Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що не отримувала вимогу банку про дострокове погашення кредиту у 2020 році. [PERSON] пояснила, що кошти вона буде вносити, однак зараз склалася важка ситуація. Вимогу про дострокове повернення кредиту не отримувала, бо знаходилася за межами України. Кому належить підпис на розписці [PERSON] не знає. В Україну не могла повернутися, до був оголошений карантин, а також військовий стан через війну з Вірменією. [PERSON] пояснила, що розуміє що повинна погасити заборгованість, але потрібний час, щоб все відати. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні визнала позов частково в розмірі несплачених щомісячних платежів станом на момент подання позову. [PERSON] пояснила, що 10 лютого 2020 року [PERSON] виїхала за межі України. і тому не отримала вимогу банку. Для [PERSON] не настав строк виконання зобов`язання. [PERSON] перебуває закордоном. Він дійсно прострочив платежі на загальну суму 474 765 гривень 60 копійок за 20 місяців. [PERSON] не визнає, що кошти в сумі 20 000 гривень які були внесені в рахунок погашення заборгованості, були арештовані. Такі кошти були надані акціонерному товариству „Державний ощадний банк України" і внесені на рахунок зазначений у договорі. Відповідач [PERSON] не отримував вимоги банку про дострокове повернення кредиту. [PERSON] вважає, що відсотки за користування кредитом за період після 10 вересня 2020 року нараховані протиправно, оскільки згідно до пункту 3.9.2 кредитного договору у позичальника є 60 днів для виконання вимоги про дострокове погашення, і після закінчення цього строку відсотки не могли бути нараховані. В матеріалах справи не має довіреності, якою [PERSON] вповноважений на укладення договорів від імені акціонерного товариства „Державний ощадний банк України". Також немає доказів, що кошти за кредитним договором були перераховані [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Банком були направлені вимоги позичальнику та поручителю і їм надано 60 днів для виконання зобов`язання. Вимоги були отримані 10 липня 2020 року. Вимоги були направлені на адреси зазначені у договорах. Поручитель, згідно умов договору, зобов`язана слідкувати за фінансовою дисципліною. 20 000 гривень, які внесені на поточний рахунок, були арештовані за виконавчим провадженням про стягнення коштів на користь АТ „Альфа банк", оскільки рахунки [PERSON] арештовані. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що на рахунки [PERSON] накладено арешт у виконавчому провадженні. Внесені 20000 гривень знаходяться на такому арештованому рахунку. Внесена сума 10000 гривень знаходиться на рахунку акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" і ці кошти можуть бути розподілені в рахунок погашення боргу. [PERSON] визнає, що [PERSON] знаходилася за межами України. Судом встановлено, що між ПАТ „Державний ощадний банк України" та відповідачем [PERSON] 14 лютого 2019 року був укладений кредитний договір, який сторони назвали договором про споживчий кредит №62-033 (під іпотеку). Згідно даного договору відповідач [PERSON] 14 лютого 2020 року отримав кредит в сумі 1200 000 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 21.49% річних на строк 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 13 лютого 2029 року. Кредит наданий на споживчі цілі. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом, виходячи із кількості днів користування кредитом у місяці 30, у році 360 незалежно від кількості днів в розрахунковому (платіжному) періоді. У разі прострочення позичальником погашення платежів за кредитом, на фактично прострочені платежі за основною сумою боргу по кредиту, проценти нараховуються за методом факт/факт за кожний день прострочення. При нарахування процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування кредитом. Банк надає кредит протягом одного банківського дня з моменту виконання позичальником таких умов надання кредиту: укладання з майновим поручителем нотаріально посвідченого іпотечного договору, здійснення майновим поручителем страхування предмета іпотеки за власний рахунок на користь банку та сплати майновим поручителем першого річного страхового платежу за укладеними договорами страхування, укладення з поручителем договору поруки, сплати позичальником комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 18000 гривень протягом одного банківського дня з моменту підписання цього договору. Банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Згідно до пункту 3.3.3 договору сплата ануїтетного платежу в розмірі 24388 гривень 28 копійок в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснюється не пізніше 13 числа кожного місяця. Згідно пункту 9.3 кредитного договору, сторони домовились про сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ яка діяла в період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом. Згідно до пункту 3.4.1. кредитного договору погашення зобов`язання позичальником здійснюється в наступній черговості: 1.погашення простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом (якщо прострочення буде мати місце); 2.погашення прострочених процентів за користування кредитом (якщо прострочення буде мати місце); 3.погашення строкової заборгованості за основною сумою боргу за кредитом; 4.погашення нарахованих строкових процентів за користування кредитом; 5.сплата пені за непогашення в строк платежів по кредиту (якщо непогашення буде мати місце); 6.сплата штрафів , передбачених цим договором; 7.погашення простроченої комісійної винагороди за обслуговування банком кредиту (у разі її становлення за цим договором та якщо прострочення буде мати місце); 8.погашення нарахованої строкової комісії за обслуговування банком кредиту ( разі її встановлення цим договором); 9.сплата інших платежів відповідно до цього договору. Згідно до пунктів 3.5.1. - 3.5.1.2. договору позичальник доручає банку проводити договірне списання коштів з його поточного рахунку, в тому числі і коштів в розмірі необхідному для сплати позичальником платежів на користь банку за цим договором при простроченні виконання зобов`язання або будь-якої його частини. Згідно до пунктів 3.9.1 -3.9.1.1. кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим договором), у випадку, якщо буде мати місце затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та /або процентів за користування кредитом , інших платежів за цим договором на три календарні місяці. Згідно до пункту 3.9.2 виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту, належних до сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів відповідно до умов цього договору повинно бути проведено позичальником протягом 60 календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку. Сторони домовились, що термін дострокового повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів за його користування та інших платежів, що містяться у вимозі банку, направленої позичальнику, відповідно до цього пункту договору є зміною терміну остаточного повернення кредиту в бік його зменшення. Сторони за взаємною згодою встановили, що визначений строк виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту та інших платежів, починає підліковуватися з дати вручення позичальнику відправлення, яка зазначена в повідомленні про вручення поштового відправлення, або з дати зазначеної на такому листі позичальником про отриманні позичальником зазначеного листа особисто. Якщо пошта (поштова служба) не може вручити письмову вимогу про усунення порушення зобов`язання позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, через його відмову прийняти поштове відправлення, незнаходження фактичного місця проживання позичальника або з інших причин, письмова вимога про усунення порушення зобов`язання, вважається врученою позичальнику у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Згідно до пункту 12.2. кредитного договору сторони зобов`язані своєчасно письмово інформувати одна одну про будь-які зміни , що сталися в їх поштових та інших реквізитах, в тому числі позичальник зобов`язаний невідкладно письмово інформувати банк про зміну адреси своєї електронної пошти, що була зазначена ним в кредитній заявці. У випадку порушення цієї вимоги відповідна кореспонденція вважається направленою та отриманою належним чином, якщо її було направлено за адресою сторони зазначеною у цьому договорі або в кредитній заявці або останньому письмовому повідомленні відповідної сторони. Місце проживання [PERSON] зазначено як [ADDRESS] . місце реєстрації [PERSON] зазначено як [ADDRESS] . Вказані обставини стверджуються копіями договору про споживчий кредит №62-033 від 14 лютого 2019 року. Таким чином, між позивачем та відповідачем [PERSON] відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов`язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов`язання. Згідно даного договору відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати ануїтетний платіж в розмірі 24388 гривень 28 копійок в рахунок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Суд вважає безпідставними посилання представника відповідачів на відсутність доказів фактичного отримання [PERSON] кредиту. При цьому суд враховує, що про фактичне отримання ним кредиту свідчать його дії щодо погашення заборгованості за кредитом. 14 лютого 2019 року між ПАТ „Державний ощадний банк України" та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони був укладений договір поруки №5-033, згідно п.п. 2.1 якого, поручитель [PERSON] зобов`язується відповідати солідарно із [PERSON] за виконання зобов`язань, що випливають із умов кредитного договору укладеного між ПАТ „Державний ощадний банк України" та [PERSON] 14 лютого 2019 року. Згідно до пункту 3.2.1. договору поруки поручитель зобов`язалася самостійно контролювати дотримання та своєчасне виконання боржником зобов`язання перед кредитором. Згідно до пункту 3.2.4 договору поруки з метою реалізації відповідно до умов цього договору права вимоги до поручителя кредитор має право пред`явити (направляти) поручителю вимогу. Ненаправлення кредитором вимоги не позбавляє кредитора права вимагати у поручителя виконання зобов`язання відповідно до умов цього договору за законодавства. Вказана обставина стверджується копією договору поруки. Відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором, щодо сплати ануїтетного платежу у встановлений договором строк. 