Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою до Інгулецького відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] , Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «ДніпроГаз», в якій просить суд зняти арешт з нерухомого майна квартири, яка належить на праві приватної власності [PERSON] , розташованої за адресою: [ADDRESS] , накладений Інгулецьким відділом Державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного управління юстиції у Дніпропетровській області згідно постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження ВП №15641161 від 01 грудня 2011 року. Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Звернувшись до нотаріуса з метою відчуження належної [PERSON] на праві приватної власності квартири, їй стало відомо, що в розділі, який відкритий на квартиру за реєстраційним номером №5735780000, зареєстрований арешт на нерухоме майно на ім`я [PERSON] , запис про обтяження №86919, який накладений Інгулецьким відділом Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, згідно постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження ВП №15641161 від 01 грудня 2011 року. Згідно отриманої позивачем інформації, на виконанні Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходилось ВП №15641161 про стягнення боргу з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь ВАТ «ДніпроГаз», яке є завершеним у зв`язку з поверненням стягувачу виконавчого документа на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 18 лютого 2013 року в квартирі [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Накладаючи обтяження державний виконавець помилково вказав РНОКПП не боржника, а зовсім іншої людини, тому позивачеві - власнику квартири відмовили в продажу її квартири. Тобто, державним виконавцем помилково внесено запис про обтяження №86919 на квартиру, яка належить позивачеві. У зв`язку з наведеним, позивач зазначає, що такими діями державної виконавчої служби порушуються її права на вільне користування та розпорядження своїм майном. Позивач в судове засідання не з`явилась. Представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутність. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 11 січня 2022 року, постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. 280, 281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні 25 жовтня 2021 року судом до участі у справі було залучено співвідповідачів [PERSON] та АТ «Оператор газорозподільної системи «ДніпроГаз». Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 18 лютого 2013 року між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу 1/3 частки квартири, згідно якого [PERSON] передав у власність [PERSON] , а остання прийняла належну продавцеві 1/3 частку [ADDRESS] (а.с.10). Як убачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 26 червня 2019 року та 05 серпня 2021 року, право власності на 1/3 частку [ADDRESS] 18 лютого 2013 року зареєстровано за [PERSON] на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу (а.с.12-13, 14-15, 16-17). Також з даної Інформації вбачається, що 01 грудня 2011 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві Заіко І.В. зареєстровано арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП15641161, виданий 01 грудня 2011 року, видавник: Інгулецький відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, державний виконавець Чеглаков Є.О. Відомості про реєстрацію до 01 січня 2013 року: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11915403, 01 грудня 2011 року, реєстратор: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (а.с.17). Як убачається зі змісту листа Інгулецького відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на примусовому виконанні у відділі перебувало ВП 15641161 щодо стягнення з [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] суми боргу на користь ВАТ «Дніпрогаз» у розмірі 1941,02грн, яке на теперішній час є завершеним, у зв`язку із поверненням стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Державним виконавцем 01 грудня 2011 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, реєстраційний номер обтяження 11915403. Відносно [PERSON] , який станом на 18 лютого 2013 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , жодні виконавчі документи на виконання до відділу не надходили й на виконанні не перебувають. Державними виконавцями не вносились відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , який станом на 18 лютого 2013 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) (а.с.19). [PERSON] , звертаючись до суду з позовом про зняття арешту з майна, посилається на те, що наявністю арешту на її квартиру порушуються її права на вільне користування та розпорядження своїм майном, - неможливість здійснення відчуження (продажу) належної позивачеві на праві власності квартири. Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилом ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, суд вважає за можливе зняти арешт з майна, а саме квартири, яка належить на праві приватної власності [PERSON] , розташованої за адресою: [ADDRESS] . Щодо пред`явлення позову до Інгулецького ВДВС у м. Кривому Розі, суд зазначає наступне. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. За змістом наведених правових норм та правових позицій Великої Палати Верховного Суду у випадку звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) орган державної виконавчої служби не може бути належним відповідачем у такій справі. Вказані позовні вимоги можуть бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт. Отже, Інгулецький ВДВС у м. Кривому Розі не може бути відповідачем в даній категорії справ, в тому в задоволенні позову в частині пред`явлення позовних вимог до Відділу слід відмовити. У відповідності до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Інгулецького відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] , Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «ДніпроГаз», про скасування арешту з майна частково. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України) В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 454,00 грн. з кожного відповідача. Враховуючи наведене та

Outcome: partial