Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

06 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості по орендній платі, який в подальшому уточнила. В обґрунтування позову, з урахуванням уточнених вимог, [PERSON] посилалася на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НАТ № 165548 від 15 квітня 2016 року, виданого державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П. за реєстровим № 408 їй належить земельна ділянка площею 5,3600 га., кадастровий номер 1223281000:02:024:0155, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Право власності на земельну ділянку площею 5,3600 га., кадастровий номер 1223281000:02:024:0155, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15 квітня 2016 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П. згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29336850 від 20 квітня 2016 року, номер запису про право власності: 14244269,що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 94582682 від 15 серпня 2017 року. Зазначену земельну ділянку позивач [PERSON] успадкувала після смерті батька [PERSON] , 1938 року народження, який помер [INFO] , та належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 130125, виданого 09 грудня 2002 року Новомосковською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 25541. У 2003 році між спадкодавцем [PERSON] (Орендодавцем) та ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» (Орендарем) укладено Договір оренди без дати та номеру (далі по тексту Договір оренди), зареєстрований 17 березня 2005 року у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі за № 04-05-126-01405. У відповідності до п. 1, 2.1, 2.3 Договору оренди, позивач (Орендодавець) передав відповідачу (Орендар) в строкове платне користування належну йому земельну ділянку № [NUMBER] , № [NUMBER] площею 5,360 га., кадастровий номер 1223281000:02:024:0155 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, терміном на чотири роки одинадцять місяців двадцять дев`ять днів з моменту державної реєстрації. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на день підписання договору склала 31 673,00 грн. Відповідно до п. 2.2. Договору оренди, відповідач зобов`язався сплачувати Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 1,5 відсотка від грошової оцінки землі, згідно Указу Президента України від 02.02.2002 року № 92 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) зі змінами від 13.09. 2002 року, що становить 475,10 грн. за один рік. Договором у п. 2.2. абз. 2 передбачено, що вказана у цьому договорі орендна плата також коригуватиметься Орендарем шляхом видання наказу без внесення доповнень до договору у наступних випадках: у разі зміни законодавством мінімальної орендної плати; у разі індексації законодавством грошової оцінки землі. Строк видачі орендної плати: до 30 грудня кожного календарного року (абз. 5 п. 2.2 Договору). Згідно з абз. 3 п. 2.2 Договору, Орендар гарантує продаж Орендодавцю сільськогосподарської продукції (зерно різне, м`ясо, поголів`я свиней та ВРХ та інше). Відповідно до п. 3 Договору «Відповідальність сторін» Договору сторони погодили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, Орендар несе відповідальність у вигляді пені в розмірі 0,01 відсотка від суми недоїмки за кожний день прострочення. На виконання п. 3 Договору оренди спадкодавець в день підписання Договору оренди землі також підписав акт приймання передачі (без дати та номеру), відповідно до якого земельна ділянка передана в оренду відповідачу ТОВ АФ «Олімпекс-Агро». 13 липня 2009 року Новомосковським районним відділом Дніпропетровської Регіональної філії центру Державного земельного кадастру за № 04-09-126-03949 було зареєстровано Додаткову угоду до Договору оренди землі, укладеного в 2003 році між спадкодавцем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Олімпекс-Агро». За змістом Додаткової угоди до Договору оренди землісторони погодили:продовжити термін дії Договору до 31 грудня 2021 року; збільшити розмір орендної плати у грошовій формі у розмірі 2,0 % від грошової оцінки землі, що становить 656,00 грн. за один рік, а також проведення безкоштовного завезення соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га. Орендар відшкодовує витрати на поховання та несе відповідальність за заростання орендованої земельної ділянки бур`янами. Крім того сторони погодили, що у випадку прийняття відповідними державними органами нормативних документів про підвищення вартості орендної плати за земельну ділянку, Орендар також повинен підняти вартість орендної плати та внести відповідні зміни до Договору оренди земельної ділянки. У всьому іншому, що не передбачено даною Додатковою угодою, сторони керуються Договором та діючим в Україні законодавством. Договір оренди та Додаткова угода до нього були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 липня 2017 року державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації № Чернецьким М.А., згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 360082480 від 11.07.2017 року, номер запису про інше речове право: 21328738, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 94582682 від 15 серпня 2017 року. З 2008 року на виконання Указу Президента України від 02.02.2002 року № 92 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» із змінами від 13.09.2002 року та Указу Президента України від 19.08.2008 року № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» відповідачем розмір орендної плати у грошовому виразі за Договором оренди землі було збільшено до 3% від нормативної грошової оцінки землі. Таким чином, сторони за Договором оренди з урахуванням укладеної Додаткової угоди погодили 3 складових орендної плати: грошову - орендна плата у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; відробіткову - оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця розміром до 0,40 га; натуральну - безкоштовна поставка соломи до садиби Орендодавця. У подальшому відповідачем відповідно до внутрішніх наказів розмір орендної плати поступово збільшувався, а саме: з 2012 року - до 4% від нормативної грошової оцінки землі; з 2013 року - до 4,70 %, з 2016 року - до 5,5 %, а з 2017 року - до 6,5 %. Згідно з інформацією наданою Управлінням Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області нормативна грошова оцінка земельної ділянки в період з 2015 по 2018 роки становила станом на: 01.01.2015 рік - 90 180,00 грн.; 01.01.2016 рік - 108 216,00 грн.; 01.01.2017 рік - 108 216,00 грн.; 01.01.2018 рік - 108 216,00 грн. Враховуючи ту обставину, що земельна ділянка позивача складається з двох ділянок (паїв) № 155, № 156 загальною площею 5,360 га, нормативна грошова оцінка становить: - на 01.01.2015 рік - 90 180,00 грн. х 2 = 180 360,00 грн.; - на 01.01.2016 рік - 108 216,00 грн. х 2 = 216 432,00 грн.; - на 01.01.2017 рік - 108 216,00 грн. х 2 = 216 432,00 грн.; - на 01.01.2018 рік - 108 216,00 грн. х 2 = 216 432,00 грн. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку загальною площею 5,3600 га, кадастровий номер 1223281000:02:024:0155, нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2019 рік складає 203 310,00 грн. За підрахунками позивача, з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її збільшення, за період 2015-2019 роки, розмір орендної плати в грошовому виразі, який підлягав сплаті позивачу повинен становити 61 731,99 грн., а саме: -за 2015 рік -8 476,92грн. (180 360,00 грн. : 100% х 4,70%); -за 2016 рік -11 903,76 грн. (216 432,00 грн. : 100% х 5,5%); -за 2017 рік - 14 068,08грн. (216 432,00 грн. : 100% х 6,5%); -за 2018 рік - 14 068,08 грн. (216 432,00 грн. : 100% х 6,5%); -за 2019 рік - 13 215,15 грн. (203 310,00 грн. : 100% - 6,5%). Позивач вказує на те, що відповідачем фактично було сплачено орендної плати за 2015-2017 роки в сумі 20 518,00 грн., з яких: за 2015 рік - 6 823,92 грн.; за 2016 рік - 4 112,08 грн. та за 2017 рік - 9 582,00 грн. Тобто, за період дії спірного договору (2015-2019 роки) сума заборгованості орендної плати з урахуванням виплаченої, складає 34 496,48, а саме: за 2015 рік - 0,00 грн.; за 2016 рік - 5 470,45 грн.; за 2017 рік - 1 742,80 грн.; за 2018 рік - 14 068,08 грн. та за 2019 рік - 13 215,15 грн. Оскільки відповідач допустив невиконання умов договору в частині своєчасної несплати та повної виплати орендної плати, відповідно до приписів ст. 625 ЦК України останній повинен сплатити суму основного боргу за 2016-2019 роки в розмірі 34 496,48 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 235,28 грн., 3% річних в розмірі 1 519,44 грн., пеню в розмірі 1 850,31 грн., а всього - 40 101,51 грн. Крім того, відповідач взагалі не виконував взятого на себе обов`язку за Договором щодо здійснення оранки, культивації присадибної ділянки розміром до 0,40 га та послуг щодо безкоштовної поставки соломи до садиби позивача за 2017-2019 роки, в тому числі не компенсував відсутність даних послуг, що передбачено умовами Договору. Невиплата орендної плати, передбачена Договорами оренди для позивача є вкрай важливим та необхідним, враховуючи те, що позивач проживає в сільській місцевості, має підсобне господарство (утримує велику рогату худобу, свиней, птицю та іншу худобу) та присадибну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за по [ADDRESS] , на якій вирощує сільськогосподарську продукцію для власного споживання, а також реалізації її надлишків. Саме за рахунок ведення підсобного сільськогосподарського виробництва позивач забезпечує себе та свою родину, як продуктами харчування так і коштами (за рахунок реалізації надлишків сільськогосподарської продукції). Невиконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати орендної плати, поставки соломи та обробітку присадибної ділянки (оранки, культивації) створило несприятливі умови для позивача, а саме остання була вимушена нести додаткові витрати на обробіток землі та придбання соломи. Означені факти позивач розцінює, як систематичну несплату орендної плати відповідачем, що тягнуть за собою наслідки розірвання договору оренди землі. У зв`язку з наведеним [PERSON] просила суд: - розірвати Договір оренди земельної ділянки площею 5,630 га., кадастровий номер 1223281000:02:024:0155, без номеру та дати, зі змінами та доповненнями викладеними в Додатковій угоді без номеру та дати, зареєстрованої 13 липня 2009 року у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської Регіональної філії центру Державного земельного кадастру за № 04-09-126-03949, укладений між спадкодавцем [PERSON] (спадкоємцем якого є вона) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро», зареєстрований 17 березня 2005 року у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі за № 04-05-126-01405, та в подальшому 05 липня 2017 року зареєстрований державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Чернецьким М.А., згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 360082480 від 11.07.2017 року, номер запису про інше речове право: 21328738; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Олімпекс-Агро на її користь заборгованість по орендній платі в розмірі 34 496,48 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 235,28 грн., 3% річних в розмірі 1 519,44 грн. та пені в розмірі 1 850,31 грн., а всього - 40 101,51 грн.; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Олімпекс-Агро на її користь судові витрати, які складаються з суми судового збору в розмірі 1 536,80 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, а всього - 11 536,80 грн. Ухвалою суду від 08 лютого 2019 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження. 11 березня 2019 року ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» звернулося з апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження у справі, яку ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 березня 2019 року залишено без руху, надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 травня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» визнано неподаною та повернуто скаржнику. Зазначена справа з апеляційної інстанції надійшла до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 29 травня 2019 року. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» у відзиві вимоги не визнав, посилався на те, що орендна плата за 2016-2019 роки сплачена в повному обсязі. Щодо орендної плати за 2015 рік вказує ,що відомості по її виплаті не можуть бути надані, оскільки відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року строк зберігання відомостей на виплату грошей складає 3 (три) роки. Крім того, однією з підстав для розірвання договору оренди позивач зазначає - невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором щодо безкоштовної оранки та культивації присадибної земельної ділянки позивача, проте позивач не надала відповідачу будь-яких відомостей про наявність у неї присадибної земельної ділянки, не зверталася до товариства з проханням надати їй послуги з оранки та культивації, необхідності доставки соломи. Крім того, представник відповідача вважає, що позивач не правильно трактує зміст договору оренди щодо наявності трьох складових орендної плати: орендна плата у грошовій формі, безкоштовна поставка соломи, оранка та культивація присадибної ділянки. Договором оренди землі встановлена грошова форма орендної плати, а безкоштовна поставка соломи до садиби орендодавця, оранка та культивація є додатковими послугами, не оцінюються у грошовій формі і не входять до складу орендної плати. Також представник заперечував проти стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн., вважає їх завищеними та такими, що не відповідають складності справи, зокрема матеріали справи не містять доказів їх понесення позивачем. Також до спірних правовідносин за період 2015 рік просив застосувати строк позовної давності. У відповіді на відзив представник позивача посилався на обставини, викладені в позові, наполягав на задоволенні позову. Зазначив, що відповідачем не сплачена в повному обсязі заборгованість по орендній платі за 2016-2019 роки, а докази по виплаті орендної плати за 2016-2017 роки, на які посилається відповідач, не стосуються предмету позову, оскільки вони мають посилання на інший договір, а в деяких з них зовсім не вказано договору, за яким здійснено виплату та дата виплати, у зв`язку з чим просив зазначені докази визнати неналежними. Крім того, вказав, що договором оренди сторони погодили 3 рівнозначні форми орендної плати: грошову, відробіткову та натуральну, які є обов`язковими до виконання, так як являються орендною платою за користування земельними ділянками. В той же ч, з огляду на наведене, відповідач взагалі не виконував взятого на себе обов`язку за Договором щодо здійснення оранки, культивації присадибної ділянки розміром до 0,40 га та послуг щодо безкоштовної поставки соломи до садиби позивача за 2017-2019 роки, в тому числі не компенсував відсутність даних послуг, що передбачено умовами Договору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини та підстави звернення до суду, викладені в уточненій позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро» в судовому засіданні вимоги не визнав, посилаючись на підстави, викладені у відзиві. Просив звернути увагу на те, що строк дії спірного Договору оренди з урахуванням Додаткової угоди до нього сплив 21 грудня 2021 року, а тому відсутні підстави для задоволення вимог про його розірвання, як і відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за спірний період, оскільки орендна плата виплачена позивачу в повному обсязі. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами письмові докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НАТ № 165548 від 15 квітня 2016 року, виданого державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П. за реєстровим № 408 належить земельна ділянка площею 5,3600 га., кадастровий номер 1223281000:02:024:0155, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Право власності на земельну ділянку площею 5,3600 га, кадастровий номер 1223281000:02:024:0155, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15 квітня 2016 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П. згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29336850 від 20 квітня 2016 року, номер запису про право власності: 14244269,що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 94582682 від 15 серпня 2017 року. Зазначену земельну ділянку позивач [PERSON] успадкувала після смерті батька [PERSON] , 1938 року народження, який помер [INFO] , та належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 130125, виданого 09 грудня 2002 року Новомосковською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 25541, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 94582682 від 15 серпня 2017 року. Встановлено, що у 2003 році між спадкодавцем [PERSON] (Орендодавцем) та ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» (Орендарем) укладено Договір оренди без дати та номеру, зареєстрований 17 березня 2005 року у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі за № 04-05-126-01405, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 94582682 від 15 серпня 2017 року. У відповідності до п. 1, 2.1, 2.3 Договору оренди, позивач (Орендодавець) передав відповідачу (Орендар) в строкове платне користування належну йому земельну ділянку № [NUMBER] , № [NUMBER] площею 5,360 га., кадастровий номер 1223281000:02:024:0155 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, терміном на чотири роки одинадцять місяців двадцять дев`ять днів з моменту державної реєстрації. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на день підписання договору склала 31 673,00 грн. Відповідно до п. 2.2. Договору оренди, відповідач зобов`язався сплачувати Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 1,5 відсотка від грошової оцінки землі, згідно Указу Президента України від 02.02.2002 року № 92 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) зі змінами від 13.09. 2002 року, що становить 475,10 грн. за один рік. Договором у п. 2.2. абз. 2 передбачено, що вказана у цьому договорі орендна плата також коригуватиметься Орендарем шляхом видання наказу без внесення доповнень до договору у наступних випадках: у разі зміни законодавством мінімальної орендної плати; у разі індексації законодавством грошової оцінки землі. Строк видачі орендної плати: до 30 грудня кожного календарного року (абз. 5 п. 2.2 Договору). Згідно з абз. 3 п. 2.2 Договору, Орендар гарантує продаж Орендодавцю сільськогосподарської продукції (зерно різне, м`ясо, поголів`я свиней та ВРХ та інше). Відповідно до п. 3 Договору «Відповідальність сторін» Договору сторони погодили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, Орендар несе відповідальність у вигляді пені в розмірі 0,01 відсотка від суми недоїмки за кожний день прострочення. На виконання п. 3 Договору оренди спадкодавець в день підписання Договору оренди землі також підписав акт приймання передачі (без дати та номеру), відповідно до якого земельна ділянка передана в оренду відповідачу ТОВ АФ «Олімпекс-Агро». Встановлено, що 13 липня 2009 року Новомосковським районним відділом Дніпропетровської Регіональної філії центру Державного земельного кадастру за № 04-09-126-03949 було зареєстровано Додаткову угоду до Договору оренди землі, укладеного в 2003 році між спадкодавцем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Олімпекс-Агро». За змістом Додаткової угоди до Договору оренди землі сторони погодили:продовжити термін дії Договору до 31 грудня 2021 року; збільшити розмір орендної плати у грошовій формі у розмірі 2,0 % від грошової оцінки землі, що становить 656,00 грн. за один рік, а також проведення безкоштовного завезення соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га. Орендар відшкодовує витрати на поховання та несе відповідальність за заростання орендованої земельної ділянки бур`янами. Крім того сторони погодили, що у випадку прийняття відповідними державними органами нормативних документів про підвищення вартості орендної плати за земельну ділянку, Орендар також повинен підняти вартість орендної плати та внести відповідні зміни до Договору оренди земельної ділянки. У всьому іншому, що не передбачено даною Додатковою угодою, сторони керуються Договором та діючим в Україні законодавством. Спірний Договір оренди та Додаткова угода до нього були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 липня 2017 року державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації№ Чернецьким М.А., згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 360082480 від 11.07.2017 року, номер запису про інше речове право: 21328738, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 94582682 від 15 серпня 2017 року. З 2008 року на виконання Указу Президента України від 02.02.2002 року № 92 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» із змінами від 13.09.2002 року та Указу Президента України від 19.08.2008 року № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» відповідачем розмір орендної плати у грошовому виразі за Договором оренди землі було збільшено до 3% від нормативної грошової оцінки землі. Таким чином, сторони за Договором оренди з урахуванням укладеної Додаткової угоди погодили 3 складових орендної плати: грошову - орендна плата у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; відробіткову - оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця розміром до 0,40 га.; натуральну - безкоштовна поставка соломи до садиби Орендодавця. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Також, відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Згідно із приписами ч.ч. 1, 3 ст. 148-1 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Отже, 15 квітня 2016 року позивач [PERSON] , набувши право власності на земельну ділянку площею 5,360 га, кадастровий номер 1223281000:02:024:0155, набула прав та обов`язків за Договором оренди землі, укладеним між спадкодавцем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Агрофірма «Олімпекс-Агро», та стала новими Орендодавцем. Як зазначалося вище, сторони за Договором оренди з урахуванням укладеної Додаткової угоди погодили 3 складових орендної плати: грошову - орендна плата у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; відробіткову - оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця розміром до 0,40 га; натуральну - безкоштовна поставка соломи до садиби Орендодавця. Судом встановлено, що відповідно до внутрішніх наказів відповідача розмір орендної плати поступово збільшувався, а саме: з 2012 року - до 4% від нормативної грошової оцінки землі; з 2013 року - до 4,70 %, з 2016 року - до 5,5 %, а з 2017 року - до 6,5 %. Відповідно до п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Так, згідно з інформацією наданою Управлінням Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області нормативна грошова оцінка земельної ділянки належної позивачу в період з 2013 по 2018 роки становила станом на: 01.01.2013 рік - 164 023,00 грн.; 01.01.2014 рік - 164 023,00 грн.; 01.01.2015 рік - 204 865,00 грн.; 01.01.2016 рік - 245 838,00 грн.; 01.01.2017 рік - 245 838,00 грн.; 01.01.2018 рік - 245 838,00 грн. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2016-2018 роки узгоджується із внутрішніми наказами відповідача, а саме: № 18-Д від 18.02.2016 року, та № 9 від 23.02.2017 року. З урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її збільшення, за період дії спірного договору в період з 2015 по 2018 роки становила станом на: 01.01.2015 рік - 90 180,00 грн.; 01.01.2016 рік - 108 216,00 грн.; 01.01.2017 рік - 108 216,00 грн.; 01.01.2018 рік - 108 216,00 грн. В той же час, враховуючи, що земельна ділянка позивача складається з двох ділянок (паїв) № 155, № 156 загальною площею 5,360 га., нормативна грошова оцінка її становить: - на 01.01.2015 рік - 90 180,00 грн. х 2 = 180 360,00 грн.; - на 01.01.2016 рік - 108 216,00 грн. х 2 = 216 432,00 грн.; - на 01.01.2017 рік - 108 216,00 грн. х 2 = 216 432,00 грн.; - на 01.01.2018 рік - 108 216,00 грн. х 2 = 216 432,00 грн. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку загальною площею 5,3600 га, кадастровий номер 1223281000:02:024:0155, нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2019 рік складає 203 310,00 грн. З урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її збільшення, за період дії спірного договору (2015-2019 роки), розмір орендної плати в грошовому виразі, який підлягав сплаті позивачу повинен складати61 731,99 грн., а саме: -за 2015 рік - 8 476,92 грн. (180 360,00 грн. : 100% х 4,70%); -за 2016 рік -11 903,76 грн. (216 432,00 грн. : 100% х 5,5%); -за 2017 рік - 14 068,08 грн. (216 432,00 грн. : 100% х 6,5%); -за 2018 рік - 14 068,08 грн. (216 432,00 грн. : 100% х 6,5%); -за 2019 рік - 13 215,15 грн. (203 310,00 грн. : 100% - 6,5%). Відповідачем не спростовано, що орендна плата за 2015 роки не сплачувалась позивачу, а також ним не здійснювалась оранка, культивація присадибної земельної ділянки позивача та поставка соломи до садиби позивача за цей період. В той же час, заборгованість по орендній платі за 2016-2019 роки відповідачем сплачена в розмірі 39 676,00 грн., але не в повному обсязі, що підтверджується: відомістю на виплату грошей № 00000000207 від 13.05.2016 року на суму 3 000,00 грн.; відомістю на виплату грошей № 00000000266 від 02.07.2016 року на суму 6 582,00 грн.; відомістю на виплату грошей № б/н від 2016 року на суму 665,00 грн.; відомістю на виплату грошей № 501 від 2016 року на суму 540,00 грн.; відомістю на виплату грошей № 00000000596 від 16.12.2016 року на суму 143,00 грн.; відомістю на виплату грошей № 00000000961 від 15.12.2017 року на суму 9 582,00 грн.; відомістю на виплату грошей № 00000001151 від 13.05.2019 року на суму 9 582,00 грн. та відомістю на виплату грошей № 00000002387 від 2019 року на суму 9 582,00 грн. Водночас, відповідачем не спростовано, що ним не здійснювалась оранка, культивація присадибної земельної ділянки позивача та поставка соломи до садиби позивача за 2017-2019 роки. Представник відповідача посилається на те, що докази сплати орендної плати за 2015 рік за Договором оренди земельної ділянки площею 5,360 га відсутні, оскільки відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року строк зберігання відомостей на виплату грошей складає 3 (три) роки. В той же час, з огляду на те, що представником відповідача заявлене клопотання про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин за період 2015 рік, суд, вирішуючи дане клопотання керується наступними нормами права. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи - ст. 261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає, що до спірних правовідносин в частині здійснення розрахунку щодо наявності заборгованості з орендної плати, інфляційних втрат та 3% річних за період 2015 року належить застосувати строк позовної давності. Як зазначалося вище, в уточненій позовній заяві позивач просила стягнути орендну плату за період 2016-2019 роки в розмірі 34 496,48 грн., з яких: - за 2016 рік - 5 470,45 грн. (11 903,76 грн. - 2 321,23 грн. (податки 19,5%) - 4 112,08 грн. (сплачена орендна плата)); - за 2017 рік - 1 742,80 грн. (14 068,08 грн. - 2 743,28 грн. (податки 19,5%) - 9 582,00 грн (сплачена орендна плата)); -за 2018 рік - 14 068,08 грн. (216 432,00 грн. : 100% х 6,5%); -за 2019 рік - 13 215,15 грн. (203 310,00 грн. : 100% - 6,5%). Проте, суд не може погодитися з даним розрахунком позивача, так як він здійснений без врахування утримання податку та військового збору, що суперечить умовам Договору оренди, яким визначено, що орендна плата сплачується після утримання прибуткового податку. Приписами п. 170.1 ст.170 ПК України визначено особливості нарахування (виплати) та оподаткування доходу від надання нерухомості в оренду (суборенду), житловий найм (піднайм). Так, п.п.170.1.1 п.170.1 ПК України визначає, що податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.. П.170.1.4 п.170.1 ст.170 ПК України вказує, що доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1-170.1.3 цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставками, визначеними пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. П.167.1 ст.167 ПК України визначає, що Ставка податку становить 18% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата). З 2015 року, відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 % від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Таким чином, відповідачем з урахуванням норм ПК України, під час нарахування орендної плати з суми нарахованої орендної плати, як податковим агентом платника податку повинно бути перераховано податок на прибуток фізичних осіб та утримано військовий збір. Відтак, сума орендної плати, належна до виплати позивачу становить: -за 2016 рік - 9 582,54 грн. (11 903,76грн.-2 142,67 грн. (ПДФО 18%) - 178,55 грн. (ВЗ 1,5%); -за 2017 рік - 11 324,81 грн. (14 068,08грн. - 2 532,25 грн. (ПДФО 18%) - 211,02 грн. (ВЗ 1,5 %)); -за 2018 рік - 11 324,81 грн. (14 068,08 грн. - 2 532,25 грн. (ПДФО 18%) - 211,02 грн. (ВЗ 1,5 %)); -за 2019 рік - 10 638,19 грн. (13 215,15 грн. - 2 378,73 (ПДФО 18%) - 198,23 грн. (ВЗ 1,5%). За таких обставин, за Договором оренди земельної ділянки за період з 2016-2019 роки до стягнення підлягає орендна плата в сумі 42 870,35 грн. В той же час, як вже встановлено, відповідачем заборгованість з орендної плати за період з 2016 року по 2019 рік сплачена в розмірі 39 676,00 грн., але не в повному обсязі, а саме: - за 2016 рік на суму 3 000,00 грн. (відомість на виплату грошей № 00000000207 від 13.05.2016 року); на суму 6 582,00 грн. (відомість на виплату грошей № 00000000266 від 02.07.2016 року); на суму 665,00 грн.(відомість на виплату грошей № б/н від 2016 року); на суму 540,00 грн.(відомість на виплату грошей № 501 від 2016 року); на суму 143,00 грн. (відомість на виплату грошей № 00000000596 від 16.12.2016 року), а всього 10 930,00 грн., а тому заборгованість за 2016 рік відсутня; - за 2017 рік на суму9 582,00 грн. (відомість на виплату грошей № 00000000961 від 15.12.2017 року), а тому заборгованість складає 1 742,81 грн.; - за 2018 рік на суму 9 582,00 грн. (відомість на виплату грошей № 00000001151 від 13.05.2019 року), отже заборгованість складає 1 742,81 грн.; - за 2019 рік на суму 9 582,00 грн. (відомість на виплату грошей № 00000002387 від 2019 року ), а тому заборгованість становить 1 056,19 грн. Вказані вище суми за 2018-2019 роки були сплачені Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» на підставі договору доручення ОЗ № [PERSON] від 13.05.2019 року, укладеного між відповідачем ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» (довіритель) та ТОВ «АП «Придніпровське» (Повірений), відповідно до п. 1 та 2 якого повірений зобов`язався за винагороду від імені і за рахунок довірителя сплачувати орендну плату за Договором оренди земельної ділянки № б/н від 2003 року з кадастровим номером 1223281000:02:024:0155, укладеного між [PERSON] і ТОВ АФ «Олімпекс-Агро», зареєстрованого у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру 28.03.2006 року за № 04-06-126-965, з урахуванням змін внесених укладеною Додатковою угодою до Договору № 1, зареєстрованою в Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру ДЗК, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 13.07.2009 року за № 04-10-126-03949. Сплату проводити орендодавцю земельних ділянок - [PERSON] через касу підприємства ТОВ «АП «Придніпровське» або поштовим переказом через компанію Укрпошта, Нова пошта тощо. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що з огляду на наявність договірних відносин між ним та ТОВ «АП «Придніпровське», останнім у 2019 році було сплачено заборгованість з орендної плати за 2018-2019 роки, а саме 13.05.2019 року на суму 9 582,00 грн. та 19.11.2019 року на суму 9 582,00 грн. При цьому суд звертає увагу, що наявність договірних відносин між відповідачем ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» і ТОВ «АП «Придніпровське» не суперечать умовам Договору про оренду землі по виконанню зобов`язань з виплати орендної плати від імені ТОВ «АП «Придніпровське». Що стосується доводів представника позивача про те, що докази на виплату орендної плати за 2016-2017 роки, в яких містяться посилання на інший договір, зокрема в деяких з них відсутня дата виплати, а також відсутні відомості про сам договір є неналежними, судом не приймаються до уваги, оскільки позивач [PERSON] , отримуючи від ТОВ «АФ «Олімпекс-Агро» грошові суми ставила свій підпис, у останньої цієї миті не виникало будь-яких питань з приводу невірної дати Договору оренди тощо, в той час як у відомостях на виплату готівки (грошей) зазначені паспортні дані та РНОКПП позивача, крім того стороною позивача під час розгляду справи не порушувалося питання щодо недійсності підпису позивача [PERSON] . Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заборгованість по орендній плати за 2016 рік відсутня, в той час як за 2017-2019 роки ТОВ «АФ «Олімпекс-Агро» виплачена не в повному обсязі, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість по орендній платі за період 2017-2019 роки в розмірі 3 194,35 грн. Вирішуючи питання в частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач не виконував свої обов`язки щодо сплати орендної плати в повному обсязі та у строк, передбачений Договором оренди землі з урахуванням змін, викладених в Додатковій угоді до цього договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, відповідач допустив невиконання умов договору щодо виплати орендної плати, відповідно до зазначених норм цивільного законодавства та договору, суд вважає за необхідне стягнути штрафні санкції в межах строку позовної давності. Відносно інфляційних втрат за прострочення сплати орендної плати за 2017 рік, за умовами укладеного між сторонами договору зобов`язання мало бути виконане у строк до 30 грудня 2017 року; за 2018 рік - до 30 грудня 2018 року; за 2019 рік - до 30 грудня 2019 року, а тому строк штрафних санкцій підлягає нарахуванню з 31 грудня 2017 року, з 31 грудня 2018 року та з 31 грудня 2019 року, а тому виходячи з принципу диспозитивності та заявленого позивачем періоду з 31грудня 2017 року по 24 червня 2020 року згідно приписів ст. 13 ЦПК України (в межах заявлених вимог) розрахунок інфляційних втрат здійснюється наступним чином: Інфляційні втрати за 2017 рік на суму боргу 1 742,81 грн. за період з 31.12.2017 року по 24.06.2020 року. Формула сукупного індексу інфляції: ІІс = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ). Де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Сукупний індекс інфляції - IІс: (101,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) x (99,30 : 100) x (100,00 : 100) x (101,90 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) = 1.16525774 Інфляційне збільшення:1 742,81 грн. x 1.16525774 - 1 742,81 грн. = 288,01 грн. Розрахунок інфляційних втрат на суму боргу 11 324,81 грн. за 2018 рік за період з 31.12.2018 року по 13.05.2019 року (день фактичної виплати): Сукупний індекс інфляції - IІс: (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) = 1.03442730 Інфляційне збільшення:11 324,81 грн. x 1.03442730 - 11 324,81 грн. = 389,88 грн. Розрахунок інфляційних втрат на суму боргу 1 742,81 грн. за 2018 рік за період з 31.12.2018 року по 24.06.2020 року: Сукупний індекс інфляції - IІс: (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) = 1.06147612 Інфляційне збільшення:1 742,81 грн. x 1.06147612 - 1 742,81 грн. = 107,14 грн. Розрахунок інфляційних втрат на суму боргу 1 056,19 грн. за 2019 рік за період з 31.12.2019 року по 24.06.2020 року: Сукупний індекс інфляції - IІс: (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) = 1.02012314 Інфляційне збільшення:1 056,19 грн. x 1.02012314 - 1 056,19грн. = 21,25 грн. Таким чином, інфляційні втрати за 2017-2019 роки за період з 31.12.2017 року по 24.06.2020 року складають 806,28 грн. Стосовно 3% річних за прострочення сплати орендної плати за 2017 рік, за умовами укладеного між сторонами договору зобов`язання мало бути виконане у строк до 30 грудня 2017 року; за 2018 рік - до 30 грудня 2018 року; за 2019 рік - до 30 грудня 2019 року, а тому строк штрафних санкцій підлягає нарахуванню з 31 грудня 2017 року, з 31 грудня 2018 року та з 31 грудня 2019 року, а тому виходячи з принципу диспозитивності та заявленого позивачем періоду з 31 грудня 2017 року по 24 червня 2020 року згідно приписів ст. 13 ЦПК України (в межах заявлених вимог) розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. 3% річних за 2017 рік на суму боргу 1 742,81 грн. за період з 31.12.2017 року по 24.06.2020 року розраховуються наступним чином: -з 31.12.2017року до 31.12.2019 року: 1 742,81 грн. (борг по орендній платі за 2017 рік) x 3 % x 731 (кількість днів у періоді) : 365 : 100= 104,71 грн.; -- з 01.01.2020 року до 24.06.2020: 1 742,81 грн. (борг по орендній платі за 2017 рік) x 3 % x 176 (кількість днів у періоді) : 366 : 100 = 25,14 грн., а всього -129,85 грн. 3% річних за 2018 рік на суму боргу 11 324,81 грн. за період з 31.12.2018 року по 13.05.2019 року (день фактичної виплати) розраховуються наступним чином: -з 31.12.2018 року до 13.05.2019 року: 11 324,81 грн. (борг по орендній платі за 2018 рік) x 3 % x 134 (кількість днів у періоді) : 365 : 100 = 124,73 грн.; 3% річних за 2018 рік на суму боргу 1 742,81 грн. за період з 31.12.2018 року по 24.06.2020 року розраховуються наступним чином: -з 31.12.2018 року до 31.12.2019 року: 1 742,81 грн. (борг по орендній платі за 2018 рік) x 3 % x 366 (кількість днів у періоді) : 365 : 100 = 52,43 грн.; -- з 01.01.2020 року до 24.06.2020: 1 742,81 грн. (борг по орендній платі за 2018 рік) x 3 % x 176 (кількість днів у періоді) : 366 : 100 = 25,14 грн., а всього - 202,30 грн. 3% річних за 2019 рік на суму боргу 1 056,19 грн. за період з 31.12.2019 року по 24.06.2020 року розраховуються наступним чином: -з 31.12.2019 року до 31.12.2019 року: 1 056,19 грн. (борг по орендній платі за 2019 рік) x 3 % x 1 (кількість днів у періоді) : 365 : 100 = 0,09 грн.; -- з 01.01.2020 року до 24.06.2020: 1 056,19 грн. (борг по орендній платі за 2019 рік) x 3 % x 176 (кількість днів у періоді) : 366 : 100 = 15,24 грн., а всього - 15,33 грн. Таким чином, 3% річних за період з 31.12.2017 року по 24.06.2020 року складають 347,48 грн. Загальна сума штрафних санкцій