Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

06 липня 2021 року КП СМІЛАКОМУНТЕПЛОЕНЕРГО звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є постачальником теплової енергії до будинку, в якому знаходиться квартира відповідачки [PERSON] . Виконуючи свої обов`язки по теплопостачанню квартири [PERSON] , позивач надав послуги з централізованого опалення житла, але відповідачка не сплачує за них, в зв`язку з чим має заборгованість з листопада 2018 року по березень\~ 2021 року в сумі 44515 гривень 33 копійок, який складається: з боргу за опалення в сумі 44515 грн. 33 коп., інфляційних витрат 3964 грн. 14 коп., 3% річних від простроченої суми 1720 грн. 95 коп., пені 1200 грн. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення житла в сумі вище вказаний період та судові витрати по справі. Справу було передано на розгляд судді Опалинській О.П. 30 вересня 2021 року справу, після повторного атоматизованого розподілу справи між суддями, передано на розгляд судді Прилуцькому В.О. Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. 27 жовтня 2021 року відповідачка [PERSON] подала до суду відзив в якому зазначила, що доводи і факти наведені позивачем в позові не відповідають дійсності, оскільки, розрахунки боргу проведено не вірно, не по загальній площі, а за використанні гігакалорії, що не передбачено договором. Окрім того вказала на те, що вона з 2018 року отримує субсидію, що не враховано позивачем під час здійснення нарахування боргу, а також із наданих розрахунків боргу неможливо становит яка загальна площа квартири бралась до розрахунку та яким саме чином було проведено розрахунок. На її думку позивач подавав різні розрахунки боргу, до заяви про видачу судового наказу один, а до позовної заяви вже інший. Просила суд зменшити розмір пені, оскільки вона розраховується лише за рік, а не як розрахував позивач з 2018 року. На підставі викладеного просила суд відмовити у позові у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась. Двічі направляла до суду заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з поганим самопочуттям та необхідністю укладення договору з адвокатом. Судом, з метою дотримання прав відповідачки, 17 листопада 2021 року було відкладено розгляд справи до 18 січня\~ 2022 року. Однак цього ж дня відповідачка знову в судове засідання не зявилась, а повторно направила заяву про відкладення слухання справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства. Ч. 3 вказаної вище статті зазначає, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. Суд, приходить до висновку, що повторне подання відповідачкою [PERSON] про відкладення розгляду справи є зловживанням процесуальними правами та атким, що спрямована на затягування розгляду справи. Суд приходить до висновку, що за наявності відзиву на позовну заяву, який надано до суду 27 жовтня 2021 року, позивачка мала досить часу на отримання юридичної допомоги та можливість самостійно або через свого представника прийняти участь в судовому засіданні, однак даним правом не скористалась, а тому слід провести розгляд справи за наявними у ній матеріалами. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, у надісланій до суду заяві просила розгляд справи здійснювати без її участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 02 листопада 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача повністю заперечив факти викладені у відзиві на позовну заяву та про підтримання позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази,\~ дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи,\~ вважає позовну заяву обґрунтованою та\~ такою, що підлягає до\~ задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України\~ визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).\~\~\~ У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». За частиною першою статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Судом встановлено, що КП СМІЛАКОМУНТЕПЛОЕНЕРГО є постачальником теплової енергії до будинку за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 лютого 2018 року\~\~\~\~\~\~\~\~\~ № 70 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» КП СМІЛАКОМУНТЕПЛОЕНЕРГО визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності з 01 лютого 2018 року до кінцевих споживачів. Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 463 від 20 жовтня 2017 року та № 414 від 22 листопада 2018 року встановлені тарифи на послуги з централізованого опалення та теплову енергію. Із газети «Сміла» № 9 (1101) від 28 лютого 2018 року вбачається, що КП СМІЛАКОМУНТЕПЛОЕНЕРГОопублікувало договір про надання послуг з централізованого опалення. Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 17 жовтня 2014 року №146 та рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 25 лютого 2009 року № 135 встановлено методику та тарифи, за якими нараховується вартість наданих послуг з централізованого опалення житла в багатоквартирних будинках м. Сміла. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ від 24 червня 2004 року №1875-ІVспоживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Щодо посилання відповідачки [PERSON] про те, що позивачем було проведено не вірні розрахунки із невідомої загальної площі квартири та невірне нарахування боргу, оскільки вона з 2018 року отримувала субсидію, суд зазначає наступне. Послуга з теплопостачання будинок [ADDRESS] , в якому знаходиться квартира [ADDRESS] , належна відповідачці (особовий рахунок № [NUMBER] ) надається згідно умов Договору про надання послуг з централізованого опалення від 01.02.2018 року, який в силу вимог ст. 633, 634 ЦК України є публічним договором та договором приєднання (договір опубліковано в місцевій газеті «Сміла» від 28.02.2018 року №9 (1101) та на офіційному сайті підприємства skte.com.ua). За предметом Договору, виконавець зобов`язується своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, шляхом подачі теплоносія до опалювальної системи, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором. Обов`язок щодо оплати за надані житлово-комунальні послуги також визначено п.5 ч.2 ст.7, п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п.18, 30 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005р. та ст. 68 ЖК України. У будинку [ADDRESS] (в якому знаходиться квартира [ADDRESS] площею 65 кв., належна відповідачці по справі), встановлено прилад комерційного обліку теплової енергії -теплолічильник SKS-3 зав. № 019712 (свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №286/302 чинне до 16.07.2024 року). Статтею 8 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», визначено, що рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону. Таким чином, рахунки на оплату наданої відповідачці [PERSON] послуги з теплопостачання формуються на основі показань зазначеного вище лічильника, а не з огляду на загальну площу квартири. Рішенням ВК Смілянської міської ради від 20 жовтня 2017 року № 463 встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго», які становлять: для населення на послуги з ЦО для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 42,97 грн. за 1 м2\~ (з ПДВ), для населення на послуги з ЦО для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1975,04 грн./Гкал (з ПДВ). Тарифи, встановлені рішенням ВК Смілянської міської ради від 20 жовтня 2017 року № 463 діяли на момент оприлюднення Договору про надання послуг з централізованого опалення від 01 лютого 2018 року, що відображено у п. 3.1 Договору. 22 листопада 2018 року рішенням Виконавчого комітету Смілянської міської ради за\~\~\~\~ № 414 на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» було переглянуто тарифи та встановлено їх наступним чином: для населення на послуги з ЦО для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 56,22 грн. за 1 м2\~ (з ПДВ), для населення на послуги з ЦО для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 2337,72 грн./Гкал (з ПДВ). В подальшому, рішенням Виконавчого комітету Смілянської міської ради за № 83 від 28 грудня 2019 року тарифи на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» було відкориговано, а до пп.1.1. та пп. 1.2 п.1 рішення ВК Смілянської міської ради за № 414 від 22.11.2018 року внесено зміни, зокрема встановлено наступні тарифи: для населення на послуги з ЦО для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 2300,21 грн./Гкал (з ПДВ), для населення на послуги з ЦО для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 55,32 грн. за 1 м2 (з ПДВ). З копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 16 липня 2020 року вбачається, що теплочільник відповідає вимогам та повірка діє до 16 липня 2024 року. Таким чином, зважаючи на наявність у будинку [ADDRESS] , належна відповідачці [PERSON] ) приладу комерційного обліку теплової енергії, нарахування плати за надані відповідачці послуги здійснювалося за тарифами затвердженими рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради № 463 від 20 жовтня 2017 року та № 414 від 22 листопада 2018 року, а також у відповідності до п.3.4. Договору. Що стосується заперечень відповідачки [PERSON] щодо не врахування позивачем під час розрахунку суми боргу отримання нею субсидії та не вірного розрахунку штрафних санкцій, суд зазначає наступне. Як вбачається з даних оборотно-сальдової відомості, позивач врахував у своїх розрахунках отриману [PERSON] субсидію (в розмірі лютий 2018 року -2231,54 грн., березень 2018 року -2231,54 грн., квітень 2018 року-273,82 грн.) Обрахування заборгованості за період з лютого 2018 року по листопад 2018 року не проводилось (як і нарахування штрафних санкцій за невиконання/неналежне виконання зобов`язань). Як передбачено ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив\~ виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання боржник повинен сплатити кредиторові неустойку (штраф, пеню). Відповідачка [PERSON] отримувала комунальні послуги від позивача з централізованого опалення, але добровільно їх не оплачувала. Із оборотно сальдової відомості вбачається, що борг відповідачки [PERSON] перед КП СМІЛАКОМУНТЕПЛОЕНЕРГО за період з листопада 2018 року по березень\~ 2021 року становить 44515 грн. 33 коп., окрім того відповідно до наданих позивачем розрахунків з відповідачки підлягають стягненню: інфляційні витрати 3964 грн. 14 коп., 3% річних від простроченої суми 1720 грн. 95 коп., пеня 1200 грн. 64 коп., які суд визнає достовірним та правильними та приймає до уваги як належні та допустимі докази в розумінні ст. 76 ЦПК України. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ від 24 червня 2004 року №1875-ІV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року\~\~\~\~\~\~\~\~ № 2633-ІV споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично\~\~ отриману теплову енергію. В п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.6 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року\~\~\~\~\~\~\~\~ № 630, послуги з централізованого опалення повинні відповідати нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку. Порядок перевірки надання послуги регламентується постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, згідно з якою за результатами перевірки температурного режиму складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг, який подається виконавцю. Виконавець послуги зобов`язаний розглянути претензію протягом трьох днів, у разі задоволення претензій протягом трьох днів здійснити перерахунок. Порядок проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості регулюється постановою КМУ від 17 лютого 2010 року № 151. Відповідачка [PERSON] свого розрахунку вартості отриманих послуг з централізованого теплопостачання суду не надала та не довела відсутність заборгованості перед КП СМІЛАКОМУНТЕПЛОЕНЕРГО за період з лютого 2018 року по березень 2021 року. Посилання відповідачки [PERSON] на неправильні розрахунки сум заборгованості та не відповідність їх нормам законодавства, є безпідставними, позаяк отримуючи дану послугу відповідачка не відмовилась від її надання. Крім того відповідачка не надала до суду і жодного розрахунку суми боргу, який би на її думку відповідав дійсному розміру боргу. Окрім відзиву на позовну заяву та двічі заяв про відкладення розгляду справи,\~\~\~\~\~\~ [PERSON] до суду жодного доказу не надала. Таким чином, суд вважає, що\~ з відповідачки слід стягнути на користь позивача\~ інфляційні витрати, три проценти річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та пеню. Щодо посилання відповідачки на те, що позивач навмисно чекав тривалий час та не звертався до суду із позовом про стягнення з нею боргу щоб нарахувати якомога більше штрафних санкцій, суд зазначає наступне. Статтею 257 ЦК України визначається загальний строк звернення до суду, тривалістю у три роки. Так, згідно з вимогами ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається з відбитку штампу печатки суду, позивач звернувся до суду 06 липня 2021 року, тобто у встановлений законом термін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).\~\~\~\~\~ Враховуючи вище викладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на предмет підтвердження наявності у відповідача боргу з оплати послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2270 гривні. На підставі наведеного та

Outcome: approved