Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький П.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що 06.11.2019 між позивачем та ТОВ «СС Лоун» було укладено договір про споживчий кредит №698841-А, який нотаріально не посвідчувався, та за умовами якого позивачу було надано споживчий кредит у сумі 12 000,00 грн. У подальшому, правонаступником всіх прав та обов`язків за кредитним договором, на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 09.01.2020, було ТОВ «Фінфорс», та на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 28.12.2020правонаступником всіх прав та обов`язків за кредитним договором стало ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», про що позивача повідомлено не було. У вересні 2021 від приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. позивач дізналась про відкриття щодо неї виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №43125 від 29.03.2021, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з позивача заборгованості у сумі 31056,00 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства, оскільки у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відноситься до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів; позивачу вимога про усунення порушень не надсилалась та виконавчий напис вчинений не суму заборгованості, яка не є безспірною. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса №43125 від 29.03.2021 таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.11.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Представник відповідача копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з матеріалами позовної заяви отримав 23.11.2021, що підтверджується змістом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Від відповідача та третіх осіб заяви по суті справи до суду не надходили. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. В пункті 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі за текстом - Перелік). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Згідно з підпунктами 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. За правилами ч.ч. 1,2 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Судом встановлено, що 06.11.2019 між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №698841-А на суму 12000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,65% в день на строк 30 календарних днів. 29.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №43125, яким звернуто стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №698841-А від 06.11.2019, укладеним із ТОВ «СС Лоун», правонаступником всіх прав і обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №40071779-32 від 09.01.2020 є ТОВ «Фінфорс», правонаступником якого на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №28/1220-01 від 28.12.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.12.2020 по 10.03.2021. Сума заборгованості складає 29856,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12000,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 11880,00 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенею - 5976,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату у сумі 1200,00 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» складає 31056,00 грн. 16.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66534088 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. від 29.03.2021 №43125, в рамках якого 15.09.2021 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення даної постанови. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалася на те, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався, без направлення позивачу вимоги про усунення порушень та на суму боргу, яка не є безспірною. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Зі змісту кредитного договору №698841-А від 06.11.2019, на підставі якого нотаріусом вчинено оспорюваний виконавчий напис, вбачається, що він не посвідчений нотаріально, тоді як відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), тобто на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом зазначеної вимоги закону дотримано не було. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Щодо безспірності суми заборгованості, суд зазначає, що дослідивши умови укладеного між сторонами кредитного договору і зміст оспорюваного виконавчого напису, судом встановлено, що виконавчий напис вчинено нотаріусом без дослідження та аналізу умов укладеного між сторонами кредитного договору №698841-А від 06.11.2019, відповідно до умов якого строк кредитування становить 30 календарних днів. Разом з тим, відповідно до виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 28.12.2020 по 10.03.2021, при цьому до стягнення заявлено прострочену заборгованість за сумою кредиту - 12000,00 грн; прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 11880,00 грн; строкову заборгованість за штрафами і пенею - 5976,00 грн. Зважаючи на те, що строк кредитування закінчився 06.11.2019, суд вбачає необґрунтованим стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, яка нарахована після закінчення строку кредитування. При цьому, відповідач не скористався правом надати до суду виписку з рахунку боржника [PERSON] або інші докази, з яких було б можливо встановити порядок нарахування та суму заборгованості, а також докази, які б свідчили про наявність підстав для нарахування заборгованості за кредитом після закінчення строку дії договору. Зазначені обставини свідчать, що сума заборгованість позивача за кредитним договором на час вчинення виконавчого напису не була безспірною. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17, від 15 січня 2020 року у справі N305/2082/14ц, яка є послідовною і незмінною. Крім того, в позовній заяві позивач посилалася також на те, що про відступлення прав вимоги ТОВ «СС Лоун» ТОВ «Фінфорс», та у подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», вона повідомлена не була. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ч.2 ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Однак, відповідач не скористався своїм правом та не надав до суду докази переходу права вимоги ТОВ «СС Лоун» до [PERSON] за кредитним договором №698841-А від 06.11.2019 до ТОВ «Фінфорс», та у подальшому до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», так само матеріали справи не містять і повідомлення ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про заміну кредитора в зобов`язанні, а тому відсутні підстави вважати, що у позивача [PERSON] виникло зобов`язання саме перед вказаним товариством як кредитором. Крім того, у матеріалах справі відсутні докази про повідомлення [PERSON] щодо усунення порушень, погашення заборгованості, як це передбачає Порядок вчинення нотаріальних дій. Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази на предмет їх належності, достовірності і достатності у взаємозв`язку та в сукупності, суд вважає, що виконавчий напис від 29.03.2021 про стягнення заборгованості з позивача вчинений на виконання не нотаріально посвідченого кредитного договору, без надання належних документів на підтвердження розміру заборгованості та переходу права вимоги за кредитним договором, на підставі документів, які не свідчили про безспірність заявленої вимоги, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved