Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в липні 2021 року звернувшись до нотаріуса вона дізналася про накладений арешт на будинок. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.07.2012 року, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради № 3/60 від 30.05.2012 року, а також Витягу про державну реєстрацію права власності, виданого КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», №34940501 від 25.07.2012р., реєстраційний номер 37074585, [PERSON] є єдиним законним власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - домоволодіння, житловий будинок). Право власності Позивача на житловий будинок станом на момент подання позову підтверджується також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №266678010 від 20.07.2021 року. Вказана довідка містить дані про арешт, а саме: Реєстраційний номер обтяження №12912154 від 23.08.2012. Підстава обтяження - Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 33984274, 23.08.2012 р. ВДВС Києво-Святошинського РУЮ. З моменту набуття права власності, будинок не був предметом судового спору, право власності/користування на нього нікому не передавалось, будь-якого виду застави, іншого обтяження не існувало, як і не існувало будь-яких інших юридичних фактів щодо позивача, що навіть теоретично могли б стати причиною арешту Будинку. Оскільки підстави для відкриття виконавчого провадження та номер виконавчого провадження Позивачу не відомі, жодних судових рішень, постанов чи ухвал позивач не отримував, а інформація в Інформаційній довідці є дуже обмеженою. Позивач не є стороною виконавчого провадження, тому не має доступу до його матеріалів. З Єдиного державного реєстру судових рішень вдалося з`ясувати, що арешт був накладений на підставі ухвали Господарського суду Київської області від 13 серпня 2012 р. у справі № 18/078-12. Позивач не був стороною у вказаній господарській справі, але на момент накладення арешту був власником будинку, однак в ухвалі господарського суду арешт був накладений на майно ТОВ «Інфініті» (боржник у виконавчому провадженні), у якого позивач придбав це майно. 13 серпня 2012 р. ухвалою Господарського суду Київської області у справі № 18/078-12 за позовом Підприємства «GBM-Україна», заснованого на власності австрійської фірми «GBM Handels-und Vertretungs GMBH» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфініті» було, крім іншого, накладено арешт на Будинок. При цьому Суд встановив стягувача та божника без прийняття до уваги, що станом на момент прийняття ухвали Позивач вже вільно та відкрито користувався на законних підставах Будинком та був його власником. Незважаючи на те, що боржник за виконавчим провадженням та відповідач у справі № 18/078-12 (ТОВ «Інфініті») не був власником Будинку, арешт було накладено. 09 грудня 2014 року рішенням Господарського суду Київської області у справі № 18/078-12 позов було задоволено. При цьому, суд допустив процесуальне правонаступництво, оскільки позивача у справі - Підприємства «GBM-Україна», заснованого на власності австрійської фірми «GBM Handels-und Vertretungs GMBH» було перейменоване в Іноземне підприємство «Інвестиційна компанія «Гарант- Капітал». 31 березня 2015 року постановою Київського апеляційного господарського суду у справі № 18/078-12 ухвалу господарського суду Київської області від 13.08.2012 року у справі №18/078-12 про накладення арешту на майно скасовано, відмовлено у задоволенні позову про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфініті" передати Іноземному підприємству "Інвестиційна компанія "Гарант-Капітал" в іпотеку будівлі, в тому числі Будинок. Касаційна скарга не подавалась, рішення вступило в законну силу. Позивач наголошує, що арешт Будинку був незаконний з самого початку, на сьогодні відсутня підстава і потреба в арешті майна Позивача. Тому позивач просив звільнити з-під арешту майно [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), а саме будинок за адресою: [ADDRESS] , який був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33984274 від 23.08.2012 року Відділом Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції та зареєстрований 23.08.2012 року за реєстраційним номером обтяження 12912154. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16.11.2021. Ухвалою Києво-Святошинського районного Київської області від 16.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 11.01.2022 року. 11.01.2022 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримала повністю. Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.08.2012 року, виданого на підставі рішення Виконкому Крюківщинської сільської ради № 4/6 від 31.07.2012 року, а також витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», № 35807956 від 11.10.2012 р., реєстраційний номер 35807956, [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно ухвали Господарського суду Київської області від 13 серпня 2012 р. у справі за позовом Підприємства «GBM-Україна», заснованого на власності австрійської фірми «GBM Handels-und Vertretungs GMBH» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфініті» було накладено арешт на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33984274 від 23.08.2012 року Відділом Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, реєстратором Київська обласна філія ДП «Інформаційний центр» МЮУ було внесено запис до єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.08.2012 р., під реєстраційним номером обтяження № 12912096, за яким накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 31 березня 2015 року постановою Київського апеляційного господарського суду у справі № 18/078-12 ухвалу Господарського суду Київської області від 13.08.2012 року у справі № 18/078-12 про накладення арешту на майно скасовано, відмовлено у задоволенні позову про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфініті" передати Іноземному підприємству "Інвестиційна компанія "Гарант-Капітал" в іпотеку будівлі, в тому числі будинок що належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи що накладений арешт на житловий будинок порушує права позивача [PERSON] як власника відповідного майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають є обгрунтованими та такими що підлягають до задоволення. Витрати по сплаті судового збору, суд покладає на відповідачів у відповідності до ст. 141 ЦПК України порівну. Також позивач просить покласти на відповідачів 13 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження вказаної вимоги позивач надав суду договір про надання правових послуг від 01.07.2021 року, додаток № до договору про надання правових послуг від 01.07.2021 року, акт від 23.07.2021 виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги від 01.07.2021. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що в акті виконаних робіт від 23.07.2021, укладеного між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] (Клієнт), з іншого боку, зазначено про надання адвокатом клієнту юридичних послуг: 1. Вивчення документів, опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини підготовка претензії, надання консультацій, формування правової позиції - 4000 гривень. 2. Підготовка позовної заяви, а також направлення її до суду та сторонам - 5000 гривень. 3. Направлення запитів до Реєстру речових прав, отримання витягів по справі, виготовлення копій документів -1000 гривень. Враховуючи складність даної справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вирішив витрати по оплаті послуг адвоката покласти на відповідачів у розмірі 7 000 грн (13 000 грн - 8 000 грн) шляхом стягнення з відповідачів на користь позивача порівну по 3 500 грн витрат на оплату послуг адвоката.

Outcome: approved