Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом вказуючи, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04.07.2008 року, у шлюбі народилася їхня дитина - [PERSON] , [INFO] . Їхні шлюбні відносини з відповідачем припинені з жовтня 2020 року, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, у них не стало взаємного порозуміння, сталося охолодження взаємних почуттів і основа подружніх відносин втрачена. Спільне господарство ними не ведеться. Син [PERSON] проживає разом з нею і утримується практично за її рахунок. Спору щодо місця проживання дитини між ними немає та за домовленістю між сторонами дитина буде проживати разом з нею. Вона звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Частково відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина, але у неї виникли сумніви в тому, що ця матеріальна допомога буде стабільною і її розмір буде відповідати вимогам сімейного законодавства. Відповідач працює в філії «Вільногірський ГМК» АТ «ОГХК» та має щомісячну заробітну плату в розмірі не менше 20000,00 грн. Вона ж є безробітною (домогосподаркою) і її щомісячний дохід складає 0 грн., що явно не достатньо для повноцінного утримання сина. Її спроби врегулювати питання утримання дитини батьком без звернення до суду шляхом усної домовленості з відповідачем результатів не дали, так як відповідач не бажає врегулювати це питання мирним шляхом, однак останній має обов`язок по утриманню сина до досягнення ним 18 років та має таку можливість надавати матеріальну допомогу. В добровільному порядку відповідач не бажає надавати стабільну матеріальну допомогу їй для утримання сина. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла у зв`язку з розглядом цієї справи, складається з сплати за послуги адвоката, яка складається з підготовки цієї позовної заяви і необхідних матеріалів, які додаються до позовної заяви та становить 1000 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 його заробітку (доходу) в місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення сином 18 років. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.12.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, факт наявності у сторін малолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , згідно якого батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.2) Факт перебування сторін у шлюбі з 04.07.2008 року підтверджується копією свідоцтва про шлюб, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] . (а.с.3) Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.ч.1,2 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно з ст.27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції батько (ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, домовленостей щодо виконання батьком свого обов`язку по утриманню дитини між сторонами не досягнуто, будь-яких доказів щодо причин, які унеможливлюють або звільняють відповідача від вказаного обов`язку останнім не надано, тому враховуючи, що відповідачем позов визнано у повному обсязі, що не суперечить обставинам справи та закону, вимоги позивачки підлягають задоволенню, а аліменти на утримання дитини у зазначеному нею розмірі підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, то судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. З аналізу п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Враховуючи, що позивачкою при подачі позовної заяви, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката, в порушення вимог встановлених ст.137 ЦПК України, не надано договір про надання правничої допомоги та докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, що є обов`язковою вимогою закону, а квитанція про сплату позивачкою адвокату 1000,00 грн. за складання позовної заяви, без надання вищезазначених документів та доказів, не може слугувати достатньою підставою для задоволення вимог позивачки у цій частині, тому у цій частині заявлених вимог слід відмовити. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 191 СК України, ст.27 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р. та

Outcome: partial