Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог. 29 вересня 2021 року позивач звернулася в суд з позовом про визнання відповідача у справі, [PERSON] , таким що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] . У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини: на праві особистої приватної власності належить будинок по [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровано її місце проживання, місце проживання синів - [PERSON] та відповідача у справі [PERSON] . Відповідач зареєстрований, але фактично не проживає з 2015 року. З зазначеного часу інтересу до вказаного помешкання не виявляє, будь-яких витрат, пов`язаних з оплатою комунальних послуг чи з обслуговуванням будинку не несе. Відповідач періодично з`являється у будинку де вчиняє домашнє насильство та викрадає речі домашнього побуту, однак, жодних дій, спрямованих на зняття з реєстраційного обліку не здійснює. З огляду на те, що відповідач, у вказаному будинку не проживає за місцем реєстрації, а реєстрація відповідача призводить до порушення її майнових та немайнових прав, як власника житла,а відтак прохає позов задовольнити. Рух справи в суді. Позовну заяву подано до суду 29 вересня 2021 року. 30 вересня 2021 року до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Волинській області скеровано запит про місце реєстрації відповідача. 29.11.2021 року отримано повідомлення про місце реєстрацію відповідача [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 01 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін і призначено судове засідання на 05 січня 2022 року. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 05 січня 2022 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання. Позиція учасників судового розгляду. Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , в судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав викладених в ньому, не заперечили щодо ухвалення зочного рішення. Відповідач в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини справи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з Свідоцтвом про праву на спадщину за законом зареєстрованого в реєстрі за №1111 від 08.08.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук В.С., [PERSON] , прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщина складається: з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права доводиться та обставина, що позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Згідно постанови судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.08.2021 року, відповідач [PERSON] був визнаний винним у вчиненні правопрушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, яке полягає в домашньому насильстві по [ADDRESS] . Вказана постанова набрала законної сили 25.08.2021 року. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами ЦК України. Зокрема, ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. У ході судового розгляду встановлено, що відповідач за зареєстрованим місцем проживання - у будинку [ADDRESS] , не проживає. 21 січня 2022 року року допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] ствердив ту обставину, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації протягом багатьох років, не проявляє інтересу до зазначеного житла. Ствердив, що був очевидцем домашнього насильства зі сторони відповідача по відношенню до позивача. Крім того, підтвердив ту обставину, що бачив як відповідач неодноразово виносив речі позивача та пропонував йому їх придбати. Відтак, за викладених вище обставин та зважаючи на вказані норми закону, суд визнає доведеним факт відсутності відповідача за вказаною адресою без поважних причин понад один рік. Існування будь-якої домовленості між сторонами про інші строки відсутності за адресою реєстрації відповідача, судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку позивача перешкоджає їй вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Таким чином, суд визнає порушеним право власності позивача саме відповідачем, а тому це право підлягає захисту судом.

Outcome: approved