Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000,00 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що вона 23.07.2009 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилося двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На утримання дітей відповідач час від часу надавав незначні кошти. Однак з вересня 2021 року такі кошти зовсім не надає та переїхав проживати до своїх батьків у с. Тисів. Вона з синами залишилась проживати у своїх батьків у с. Старий Мізунь. Її дохід не дає можливості самостійно створити дітям належні побутові умови, умови для їх фізичного та духовного розвитку. Відповідач регулярно їздить в країни Європи, де працює, має значний стабільний дохід, його стан здоров`я задовільний, інших утриманців не має, тому він має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі. У підготовчому судовому засіданні представник позивачки - адвокат Свинтицький І.К. зменшив позовні вимоги своєї довірительки та просив стягнути щомісячно з відповідача на користь останньої аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2300,00 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, судові витрати покласти на відповідача, про що подав відповідну письмову заяву. В підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] зменшені позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у розмірі 2300 гривень на кожного. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 16.12.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін. 06 січня 2021 року протокольними ухвалами суду долучено до матеріалів справи заяву представника позивачки про зменшення позовних вимог та прийнято їх визнання відповідачем, про що він звернувся до суду з письмовою заявою. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання зменшених позовних вимог не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач зменшені позовні вимоги визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно зі свідоцтвом про шлюб, виданим 23.07.2009 виконкомом Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, сторони зареєстрували шлюб 23 липня 2009 року (а.с. 8). Як вбачається зі світлокопій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданих виконкомом Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, за час шлюбу у сторін народилися відповідно [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 44, [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2 (а.с. 6, 7). Між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні двох малолітніх дітей, які проживають разом з матір`ю. Оцінка суду: вивчивши зміст письмових заяв сторін, вислухавши їх позицію з приводу заявлених позовних вимог, прийнявши визнання зменшених позовних вимог відповідачем, дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з нею. Відповідач повинен брати участь в забезпеченні дітей всім необхідним, однак робить це нерегулярно, тому вона просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать щомісячне утримання дітей, визначивши їх у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, в тому числі відсутність у відповідача інших утриманців, визнання ним зменшених позовних вимог, та приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягувати аліменти на малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2300 (дві тисячі триста) гривень на кожну дитину щомісячно, а зменшені позовні вимоги задовольнити. Аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не поставлять відповідача у скрутне матеріальне становище. Стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позову, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1935,80 грн, на підтвердження чого надає суду квитанцію № 000247 від 13.12.2021 на вказану суму за надання адвокатських послуг адвокатом Свинтицьким І.К., угоду про надання правової допомоги та представництва № 0053/21 від 10.12.2021, акт прийняття-передачі виконаних робіт від 13.12.2021, ордер серії ІФ № 019286 від 06.01.2022 (а.с. 9, 10, 11, 17). Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо стягнення з нього понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1935,80 гривень вказаних судових витрат. Також, беручи до уваги положення ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст. 141, 430 ЦПК України,

Outcome: approved