Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

У жовтні 2021 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування від 6 грудня 2002 року їй (позивачці) належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] , в якому вона із сім`єю проживає. В даний час їй стало відомо, що 26 січня 2015 року на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 18 січня 2015 року було накладено арешт на належне їй будинковолодіння в зв`язку з перебуванням на той час на виконанні у даному відділі виконавчого провадження з примусового виконання постанови щодо стягнення боргу з боржника - ТОВ «Украгромашсервіс 2», юридичною адресою якого і була адреса її (позивачки) будинковолодіння. Так як ТОВ «Украгромашсервіс 2» ніколи не було власником вказаного будинку, а вона (позивачка) не є учасником зазначеного виконавчого провадження, у позасудовому порядку вирішити питання зняття обтяжень з належного їй (позивачці) майна неможливо, так як виконавче провадження знищене, то просила скасувати арешт, накладений на даний будинок, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 26 січня 2015 року № 8500452 про арешт цього будинковолодіння. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач та третя особа ТОВ «Украгромашсервіс 2» своїх представників в судове засідання не направили, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлені. Вислухавши позивачку, покази свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 6 грудня 2002 року позивачці [PERSON] належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] (а.с.8-9). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 1 квітня 2021 року, 26 січня 2015 року на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 18 січня 2015 року, в межах виконавчого провадження № 46102227, було накладено арешт на належне позивачці будинковолодіння [ADDRESS] (а.с.12). Згідно повідомлень відділу примусового виконання рішень у Київській області УЗПВР ЦМУ МЮ (м.Київ) від 23 червня 2021 року, 13 вересня 2021 року, 21 жовтня 2021 року на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 46102227 з примусового виконання постанови від 30 жовтня 2014 року про стягнення виконавчого збору з боржника - ТОВ «Украгромашсервіс 2», юридичною адресою якого була адреса будинковолодіння позивачки по [ADDRESS] . 19 січня 2015 року виконавче провадження завершено на підставі п.10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.13-16,25). До цього часу арешт з майна позивачки не знятий, згідно з повідомленням відділу примусового виконання рішень у Київській області УЗПВР ЦМУ МЮ (м.Київ) від 21 жовтня 2021 року, виконавче провадження, при виконанні якого було накладено арешт на майно позивачки, знищене (а.с.25). Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.4 вказаної статті арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи викладене, оскільки власником вказаного будинковолодіння як на час винесення оспорюваної постанови, так і на даний час є позивачка, яка не має боргових зобов`язань у зазначеному виконавчому провадженні, то суд вважає, що арешт, накладений на належне їй майно, порушує її права як власника цього майна, а тому, задовольняючи позовні вимоги, вбачає необхідним звільнити з-під арешту, накладеного за постановою Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 18 січня 2015 року, будинковолодіння [ADDRESS] , яке належить на праві власності [PERSON] та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 26 січня 2015 року № 8500452 про арешт вказаного будинковолодіння.

Outcome: approved