за порушення строків виплати орендної плати за 2017-2019 роки за період з 31.12.2017 року по 24.06.2020 року складає: 3% річних - 347,48 грн., інфляційні втрати - 806,28 грн. Щодо вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату орендної плати, суд виходить з наступного. За частиною 1 та 2 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, при цьому, проценти на неустойку не нараховуються. Розрахунки розміру пені за невиконання зобов`язання щодо виплати орендної плати за 2016-2019 роки позивачем (з урахуванням уточнених вимог) здійснені за період з 31.12.2016 року по 24.06.2020 року. Як вже встановлено, сторони укладаючи спірний договір оренди землі погодили, що Орендар несе відповідальність за несвоєчасну сплату орендної плати у вигляді пені у розмірі 0,01 відсотка від суми недоїмки за кожен день прострочки (п. 3 розділ «Відповідальність сторін»). За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу Україниперіод, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання, не обмежується. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ст. 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Такий правовий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 18 травня 2016 року у справі №6-474цс16. Так, позивач [PERSON] з позовом до суду звернулася 06.02.2019 року, а отже початок річного строку позовної давності починається з 07.02.2018 року. Вимогу про стягнення пені позивачем заявлено поза межами спеціального строку позовної давності у один рік, а саме за період з 01.01.2018 року по 24.01.2019 року. В той же час, 25.06.2020 року [PERSON] подала до суду уточнений позов, а отже початок річного строку позовної давності щодо пені починається з 26.06.2019 року. При цьому, вимогу про стягнення пені в уточненому позові позивачем заявлено поза межами спеціального строку позовної давності у один рік, а саме за період з 31.12.2016 року по 24.06.2020 року. З огляду на приписи ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кінцевий строк здійснення розрахунку пені становить саме 24.06.2020 року, тобто в межах заявлених позивачем вимог. Таким чином, розмір пені судом обраховується за період з 26.06.2019 року по 24.06.2020 рік. Як встановлено вище, заборгованість з орендної плати за 2017-2019 роки склала 3 194,35 грн., з яких: за 2017 рік - 1 742,81 грн., за 2018 рік - 1 742,81 грн., за 2019 рік - 1 056,19 грн. Розрахунок пені здійснюється за формулою: Пеня = С x РП x Д : 100, де С - сума заборгованості за період, РП - розмір пені, зазначений в договорі, Д - кількість днів прострочення. Пеня за 2017-2019 роки за період з 26.06.2019 року по 24.04.2020 року розраховуються наступним чином: -1 742,81 грн. (орендна плата за 2017 рік) x 0.01 x 365 : 100 = 63,61 грн.; -1 742,81 грн. (орендна плата за 2018 рік) x 0.01 x 365 : 100 = 63,61 грн. Оскільки строк виконання зобов`язання з виплати орендної плати за 2019 рік визначений до 30 грудня 2019 року, в даному випадку пеня за цей період повинна нараховуватися починаючи з 31.12.2019 року, а туму розрахунок пені за 2019 рік судом розраховується за період з 31.12.2019 року по 24.06.2020 року наступним чином: -1 056,19 грн. (орендна плата за 2019 рік) x 0.01 x 177 : 100 = 18,69 грн. Таким чином, загальна сума пені за 2017-2019 роки складає 145,91грн. З урахуванням наведеного, аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по орендній платі, з відповідача на користь позивача [PERSON] належить стягнути заборгованість по орендній платі за 2017-2019 роки в розмірі 3 194,35 грн.;інфляційні втрати за 2017-2019 роки за період з 31.12.2017 року по 24.06.2020 року в сумі 806,28 грн.; 3% річних за 2017-2019 роки за період з 31.12.2017 року по 24.06.2020 року в сумі 347,48 грн., а також пеню за 2017-2019 роки за період з 26.06.2019 року по 24.06.2020 року в сумі 145,91 грн., а всього - 4 494,02 грн. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог в частині розірвання договору оренди, суд виходить з наступного. Однією з підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, позивач у позові визначає систематичне невиконання умов Договору в частині своєчасної сплати орендної платив повному обсязі у грошовій формі за 2016-2019 роки, а також систематичної несплати орендної плати у формі оранки та культивації присадибної ділянки Орендодавця, та поставки соломи до садиби Орендодавця протягом цього періоду, з урахуванням наявних в справі доказів, якими підтверджується наявність такої земельної ділянки та враховуючи не надання відповідачем суду доказів на підтвердження факту проведення оранки та культивації присадибної земельної ділянки та поставки соломи протягом цього періоду. Згідно з ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимоги заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Ст.15 Закону України «Про оренду землі» відносить до істотних умов договору оренди землі: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Встановлює, що за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. За ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на момент укладання Договору, Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Абзац 5 статті 24 Закону України «Про оренду землі» встановлює право орендодавця на вимогу від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Отже, відповідач зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату, утримувати з орендної плати прибутковий податок та вносити його до бюджету. Нести відповідальність за несвоєчасну сплату орендної плати. Пункт 3 ч. 1 ст.3 ЦК України визначає однією з загальних засада цивільного законодавства свободу договору. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.ч.1-3 ст.6 ЦК України). Частина 1 ст. 14 ЦК України визначає, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В судовому засіданні встановлено, що заборгованість з орендної плати за 2016-2018 роки відповідачем зовсім не сплачена, в той час як однією з підстав для розірвання договору оренди є систематична несплата відповідачем позивачу орендної плати у встановлені договором строки. Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У своїй постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 183/1749/17 Верховний Суд України зробив висновок про те, що неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сам факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору. Відповідно до 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Отже, в судовому засіданні встановлено, що ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» систематично порушувалося виконання зобов`язання за спірним Договором по сплаті орендної плати в повному обсязі та у передбачені договором строки за 2017-2019 роки, зокрема в частині проведення оранки та культивації присадибної земельної ділянки та поставки соломи протягом цього ж періоду,в той час як сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди. Тобто, позивач не отримав вчасно того, на що він розраховував при наявності діючої угоди. Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі своєчасної сплати орендної плати, є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке, з огляду на положення статті 526 ЦК України, дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість у подальшому. При цьому твердження представника відповідача ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро`про те, що безкоштовні послуги з поставки соломи до садиби позивача, проведення оранки і культивації присадибної земельної ділянки здійснюються на підставі подання Орендодавцем письмової заяви судом не приймаються до уваги, оскільки умовами Договору з урахуванням Додаткової угоди до нього не передбачено чітко прописаної процедури подачі письмової заяви Орендодавцем, а навпаки визначений обов`язок Орендаря внести орендну плату, в тому числі у виді оранки та культивації земельної ділянки Орендодавця, поставку 1 тони соломи до садиби, що не може бути тотожним обов`язку Орендодавця. В той же час, суд зауважує, що строк дії спірного Договору оренди земельної ділянки визначений сторонами до 31 грудня 2021 року, тобто на час ухвалення рішення даний договір припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку на, який його було укладено. Згідно зі ст. 31 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Статтями 18-20 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Отже, враховуючи, що строк дії спірного Договору оренди сплив, відомості про його продовження (поновлення) в матеріалах справи відсутні, а тому навіть за встановлених обставин порушення відповідачем зобов`язань з виплати в повному обсязі орендної плати у грошовій формі за 2017-2019 роки, зокрема в натуральній та відробітковій формі, у суду відсутні підстави для його розірвання, оскільки з огляду на приписи ст. 31 Закону України "Про оренду землі" Договір оренди є припиненим, у зв`язку з чим вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Інші доводи сторін в цій частині вимог судом не приймаються до уваги, оскільки не спростовують наведених висновків суду. При цьому, згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного. У позові [PERSON] навела попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з суми судового збору в розмірі 1 536,80 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно ч.ч.1,2ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У своїй постанові Верховний Суд КАС від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зробив висновок про те, що відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність (пункт 35 цієї постанови). Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа (п. 36 постанови). Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, а тому останній може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (п. 37 даної постанови). У постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц зроблений висновок про те, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року, справа № 826/1216/16, провадження № 11-562ас18, у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року справа № 301/1894/17. Представником позивача на підтвердження понесення [PERSON] витрат на адвоката надано: договір про надання правової допомоги № 04/09-18 від 12.09.2018 року; додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 04/09-18 від 12.09.2018 року; ордер адвоката серії ДП № 416/034 року про надання правової допомоги за Договором № 04/19-18 від 12.09.2018 року, укладеного між позивачем [PERSON] і адвокатом Ямковим В.Ф.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2554 від 18.06.2012 року; посвідчення адвоката № 2231 від 18.06.2012 року; попередній розрахунок № б/н від 24.06.2020 року про надання послуг адвокатом до Договору № 04/09-18 від 12.09.2018 року, згідно якого загальна вартість послуг, які будуть надані за договором становить 10 000,00 грн., з яких: вартість консультації - 250,00 грн., вартість послуг щодо аналізу та збору доказів - 750,00 грн., вартість послуг зі складання та подання до суду даної позовної заяви - 3 500,00 грн. та вартість послуг щодо представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції - 5 500,00 грн. В той же час, в матеріалах справи відсутній акт приймання передачі наданих адвокатом послуг, а також докази на підтвердження сплати позивачем коштів в розмірі 10 000,00 грн., а саме квитанції, платіжні доручення, будь-які розрахункові документи, в тому числі довідка в довільній формі. При цьому, суд враховує позицію Об`єднаної Палати КГС ВС, викладену в постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок про те, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. В свою чергу, представник відповідача ТОВ «Агрофірма «Олімпекс-Агро» у своїй заяві заперечував проти стягнення з товариства витрат на правову допомогу в зазначеному розмірі, вважає їх завищеними та такими, що не відповідають складності справи, зокрема матеріали справи не містять доказів їх понесення позивачем. Водночас, в силу приписів ст. 137, 141 ЦПК України позивачем [PERSON] не надано жодних доказів, які б підтверджували факт понесення нею витрат в зазначеному вище розмірі. Враховуючи те, що стороною позивача в передбачені законом строки не подано належних доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу, суд на підставі вищевикладеного відмовляє у відшкодуванні цих витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] у позові заявлено дві позовні вимоги - майнового та немайнового характеру, за кожну з яких сплачено 768,40 грн. судових витрат. Оскільки судом відмовлено в задоволенні вимоги немайнового характеру про розірвання договору оренди, в цій частині судові витрати покладаються на позивача. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати за вимоги майнового характеру в сумі 768,40 грн. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial