшому була уточнена, зазначивши заінтересованою особою Люботинську міську раду, і просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу (Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району від 04.04.1995 року, зареєстрованого в реєстр. за №3-563) [PERSON] ; встановити факт родинних зв`язків між батьком - [PERSON] та сином [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 02.02.2012 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Разом з тим, 07.08.2021 року заявник [PERSON] звернувся до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори для видачі Свідоцтва про право на спадщину. Але в наданих документах нотаріус виявив помилку. Зокрема, в наданому Свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданому Другою державною нотаріальною конторою Харківського району 04.04.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-563, прізвище, ім`я та по-батькові спадкодавця зазначено як « [PERSON] ». Тоді, як в Свідоцтві про смерть Спадкодавця, Свідоцтві про народження спадкоємця та Витязі із Спадкового реєстру персональні дані спадкодавця зазначені як « [PERSON] ». Вказана помилка виникла через неуважність при внесенні даних нотаріусом до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.04.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-563. На даний час така розбіжність унеможливлює здійснення права на спадкування заявником. У зв`язку з цим існує необхідність у підтвердженні належності правовстановлюючого документу (Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.04.1995 року за № 3-563) [PERSON] , оскільки правильність написання його особистих даних підтверджується Свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 17 березня 1995 року, Свідоцтвом про смерть № 343080 від 02.02.2012 року, Витягом із Спадкового реєстру від 06.07.2012 року. Крім того, наявна розбіжність у правовстановлюючих документах спадкодавця та спадкоємця. Прізвище спадкодавця на українській мові записано як « [PERSON] », на російській мові - « [PERSON] ». Тоді як прізвище спадкоємця на українській мові записано як « [PERSON] », і на російській мові - « [PERSON] ». Така помилка виникла внаслідок неправильного перекладу з російської на українську мову, а родинні зв`язки між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджуються Свідоцтвом про одруження Спадкодавця № [NUMBER] від 02.08.1964 року, Свідоцтво про народження спадкоємця № [NUMBER] від 11.08.1964 року. Так як розбіжність у правовстановлюючих документах унеможливлює здійснення права на спадкування заявника, необхідно встановити факт родинних зв`язків між сином [PERSON] та батьком [PERSON] . В даному випадку право на спадкування заявника [PERSON] залежить від встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документу. У зв`язку з викладеним заявник вимушений звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.08.2021 року прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Люботинська міська рада про встановлення фактів належності правовстановлюючого документу та родинних відносин між фізичними особами. Призначено судове засідання. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, представник заявника [PERSON] - [PERSON] подав уточнену заяву з доказами її направлення заінтересованій особі та заяву, в якій просить суд розглянути вищевказану цивільну справу у його відсутність. Представник заінтересованої особи Люботинської міської ради у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, повідомлений про день і час розгляду справи належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даної заяви, враховуючи наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №1186, та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.03.1995 року (а.с. 8). 02.08.1964 року « [PERSON] , 1927 г.р.» (російською мовою) та « [PERSON] , 1938 г.р.» уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №390 та підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого 02.08.1964 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (російською мовою) (а.с. 9). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.08.1964 року вбачається, що « [PERSON] » (російською мовою) народився [INFO] , в м. Харків, про що зроблено відповідний актовий запис, його батьками зазначені « [PERSON] и [PERSON] » (російською мовою) (а.с.10). Особисті данні заявника [PERSON] , [INFO] , місце народження Харків, та адреса його реєстрації: [ADDRESS] , підтверджуються паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Жовтневим РВ ГУМВС України в Харківській області 07.02.2008 року (а.с. 6,7). [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №1580 і 02.02.2012 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Заявник [PERSON] звернувся до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори для видачі Свідоцтва про право на спадщину, однак в наданих документах нотаріус виявив помилку, та видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.08.2021 року. Так, в постанові зазначено, що спадкоємцем [PERSON] для видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом Другою Харківського району державною нотаріальною конторою 04.04.1995 року, зареєстроване в реєстрі за №3-563 на ім`я [PERSON] , але у свідоцтві про смерть спадкодавця та в свідоцтві про народження спадкоємця ім`я спадкодавця вказано як «[PERSON] », в зв`язку з чим документ, що підтверджує право власності, не належить спадкодавцю. Також маються розбіжності в прізвищі спадкодавця « [PERSON] » та спадкоємця « [PERSON] » (а.с. 14). Вказані вище висновки підтверджуються змістом заповіту, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району 04.04.1995 року, зареєстрованого в реєстр. за №3-563 [PERSON] (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Разом з тим, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п.п.1, 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені судом докази вказують на те, що у Свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданим Другою державною нотаріальною конторою Харківського району від 04.04.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-563, прізвище, ім`я та по-батькові спадкодавця зазначено як « [PERSON] », тоді, як в Свідоцтві про смерть спадкодавця, свідоцтві про народження спадкоємця та витязі із Спадкового реєстру персональні дані спадкодавця зазначені як « [PERSON] », отже суд вважає доведеним, що Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Другою державною нотаріальною конторою Харківського району 04.04.1995 року, зареєстроване в реєстр. за №3-563, належить [PERSON] . Крім того, наявна розбіжність у пособистих документах спадкодавця та спадкоємця. Прізвище спадкодавця на українській мові записано як « [PERSON] », на російській мові - « [PERSON] ». Тоді як прізвище спадкоємця на українській мові записано як « [PERSON] », і на російській мові - « [PERSON] ». Така помилка виникла внаслідок неправильного перекладу з російської на українську мову, а родинні зв`язки між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджуються іншими дослідженими судом документами, в тому числі свідоцтвом про одруження батьків заявника, його свідоцтвом про народження, де не співпадає написання прізвища заявника, що повізано з перекладом з російської на українську мову, однак співпадають всі інші дані, в тому числі дата та місце народження, імена та по батькові батьків. Отже суд вважає доведеним факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] , доводиться батьком заявнику [PERSON] , [INFO] . Встановлення зазначених фактів має для заявника юридичне значення, отже суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви [PERSON] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved