Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що з [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2016 року, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . З самого початку спільне життя у позивачки з відповідачем складалося, проте останні роки їхнього спільного проживання поведінка відповідача вкрай була негідною, неадекватною та аморальною, а постійне п`янство, безвідповідальне і розгульне його життя унеможливило подальше існування шлюбу. Відповідач зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує скандали, нехтує інтересам сім`ї, що викликає неузгодженість в подальших її планах на майбутнє. За таких обставин позивачка з відповідачем хоча і проживають разом, але між ними припинені відносини як дружини та чоловіка. Вони взагалі не розуміють один одного, не можуть прийти до спільного рішення, що стосується сімейних відносин та ведення домашнього господарства, у них різні погляди на життя та сімейні відносини, у позивачки зникла повага та довіра до чоловіка, почуття любові також відсутнє. Спору щодо поділу майна між ними немає. [PERSON] просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Про місце, дату і час розгляду справи сторони були повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій позов, поданий нею до [PERSON] про розірвання шлюбу, підтримала, просить його задовольнити, справу просить розглянути без її участі без застосування засобів технічної фіксації, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Одночасно повідомляє, що станом на сьогоднішній день вона не є вагітною та дітей віком до 1 року не має. Судові витрати, понесені нею у вигляді оплати судового збору, не бажає стягувати з відповідача на свою користь. Відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі без застосування засобів технічної фіксації, позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечать вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 21 жовтня 2016 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Новоселівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 21 жовтня 2016 року. Сторони є батьками малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 серпня 2016 року. Суд, беручи до уваги наполягання позивачки на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивачка на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяв сторін вбачається, що вони не виявили бажання зберегти сім`ю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом з`ясовано, що волевиявлення позивачки, яка наполягає на задоволенні позову, і відповідача, який позов визнав, є їх свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved