Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач [PERSON] з 2011 року по 03 січня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, та мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спору з відповідачем про місце проживання дитини немає. Син фактично проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , однак зареєстроване місце проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відповідач відмовляється надати згоду на реєстрацію місця проживання дитини за місцем її фактичного проживання. Посилаючись на те, що позивачка одна не зможе забезпечити належний рівень життя дитини, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1\\; частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду на 13 січня 2022 року о 09 год. 30 хв. В судове засідання сторони не з`явилися, від них надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, позивачка заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнає. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дитини, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що з 19 листопада 2011 року по 03 січня 2020 року сторони по справі перебували в шлюбі, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2020 року по справі №591/7570/19 (а.с. 8, 10). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини (а.с. 9) та визнаються відповідачем. За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, особи, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав та позовні вимоги він визнав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання сина у заявленому позивачкою розмірі. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 13 жовтня 2021 року. Таким чином, позов підлягає задоволенню, а з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку чи доходу, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved