Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

В червні 2021 р. [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва до [PERSON] , третя особа: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві, в якому просив припинити стягнення аліментів з [PERSON] за виконавчим провадженням №29397818 по виконавчому листу №2-5806/08 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 06.03.2008 р. і до досягнення повноліття, та звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 21.08.2004 р., від якого народився син [PERSON] , [INFO] . За рішенням Шевченківського районного суду м. Києва позбавлено [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 06.03.2008 р. і до досягнення повноліття. У Деснянському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №29397818 з примусового виконання виконавчого листа №2-5806/08 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. [INFO] [PERSON] помер. Вказана обставина унеможливлює подальше стягнення аліментів з позивача. Крім цього, станом на 10.12.2019 р. розмір заборгованості у виконавчому провадженні становив 248038,87 грн. Позивач вважає, що підставами для звільнення його від сплати заборгованості зі сплати аліментів є: смерть [PERSON] , наявність рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30.05.2011 р. у справі №2-1148/11 про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , скрутне матеріальне становище позивача, надання матеріальної допомоги [PERSON] за життя. Вказане стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 17.06.2021 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відзиві на позов відповідач заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що вона є неналежним відповідачем у справі. Позивач ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , який перебував на утриманні у відповідача. Підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості зі сплати аліментів, передбачені ст. 197 СК України відсутні. У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що [PERSON] є особою, на користь якої стягуються аліменти, а тому саме вона є відповідачем у справі про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Зазначає, що позивач брав участь у вихованні та утримання дитини, купував одяг, забезпечував відпочинок. В серпні 2021 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві, в якому [PERSON] просила суд стягнути з відповідача заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 620097,18 грн., яка складається з заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 248038,87 грн, штрафу за наявність заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 50 % від суми заборгованості в розмірі 124019,44 грн, пені в розмірі 1% несплачених аліментів за 3870 днів в розмірі 248038,87 грн. Зустрічна позовна заява вмотивована тим, що за розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 09.12.2007 р. № 1739 та від 08.02.2008 р.№ 136 [PERSON] була призначена опікуном дитини [PERSON] . За виконавчим листом №2-5806/08 [PERSON] зобов`язаний був виплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів доходу щомісячно. [PERSON] не приймав участі в утриманні дитини, матеріально не допомагав, станом здоров`я та розвитком дитини не цікавився. Станом на 10.12.2019 р. заборгованість зі сплати аліментів становила 248038,87 грн. Постановою державного виконавця від 30.09.2018 р. у виконавчому провадженні №29397818 за наявність заборгованості зі сплати аліментів на [PERSON] накладено штраф в розмірі 94704,09 грн, який відповідач також не сплатив. Вказане стало підставою для звернення до суду з зустрічною позовною заявою. Протокольною ухвалою суду від 13.09.2021 р. залучено зустрічний позов [PERSON] до розгляду з первісним, здійснено перехід в загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 12.11.2021 р. закрито підготовче провадження у цивільній справі №761/20097/21, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача свій позов підтримала за викладених у первісній позовній заяві обставин, просила його задовольнити, заперечила щодо задоволення зустрічного позову. Відповідач зустрічний позов підтримала, заперечила щодо задоволення первісного позову. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення присутніх учасників справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що первісний та зустрічний позов підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом вставлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.10.2007 р. у справі №2-4878 позбавлено [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Згідно розпоряджень Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 09.12.2007 р. № 1739 та від 08.02.2008 р.№ 136 [PERSON] була призначена опікуном онука [PERSON] , [INFO] . 30.08.2008 р. Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі №2-5806/08 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь опікуна [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів доходів, починаючи з 06.03.2008 р. і до досягнення дитиною повноліття. У Деснянському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №29397818, яке відкрито 26.10.2011 р. з примусового виконання виконавчого листа №2-5806/08 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Норми цивільного права поділяються на норми матеріального та норми процесуального права. За загальним поняттям нормами матеріального права є правові норми, які визначають права та обов`язки учасників суспільних правовідносин, правила їх суспільної поведінки та санкції за порушення цих приписів, а нормами процесуального права є правила про порядок реалізації норм матеріального права та вирішення судової справи (порядок розгляду справи в суді тощо). При цьому норми матеріального права можуть міститься у законодавчому акті, який за загальним своїм змістом є процесуальним законом і навпаки, норми процесуального права можуть міститься у законодавчому акті, який за своєю суттю є матеріальним законодавчим актом. Так, за правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі сутті цієї норми не змінює. Отже, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь-яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, має право порушувати перед судом питання про припинення такого обов`язку. При цьому зазначена правова норма не містить чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому мають бути враховані будь-які обставини, що мають значення для наявності в особи обов`язку утримувати дитину у спосіб сплати аліментів (постанова Верховного Суду від 15.05.2019 р. у справі №511/219/18). Відповідно до ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. З огляду на те, що [PERSON] , на утримання якого з позивача [PERSON] стягуються аліменти, помер, враховуючи, що припинення стягнення аліментів у зв`язку зі смертю дитини не передбачено Законом України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку про необхідність припинення з 09 грудня 2019 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі - ј частини всіх видів доходу, щомісячно за виконавчим листом Шевченківського районного суду м.Києва №2-5806/08 у виконавчому провадженні №29397818. Щодо позовної вимоги про звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №29397818, варто зазначити наступне. Згідно розрахунку заборгованості зі спати аліментів у виконавчому провадженні №29397818 від 10.02.2021 р, виготовленого державним виконавцем, станом на 10.12.2019 р. розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів складає 248038,87 грн. Відповідно до частини 2 статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем, тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд (постанова Верховного Суду від 27.02.2019 р. у справі №307/1186/17 ). Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Як на підстави для звільнення від сплати заборгованості по аліментах позивач зазначає: смерть [PERSON] , наявність рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30.05.2011 р. у справі №2-1148/11 про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , скрутне матеріальне становище позивача, надання матеріальної допомоги [PERSON] за життя. Між тим, смерть дитини [PERSON] є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку [PERSON] , але не є підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Свідок [PERSON] пояснила суду, що проживала по сусідству матір`ю [PERSON] . [PERSON] приїжджав до бабусі та дідуся, сім`я [PERSON] підтримувала дитину [PERSON] , [PERSON] з Польщі висилав подарунки. Вказані обставини відомі свідку зі слів матері позивача [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сестрою [PERSON] . Їх родина підтримувала дитину [PERSON] , купували речі, телефон, разом їздили на відпочинок. [PERSON] вважав, що аліменти будуть використовуватись не в інтересах дитини, хотів допомагати дитині особисто. Показання свідків щодо надання допомоги дитині, купування одягу, речей не можуть бути підставою для звільнення [PERSON] від сплати заборгованості зі сплати аліментів. Судом також враховано, що жодних письмових доказів не підтвердження вказаних обставин надано не було, а надані позивачем фіскальні чеки з позовною заявою про придбання ліків та іграшок не свідчать про придбання вказаних речей саме дитині [PERSON] . До того ж свідок [PERSON] , який є сином [PERSON] , пояснив суду, що [PERSON] повністю перебував на утриманні в [PERSON] , сторона [PERSON] не приймала участі у вихованні та утриманні дитини. Даниїл рідко бачився з родиною [PERSON] . Суд також не приймає до уваги посилання позивача на скрутне матеріальне становище, з огляду на те, що останній перебуває за кордоном на заробітках, а також враховуючи наявність в позивача нерухомого майна. Крім цього, посилання сторони позивача щодо несплати аліментів на утримання дитини, оскільки позивач вважав, що вони будуть використанні не в інтересах дитини, суд також не приймає до уваги, з огляду на приписи ст. 186 ч.2 СК України, за якою у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Між тим, позову про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини позивачем [PERSON] подано не було. Оскільки заборгованість по аліментах у позивача виникла не у зв`язку з тяжкою хворобою позивача або іншою обставиною, що має істотне значення, суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] , в частині звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів, тому в цій частині позову необхідно відмовити. Щодо зустрічного позову [PERSON] варто зазначити наступне. Так, [PERSON] просила стягнути з відповідача заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 248038,87 грн Судом встановлено, що вказаний розмір заборгованості аналогічний тому, який відображено в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.02.2021 р., та стягується в рамках виконавчого провадження №29397818 за виконавчим листом №2-5806/08. Тобто, аліменти на користь [PERSON] вже стягнуті за рішенням суду, яке перебуває на примусовому виконанні, а тому стягнення заборгованості із сплати аліментів можливе відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не шляхом ухвалення нового судового рішення. Повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, суперечить СК України та Закону України «Про виконавче провадження». Варто також зазначити, що СК України передбачає можливість стягнення заборгованості по аліментах лише для аліментів, які сплачуються в порядку, передбаченому ст.187 СК України, що врегульовує відносини, пов`язані із відрахуванням аліментів на дитину за добровільною ініціативою платника шляхом подачі ним заяви за місцем роботи. Вказана норма закріплена в ст. 194 СК України. В зв`язку з чим, відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 248038,87 грн, а тому в цій частині позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Щодо стягнення штрафу за наявність заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 50 % від суми заборгованості в розмірі 124019,44 грн, то у відповідності до загальних положень Закону України «Про виконавче провадження» прийняття відповідних рішень та винесення процесуальних документів державним виконавцем є виключно його дискреційними повноваженнями, в які суд втручатись не вправі. Так, згідно ст. 74 ч.14 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу. Відтак, правовідносини щодо винесення постанови про стягнення штрафу відносяться до виключної компетенції органів виконавчої служби, а тому, суд не вправі покладати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження. А тому, підстави для стягнення з [PERSON] штрафу в розмірі 124019,44 грн відсутні. В частині стягнення з відповідача пені в розмірі 1% несплачених аліментів за 3870 днів в розмірі 248038,87 грн, варто зазначити наступне. Так, за змістом ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. У разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 14.12.2020 р. у справі № 661/905/19 Як було зазначено вище, станом на 10.12.2019 р. розмір заборгованості зі сплати аліментів, який визначений державним виконавцем у виконавчому провадженні №29397818, складає 248038,87 грн. Як встановлено судом, розмір пені перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів, нарахований у виконавчому провадженні №29397818. Суду не надано доказів сплати [PERSON] аліментів, відсутності вини відповідача у несплаті аліментів. Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. З огляду на викладене, вимога про стягнення з [PERSON] пені в розмірі 248038,87 грн обґрунтована та підлягає задоволенню. Тому, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилають сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами, -потрібно задовольнити частково та припинити з 09 грудня 2019 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі - ј частини всіх видів доходу, щомісячно за виконавчим листом Шевченківського районного суду м.Києва №2-5806/08 у виконавчому провадженні №29397818, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м.Києві про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, штрафу, неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, - необхідно задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі - 248 038 грн. 87 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України потрібно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі - 908 грн. 00 коп, а на користь держави судовий збір в розмірі - 1572 грн. 38 коп.

Outcome: partial