07 липня 2020 року акціонерним товариством „Державний ощадний банк України" було направлено [PERSON] за адресами приживання та реєстрації, які зазначені у кредитному договорі, вимогу про дострокове повернення кредиту, в якій банк посилався на те, що з 14.02.2020 року [PERSON] не здійснюється повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість. Акціонерне товариство „Державний ощадний банк України" вимагало погасити заборгованість перед банком в загальній сумі 1 284 169 гривен 76 копійок протягом 60 календарних днів. Вказана обставина стверджується копією вимоги про дострокове повернення кредиту. На рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення [PERSON] зазначено дату вручення як 10 липня. Вказана обставина стверджується копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення. Суд вважає безпідставними заперечення представника відповідача [PERSON] про те, що оскільки відповідач [PERSON] фактично не отримав вимогу про дострокове повернення кредиту, строк виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту, не настав. При цьому суд враховує, що представник відповідача посилається на те, що [PERSON] змінив своє фактичне місце проживання і перебував за межами України, а тому не міг отримати вимогу банку щодо дострокового повернення кредиту. Суд вважає, що з врахуванням положень пункту 12.2. кредитного договору про обов`язок сторін своєчасно письмово інформувати одна одну про будь-які зміни, що сталися в їх поштових та інших реквізитах, і передбачений наслідок порушення цієї вимоги, який полягає в тому, що відповідна кореспонденція вважається направленою та отриманою належним чином, якщо її було направлено за адресою сторони зазначеною у цьому договорі, вимогу банку слід вважати отриманою [PERSON] належним чином 10 липня 2020 року. [PERSON] протягом 60 днів з 10 липня 2020 року не повернув позивачу основний борг в сумі 1151955 гривень 33 копійки, не сплатив заборгованість по відсотках в сумі 116809 гривень 85 копійок. Суд вважає, що акціонерне товариство „Державний ощадний банк України" мало право нараховувати відсотки за користування кредитом у передбаченому кредитним договором розмірі до 10 вересня 2020 року, тобто протягом строку дії кредитного договору до кінцевої дати встановленої для повернення кредиту у вимозі. У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак Велика Палата Верховного Суду вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом. Враховуючи наведене, суд вважає, що акціонерне товариство „Державний ощадний банк України" протиправно нарахувало та вимагає стягнення процентів за період після 10 вересня 2020 року. Враховуючи правило нарахування процентів на фактичний залишок заборгованості за кредитом, виходячи із кількості днів користування кредитом у місяці 30, у році 360 незалежно від кількості днів в розрахунковому (платіжному) періоді, яке встановлено у кредитному договорі між сторонами, розмір процентів за користування кредитом станом на 10 вересня 2020 року становить 164 522 гривні 97 копійок. Такий розмір визначений згідно наступного розрахунку: (21,49 % річних (розмір відсотків визначений сторонами у кредитному договорі) : 360 (днів у році)) Х 27 днів (період з 13.08.2020 року по 10.09.2020 року) Х 1 151 955,33 гривні (розмір заборгованості за кредитом) + 146019,29 гривень (розмір заборгованості по відсотках станом на 13.08.2020 року, який не оспорюється сторонами) = 164 522 гривні 97 копійок. Враховуючи наведене, 3% річних від простроченої суми процентів, стягнення яких позивач вимагає на підставі ст. 625 ЦК України становить 5381 гривня 50 копійок Відповідачу нараховано пеню за несвоєчасну сплату кредиту та процентів в сумі 393 гривні 39 копійок, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 130 170 гривень 95 копійок, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 18841 гривню 49 копійок . Згідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказані обставини стверджуються розрахунками заборгованості. Суд відхиляє як докази меморіальний ордер №62-033 від 14 лютого 2019 року, та виписки по рахунках виконавця за період 14/02/2019-15-/09/2020 клієнта [PERSON] . Зокрема згідно національного стандарту ДСТУ 4163:2020 „Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів " прийнятого наказом №144 від 01.07.2020 року Державного підприємства „Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості", документи, що їх створюють юридичні особи обов`язково повинні мати такі реквізити: найменування юридичної особи, назва виду документу, дата документа, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту документа, текст документа, підпис. У копіях меморіального ордера №62-033 від 14 лютого 2019 року, та виписках по рахунках виконавця за період 14/02/2019-15-/09/2020 клієнта [PERSON] відсутні підписи посадової особи банку. Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов`язань за цим договором, порушив свої зобов`язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином відповідачі порушили права позивача. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Суд вважає безпідставними посилання представника відповідачів на те, що представник позивача [PERSON] , який підписав кредитний договір з відповідачем [PERSON] не мав на це відповідних повноважень. Зокрема у кредитному договорі вказано, що [PERSON] діяв згідно доручення 01 лютого 2018 року. Зокрема, згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом зазначеної процесуальної норми обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи покладається на сторін, а не на суд, який виконую роль арбітра у вирішенні спору, і дотримуючись принципу диспозитивності розглядає справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Обов`язок надання доказів на підтвердження заперечень, покладається на особу, яка у своїх аргументах викладає свою незгоду з доводами іншої сторони. Матеріали справи не містять доказів того, обсяг повноважень довіреності, на підставі якої діяв [PERSON] , не дозволяв йому укласти кредитний договір із відповідачем, сторони під час розгляду справи не зверталися до суду з клопотаннями про витребування чи забезпечення зазначеного доказу. Суд також вважає безпідставним посилання представника відповідачів на ту обставину, що у даному випадку через введений карантин у відповідачів виникли форс-мажорні обставини. Згідно до ст. 14 Закону України „Про торгово-промислові палати в Україні", торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб. Частиною 1 статті 14-1 вищевказаного Закону передбачено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Приписами частини другої статті 14-1 Закону України „Про торгово-промислові палати в Україні" обставини непереборної сили визначено як форс-мажорні обставини, що є надзвичайними та невідворотними обставинами, які об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Перелік обставин, які можуть вважатися форс-мажорними, визначено частиною другою статті 14-1 цього Закону, однак, такий перелік не є вичерпним. Зокрема суд враховує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що такі обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Суд вважає, що відповідачі не довели, що введений карантин був форс-мажорною обставиною для виконання ними своїх зобов`язань перед позивачем. Суд також бере до уваги, що відповідачі не подали до суду сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково і з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача борг в сумі 1508907 гривень 69 копійок, в тому числі: заборгованість за основним боргом (кредитом) 1151955 гривень 33 копійки, заборгованість по відсотках за період по 10 вересня 2020 року в сумі 164522 гривні 97 копійок, пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за користування кредитом -393 гривні 39 копійок, 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 37652 гривні 12 копійок, 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 5381 гривня 50 копійок, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 130 170 гривень 95 копійок, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 18831 гривня 49 копійок. Суд вважає, що рішення суду в частині солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] 30 000 гривень заборгованості за основним боргом (кредитом) не слід приводити до виконання, оскільки після відкриття провадження у справі і до винесення рішення суду відповідачем сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 20 000 гривень згідно квитанції від 14 грудня 2021 року та 10 000 гривень згідно квитанції від 20 січня 2022 року. Позивач не надав суду доказів, які б підтверджували, що такі кошти не можуть бути зараховані в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Суд також враховує, що згідно пункту 3.4.1 договору про споживчий кредит №62-033 (під іпотеку) від 14 лютого 2019 року укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] , в першу чергу здійснюється погашення простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом. Суд вважає, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 11316 гривень 81 копійці в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв`язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі „Ruiz Torija проти Іспанії" метою мотивування є показати сторонам, що їх почули і, таким чином, це сприятиме тому, щоб вони погодились із рішенням. Водночас це зобов`язує суддю обґрунтовувати свої міркування об`єктивними аргументами і дотримуватись прав сторони захисту. Проте, обсяг обов`язку мотивування може змінюватися залежно від характеру рішення і має аналізуватись у світлі обставин справи. Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання („Van de Hurk проти Нідерландів" §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені („Boldea проти Румунії" §30) і була надана конкретна і чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи („Морейра Феррейра проти Португалії") . Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial