Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

ТОВ «Вендор-Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №ВН03-00044 від 19.12.2019 року. Позов мотивований тим, що 19.12.2019 року між ТОВ «Вендор-Фінанс» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №ВН03-00044 на суму 7500 гривень, відповідно до умов якого позичальник зобов`язувалася повернути наданий їй кредит у розмірі 14\~742,43 гривень, здійснювати погашення кредиту та процентів єдиним платежем в розмірі 491,42 гривень, відповідно до графіку внесків за кредитним договором, в т.ч. сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 5,063% за кожні 7 днів та повернути кредитні кошти до 16.07.2020 року. Позичальник свої зобов`язання не виконує, у зв`язку з цим утворилась заборгованість, яка станом на 01.09.2021 складає 10\~767,06 грн, з яких: 2514,80 грн - заборгованість по тілу кредиту, 8252,26 грн - заборгованість по процентам за період з 26.12.2019 року по 01.09.2021 року, які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подала. Враховуючи вищевикладене та положення ст.\~178,\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Між сторонами існують правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. 526, 530, 536, 553-554, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 19.12.2019 року між ТОВ «Вендор-Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №ВН03-00044, згідно умов якого [PERSON] було надано кредитні кошти в сумі 7500,00 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 5,063 % від суми наданого кредиту за кожен/кожні 7 днів користування, строком на 30 періодів по 7 днів, а саме з 19.12.2019 року по 16.07.2020 року. Днем кінцевого повернення кредиту є 16.07.2020 року (а.с.5-6). Відповідно до п.1.7 договору кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними, повертаються позичальником у касу або на рахунок кредитора (в т.ч. через термінальну мережу) відповідно до «Графіку внесків за Договором», що є Додатком 1 до цього Договору,єдиним платежем, який включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та нарахованих процентів. Проценти за користування кредитними коштами нараховуються кредитором на фактичний залишок заборгованості кредитних коштів, відповідно до ставки, про яку вказано в п. 1.6 цього Договору( п.2.6 договору). Відповідно до п.2.7 договору у разі неповернення кредиту (повністю або частково) після закінчення строку користування кредитом, кредитор має право продовжувати нарахування процентів за користування коштами у розмірі встановленому п.1.6 договору, аж до моменту повного фактичного погашення кредиту. У разі якщо прострочення кінцевого строку повернення кредиту триває більше 30 календарних днів, кредитор залишає за собою право у будь-який час, без необхідності додаткового повідомлення позичальника, припинити нарахування процентів за простроченим кредитом. Факт отримання позичальником кредитних коштів у розмірі 7500,00 грн підтверджується видатковим касовим ордером від 19.12.2019 року (а.с.10). Відповідач неналежно виконує умови кредитного договору та порушив умови договору щодо своєчасності погашення кредиту та процентів відповідно до графіку платежів. Згідно розрахунку заборгованості станом 01.09.2021 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитом у розмірі 10\~767,06 грн, з яких: 2514,80 грн - заборгованість по тілу кредиту, 8252,26 грн - заборгованість по процентам (а.с. 15). З цього ж розрахунку вбачається, що з грудня 2019 року відповідач, як отримував кредитні кошти, так і здійснював дії по погашенню кредитної заборгованості. Однак останнє погашення кредиту відбулося не в повному обсязі, а саме в березні 2021 року відповідачем здійснена проплата, яка позивачем зарахована на погашення тіла кредиту, на погашення відсотків в серпні 2020 року. З огляду на те, що відповідачем порушенні умови договору, фактично отримані та використані [PERSON] кошти в повному обсязі в добровільному порядку ТОВ «Вендор-Фінанс» не повернуті, а кредитор має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав, то суд дійшов висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача залишку суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, розрахунок яких судом приведено нижче (залишок по тілу кредиту). Що стосується відсотків, то як слідує з розрахунку, заборгованість по відсоткам, які позивач просить стягнути, становить 8 252,26 грн. При цьому ця сума визначена за період з грудня 2019 року по серпень 2021 року з розрахунку 5,063% за кожні 7 днів. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Слід звернути увагу, як вказувалося вище, сторони обумовили сплату процентів в розмірі 5,063% за кожні 7 днів, що слідує з договору про надання фінансового кредиту №ВН03-00044 від 19.12.2019 року та графіку внесків за кредитним договором, який підписаний сторонами та дійсно містить умови нарахування відсотків за користування кредитними коштами в погодженому розмірі в межах строку кредитування. При цьому умови договору не містять погоджених положень щодо нарахування та сплати процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування. Однак, розрахунок заборгованості по процентам, наданого позивачем, проведений за період з грудня 2019 року по серпень 2021 року, тоді як,\~згідно з матеріалами справи, сторони погодили строк кредитування з 19.12.2019 року по 16.07.2020 року. Отже вимоги позивача про стягнення процентів нарахованих після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі висновки суду узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 14-10цс18 та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі №175/4753/15-ц. Так,\~Велика Палата Верховного Суду зазначила, що після закінчення строку кредитування позичальник мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги кредитором повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. З огляду на наведене Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Що стосується розміру нарахованих відсотків в межах строку кредитування, то як слідує із умов договору №ВН03-00044 про надання фінансового кредиту від 19.12.2019 року та графіку внесків за кредитним договором проценти за користування кредитними коштами сплачуються в розмірі 5,063% за кожні 7 днів, розмір реальної річної процентної ставки становить 260,38% (а.с.7). Відповідачем з грудня 2019 року по серпень 2020 року сплачено коштів на виконання умов договору в загальній сумі 7\~942,80 грн (379,72+1808,85+1324,96+1185,37+1245,32+416,83+700+500+381,75), які позивачем зараховано на погашення процентів, в тому числі, які нараховані у строк поза межами погодженого строку кредитування. З наведених розрахунків вбачається, що у відповідача заборгованість по процентам за користування кредитними коштами за період\~з 19.12.2019 року по 16.07.2020 року, тобто в межах строку дії договору №ВН03-00044 про надання фінансового кредиту від 19.12.2019 року, відсутня (відсотки, які підлягали сплаті за наведений період становили 7242,42 грн (п. 4 Паспорту споживчого кредиту), відповідачем сплачено 7\~942,80 грн. Тому вимога про стягнення процентів задоволенню не підлягає. Поряд з цим, з огляду на те, що відповідачем на виконання умов договору було сплачено 7\~942,80 грн., 7242,42 грн., з яких підлягали зарахуванню на погашення відсотків, залишок суми (700,38 грн. (7\~942,80 грн. - 7242,42 грн), сплачених коштів підлягали зарахуванню в рахунок сплати тіла кредиту. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 1814,42 грн. (2514,80 грн. тіла кредиту 700,38 грн. коштів сплачених відповідачем на виконання умов договору), з яких: 1814,42 грн заборгованість за тілом кредиту, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 382,50 грн пропорційно задоволеним вимогам (позов задоволено на 16,85%). На підставі викладеного,

Outcome: partial