Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

05 липня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Позов обгрунтований наступним. Позивач є власником квартири [ADDRESS] . 19 лютого 2021 року зазначену квартиру було затоплено з квартири [ADDRESS] цього ж будинку, яка розташована над квартирою позивача. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] - відповідач у справі. Відповідно до акту комісії ЖЕД - 207 від 22 лютого 2021 року, залиття квартири позивача відбулося з вини жителів квартири [ADDRESS] . З даним актом були ознайомлені жителі квартири [ADDRESS] . Враховуючи, що відповідач не бажає відшкодовувати нанесені збитки в позасудовому порядку, позивач звертається до суду із даним позовом та просить суд стягнути із відповідача збитки, завдані їй внаслідок залиття квартири Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/13381/21 між суддями від 06 липня 2021 року, матеріали справи передано в провадження судді Шаповаловій К.В. 16 липня 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 20 липня 2021 р. відкрито провадження у справі та вирішено слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 06 жовтня 2021 року. В судовому засіданні 06 жовтня 2021 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування від Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" відомостей, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] . Судове засідання було відкладено на 24 листопада 2021 року та залучено участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору було залучено Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києву", [PERSON] , [PERSON] . 08 листопада 2021 року на адресу суду надійшла інформація про право власності на вищезазначену квартиру. Судове засідання призначене на 24 листопада 2021 року було відкладено на 22 грудня 2021 року. 14 грудня 2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява (вх. № 87666). Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року до участі у справі залучено співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є співвласниками квартири [ADDRESS] . Судове засідання було відкладено на 17 січня 2022 року. В судове засідання призначене на 17 січня 2022 року з`явився представник позивача, вимоги позову, які зазначені в уточненій позовній заяві підтримав. Відповідачі до суду не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом надсилання повісток на адресу місця реєстрації. До суду повернулись конверти з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом та не направили суду відзиви на позовну заяву. Треті особи у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином завчасно, що підтверджується зворотними повідомленнями, наявними в матеріалах справи. Будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не подавали. Враховуючи належне повідомлення учасників справи про день та час судового засідання та відсутність від нез`явившихся осіб заяв про поважність причин неявки, суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутність осіб, які не з`явились. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 2008 року № [NUMBER] [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] (а.с. 9-10) 19 лютого 2021 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] з вини власника квартири [ADDRESS] . Відповідно до інформації наданої КП КМР "Київське міське бюро технічної інвентаризації" співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних долях є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] - відповідачі у справі (а.с. 93). Згідно акту про залиття від 22 лютого 2021 року в квартирі [ADDRESS] сталося залиття ванної кімнати, причиною залиття стало халатне відношення мешканців вищерозташованої квартири [ADDRESS] до сантехнічного обладнання. Вказаний акт підписаний начальником ЖЕД-207 [PERSON] , та членами комісії - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , одним із співвласників квартири [ADDRESS] - [PERSON] , одним із співвласників квартири [ADDRESS] - [PERSON] (а.с.17) Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ПП «Синергія» з оцінки збитку від 16 березня 2021 року, розмір матеріального збитку, який завдано власнику квартири [ADDRESS] в результаті залиття станом на момент складання даного звіту становить 9 652,00 грн (а.с.19-68). За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Частинами першою, другою статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із частиною першою статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди" роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207 передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт згідно додатку 4 до пункту 2.3.6 Правил Факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідачів підтверджується актом про наслідки залиття житлового приміщення (квартири) від 22 лютого 2021 року, який відповідає вимогам додатку 4. до пункту 2.3.6 вищезазначених Правил. Як встановлено в судовому засіданні акт про наслідки залиття житлового приміщення (квартири) був складений 22 лютого 2021 року, причини залиття було встановлено 22 лютого 2021 року у присутності відповідача [PERSON] , співвласника квартири [ADDRESS] та представників ЖЕД -207. Доказами є будь які дані, які встановлюються засобами, зокрема письмовими доказами, тобто відомості про факти доводяться аргументами, актами, довідками, листуванням службового або особистого характеру, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи, що узгоджується з вимогами частин першої, другої статті 76 ЦПК України. З урахуванням вищевикладеного, акт від 22 лютого 2021 року суд вважає належним і допустимим доказом у справі. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно зі статтею 151 ЖК Української РСР та абз. 5 пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №?572 від 8 жовтня 1992 року, власник зобов`язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Згідно із частиною першою статті 177 Житлового кодексу Української УРСР громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Відповідно до статті 179 Житлового кодексу Української УРСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Отже, обов`язок з утримання квартири, санітарно-технічних приладів, що розміщені у квартирі у належному стані покладено саме на власника квартири. Таким чином, відповідачі як співвласники кв. [ADDRESS] зобов`язані утримувати належне їм майно, у тому числі здійснювати контроль за станом сантехнічного обладнання у квартирі та його використанням. Внаслідок неналежного виконання відповідачами зазначених обов`язків щодо утримання свого майна позивачу, як співвласнику кв. [ADDRESS] , відповідачами заподіяно матеріальну шкоду. Вина відповідачів у заподіянні матеріальної шкоди позивачу внаслідок залиття не спростована відповідачами. Розмір збитків завданих позивачу залиттям визначено у висновку від 16 березня 2021 року. Відповідно до позовних вимог, які викладені в уточненій позовній заяві, позивач просить стягнути солідарно із співвласників квартири [ADDRESS] матеріальну шкоду - 9 652,00 грн, 3000,00 грн витрат на проведення оцінки та 908 грн судового збору. Зважаючи на встановлені судом під час розгляду справи обставини суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача майнової шкоди в розмірі 9 652,00 грн. підлягають задоволенню. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою, другою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що відповідач не спростував належними, допустимими та достатніми доказами у справі заявлені позивачами вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Позивачем до позову долучено копію акту прийому-передачі наданих послуг від 22 березня 2021 року, відповідно до якого послуги з оцінки вартості майна складають 3000,00 грн. В пункті 3 даного акту зазначено, що замовником на рахунок виконавця сплачено 1500, 00 грн., пунктом 4 передбачено, що після підписання сторонами даного акту замовнику належить здійснити остаточний розрахунок з виконавцем у розмірі 1500,00 грн. (а.с. 18). Відповідно до квитанції № 0.0.2064184131.1 від 23 березня 2021 року, позивачем було здійснено остаточний розрахунок з суб`єктом оціночної діяльності та переховано на його рахунок суму у розмірі 1500 грн (а.с. 187), тож кошти сплачені позивачем за проведення оцінки майна у розмірі 3000 грн. також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Згідно частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved