Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

17.08.2021 позивач [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , у якій просить усунути перешкоди у користуванні квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , шляхом вселення. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 30.03.2010 між ним та [PERSON] було укладено договір позики, у відповідності до якого [PERSON] позичив у [PERSON] 320000,00 грн та був зобов`язаний повернути зазначені грошові кошти до 30.03.2014. Одночасно з договором позики для забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним договором позики, був укладений договір іпотеки між позивачем та [PERSON] та [PERSON] , у відповідності до якого позивачу передано в іпотеку належне відповідачам нерухоме майно, а саме квартира яка розташована за вищевказаною адресою. Кошти у розмірі 320000,00 грн [PERSON] позивачу не було повернуто. [INFO] [PERSON] помер. На виконання вимог договору іпотеки позивач направляв вимоги відповідачам, згідно з якими відповідачі були зобов`язані сплатити позивачу 320000,00 грн. Оскільки вимоги не було виконано, позивач 09.07.2021 зареєстрував право власності на вищевказану квартиру. Після проведення державної реєстрації нерухомого майна позивач звертався до відповідачів, із проханням добровільної передачі йому ключів від квартири, звільнення квартири від особистих речей та зняття з реєстрації. Проте відповідачі йому відмовляли. Разом із тим, позивачем було виявлено, що один із ключів, які він отримав під час оформлення договору іпотеки, не підходить до замка. Тобто відповідачі чинять перешкоди у користуванні майном позивача шляхом самовільної зміни одного із замків на вхідних дверях. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі про дату, час і місце судового засідання повідомлялися за зареєстрованим місцем проживання (перебування), однак у судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, окрім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Із огляду на це та, ураховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання представника відповідача з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч.2 ст.247\~ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 30.03.2010 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О., зареєстрований в реєстрі за №\~407 (а.с.11). У відповідності до цього договору [PERSON] позичив [PERSON] (далі\~-\~боржник) 320000,00 грн строком до 30.03.2014. Разом із\~тим,\~для забезпечення\~виконання в\~повному обсязі\~зобов`язань боржника\~перед [PERSON] \~за договором\~позики (далі\~\~основний\~договір),\~30.03.2010\~між [PERSON] \~(іпотекодержатель)\~та [PERSON] ,\~ [PERSON] (іпотекодавці)\~було укладено\~договір іпотеки,\~посвідчений приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О., зареєстрований в реєстрі за №\~411 (а.с.12-16). Згідно з цим договором іпотекодавцями передано в іпотеку іпотекодержателю належне їм на праві приватної власності нерухоме майно\~\~квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до п.3.1.1 договору іпотеки при порушенні боржником умов основного зобов`язання щодо строків погашення заборгованості, а також при порушенні іпотекодавцями та/або боржником умов цього договору та у випадках, встановлених законом у Іпотекодержателя виникає право задоволення своїх вимог по основному зобов`язанню, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що передане в іпотеку. Згідно з п.3.1.2 договору іпотеки іпотекодержатель розпочинає звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо протягом тридцяти календарних днів іпотекодавцями та/або боржником не буде виконана вимога про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов`язання та/або умов цього договору, яка надсилається іпотекодавцям та боржнику (а.с.14). У відповідності до договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О. 15.07.2000 та зареєстрованому в реєстрі за №\~292, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належала [PERSON] та [PERSON] (а.с.\~17-18). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копіє свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 05.05.2020 Балаклійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (а.с.\~22). 11.09.2020 [PERSON] звернувся до Балаклійської державної нотаріальної контори з претензією кредитора в порядку ст.1281 ЦК України (а.с.\~23). Як вбачається з відповіді Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області №\~840/02-14 від 11.09.2020 на підставі заяви [PERSON] було заведено спадкову справу №\~402/2020 після померлого [INFO] [PERSON] та зареєстровано в реєстрі під №\~61624934. Станом на 11.09.2020 із заявами (про прийняття, відмову, видачу свідоцтва про право на спадщину) ніхто не звертався (а.с.\~24). 07.08.2020\~ [PERSON] \~надіслав засобом\~поштового зв`язку\~до [PERSON] \~та [PERSON] \~вимоги про\~усунення порушень\~зобов`язань за\~договором позики від 30.03.2010. Проте зазначені вимоги отримані не були, поштові конверти повернуто за закінченням терміну зберігання (а.с.\~26, 27). У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №\~265781591 від 14.07.2021 право власності на нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано 09.07.2021 за [PERSON] (а.с.\~36). Згідно з довідкою КП БРР «Балаклійські теплові мережі» №\~25 від 02.07.2021 заборгованість за послуги з теплопостачання по особовому рахунку №\~ [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.07.2021 складає 34307,37 грн, за обслуговування вузла комерційного обліку\~\~37,53 грн (а.с.\~37). Із копії квитанції КП «Житлокомунсервіс» за червень 2021 року, виданої на ім`я [PERSON] , вбачається, що заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.07.2021 становить 5207,82 грн (а.с.\~37). Згідно з відповіддю Виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області №\~3911 від 26.08.2021 за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована гр. [PERSON] , [INFO] , з 19.06.2000 по теперішній час (а.с.\~44). Згідно з відповіддю Виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області №\~3912 від 26.08.2021 за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована гр. [PERSON] , [INFO] , з 20.02.2009 по теперішній час (а.с.\~43). За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч.1 ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, у відповідності до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Разом із цим, згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Установивши, що позивач є власником майна, а відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні власністю, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про вселення позивача. Згідно з висновком, зробленим у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 по справі №\~521/18161/15-ц, та з пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №\~5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, співвласника, у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї правової норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Із урахуванням вищенаведеного, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення позивача. Відтак позов підлягає задоволенню. Як убачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 908,00 грн. У зв`язку із задоволенням позову суд у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved