Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

16.07.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що з 13.08.2019 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] , від якого спільних дітей вони не мають. На даний час шлюбні відносини між ybv та відповідачем фактично припинені, спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо. Причиною цьому є через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на шлюб та сімейне життя. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим, а шлюб існує суто формально. Враховуючи наведене, просить суд розірвати шлюб, який 13.09.2019 року було укладено між ним та [PERSON] , що зареєстрований Виконавчим комітетом Торчинської селищної ради Луцького р-ну за актовим записом № 19. Позивач до початку судового засідання подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 23). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 20-21), заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 13.08.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Торчинської селищної ради Луцького р-ну за актовим записом № 19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через втрату взаєморозуміння, почуття поваги та любові, а також різні погляди на шлюб і сімейне життя. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 908 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved