Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Кам`янського районного суду з позовом до Михайлівської територіальної громади в особі Михайлівської сільської ради Черкаського района Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку. Вимоги позову мотивувала тим, що [INFO] помер її син [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, окрім іншого і на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 1,59 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на адмінтериторії Лубенської сільської ради, на яку останній за життя набув права власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР № 7121883000:02:000:0284. Спадкове майно після смерті [PERSON] в порядку ст.1268 ЦК України успадкувала бабуся померлого-мати позивача [PERSON] , оскільки постійно проживала і була зареєстрована разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини. За життя [PERSON] свого речового права на успадковане майно не реєструвала до нотаріуса не зверталася, свідоцтва про право на спадщину за законом не отримувала, та [INFO] померла. Позивач [PERSON] після смерті матері спадщину прийняла звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса. Однак оформити свої спадкові права на спірну земельну ділянку, яка увійшла до спадкової маси не має можливості із-за відсутності оригінала правовстановлюючого документа державного акта на право приватної власності на землю. Постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину по закону на вищевказане майно. Саме ця обставина і стала перепоною у оформленні позивачем своїх спадкових прав на вищевказане майно після смерті мами та стала предметом даного позову та підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання, надано строк для подання відзиву на позов. В судове засідання позивач не з`явилась. Представник за дорученням Бут Олександр Іванович подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без сторони позивача. Заначив, що вимоги заяви підтримують повністю. Представник Михайлівської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи, є заява за підписом сільського голови, в якій він просить суд розглядати справу без участі їхнього представника. При прийнятті рішення повністю покладаються на розсуд суду. В силу ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі письмових документів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Врахувавши думку сторін по справі висловлену в їхніх заявах, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що цивільний позов підлягає задоволенню з наступних підстав . Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати (відсутності) документа який засвідчує його право власності. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 21.02.2019 року у справі № 420/2383/16-ц у справах про спадкування у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер син позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно від 19.05.2017 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 05 (а.с.3). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00018076806 від 19.05.2017 року вбачається, що мамою померлого є позивач по справі [PERSON] (а.с.15). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на його майно, серед іншого і на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 1,59 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на адмінтериторії Лубенської сільської ради, на яку останній за життя набув права власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР № 7121883000:02:000:0284 від 24.07.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 62. Дане підтверджено копією державного акта про право власності на землю (а.с.9), довідкою виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 304 від 01.07.2021 р. (а.с.5), довідкою відділу у Кам`янському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 45/134-17 від 13.06.2017 р.(а.с.8) . Кадастровий номер земельної ділянки № 284 , остаточна площа та вартість відповідно до виготовленої технічної документації та підтвердженої витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.10), є 7121883000:04:000:2057, площа 1.5853 га., вартість станом на 20.01.2021 р. 27979,04 грн.. Спадкове майно після смерті [PERSON] в порядку ст.1268 ЦК України успадкувала бабуся померлого-мати позивача [PERSON] , оскільки постійно проживала і була зареєстрована разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини. За життя [PERSON] свого речового права на успадковане майно не реєструвала до нотаріуса не зверталася, свідоцтва про право на спадщину за законом не отримувала, та [INFO] померла. Дане підтверджено матеріалами спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] №40/2017, зареєстрованої в спадковому реєстрі за №60398423 приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Бойко Л.В. та наданої запит суду. Споріднення позивача [PERSON] з [PERSON] , як спадкоємця першої черги по закону підтверджено свідоцтвом про народження, виданим повторно 22.02.2017 р., серії [NUMBER] , актовий запис № 19 (а.с.16). Прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » позивач змінила внаслідок укладення шлюбу, взявши прізвище свого чоловіка, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00032212935 від 19.08.2021 р. (а.с.14). Позивач прийняла спадщину після смерті матері звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса. Однак оформити свої спадкові права на спірну земельну ділянку, яка до смерті належала сину, та яка увійшла до спадкової маси після смерті мами не має можливості із-за відсутності оригінала правовстановлюючого документа державного акта на право приватної власності на землю. Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну [PERSON] земельну ділянку, після смерті [INFO] [PERSON] . Підставою відмови нотаріуса, є відсутність оригіналу првовстановлюючого документу на земельну ділянку, відсутність кадастрового номера, та відомостей щодо речових прав на нерухоме майно (а.с.18). Саме через вказані обставини позивач звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на спадкову спірну земельну ділянку. Так, згідно пункту 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ч.2 ст.382, ст.392 ЦК України). За змістом ч.1,ч.5 ст. 1268, ч.3 ст.1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадщина вважається прийнятою спадкоємцем у разі подання ним до нотаріальної контори відповідної заяви на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність державної реєстрації на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її . Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наєвності однієї із таких умов : якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової їх реєстрації. Згідно ч.1 ст.125 ЗК України (в редакції станом на 2006 рік) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постіного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, а відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України (в редакції станом на 2006 рік) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Як заначено в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином судом достаменно встановлена правомірність набуття спадкодавцем права власності на спірну земельну ділянку, державна реєстрація якої була проведена відповідно до чинного законодавста на час виникнення відповідних правовідносин, а саме відповідно до ст.202 ЗК України ( в редакції 2006 року), а тому вимоги позову підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved