Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

27 жовтня 2021 року, представник заявниці [PERSON] адвокат Субботіна Л.В. звернулася до суду з вищевказаною заявою, яку в подальшому уточнила, в частині заінтересованих осіб, та в остаточній редакції якої від 24.11.2021 р. просила суд, встановити факти, що мають юридичне значення в тому, що [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] є однією і тією ж особою, факт родинних відносин в тому, що [PERSON] , померлий [INFO] був чоловіком [PERSON] , а також факт належності [PERSON] , померлому [INFO] офіційних документів : свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.07.1949 р., свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06.11.1969 р., свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 18.10.2002 р. та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.10.2021 р., мотивуючи це помилками при видачі паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 09.02.1996 р. на ім?я [PERSON] , прізвище якого було невірно перекладено з російської на українську мови як « [PERSON] », і після смерті якого відкрилася спадщина, яку не можуть успадкувати спадкоємці - заявниця та заінтересована особа, які є його дружиною та донькою відповідно, у зв?язку з різночитанням прізвища спадкодавця через помилку в одну літеру внаслідок його довільного перекладу з російської на українську мови, внаслідок чого, як стверджується у заяві, заявниці та її доньці заінтересованій особі нотаріусом було відмовлено у прийнятті заяв та видачі свідоцтв про право на спадщину, тобто заявниця позбавлена права оформити спадщину після смерті чоловіка. Крім цього, у заяві йдеться про те, що при зверненні заявниці до відповідних органів, підприємств та установ у неї виникли перешкоди і труднощі у визнанні того, що вони з померлим чоловіком є родичами та між ними існували родинні відносини у зв?язку з записами в актах громадянського стану, які на цей час різняться. В судове засідання представниця заявниці не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надіславши на електронну адресу (скриньку) суду письмову заяву, в якій просив суд, розглянути справу за її відсутністю, задовольнивши заяву (а.с. 25). Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надіславши на електронну адресу (скриньку) суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю (а.с. 24). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено - суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до умов п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім.`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (крім зазначених у ч. 2 цієї статті), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Згідно із статтею 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню - не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Пунктами 7,10,12 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - встановлено, що відповідно до п. 4 ст. 273 ЦПК - суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. При чому - суддя не вправі відмовити у прийнятті заяви, а суд - закрити провадження у справі з тих підстав, що органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у відновленні запису про реєстрацію акту у зв?язку з відсутністю даного запису у книгах реєстрації відповідних записів, що збереглись. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. При розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім?я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім?ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об?єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання - вирішуються органом, який видав документ. Судами також - не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв?язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в звязку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. З зазначених підстав, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви в частині встановлення факту, що має юридичне значення в тому, що [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] є однією і тією ж особою, що є встановленням тотожності особи. Також, з урахуванням вищевикладеної Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви в частині встановлення юридичних фактів належності [PERSON] , померлому [INFO] офіційних документів, які видають органи реєстрації актів громадянського стану : свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.07.1949 р., свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06.11.1969 р., свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 18.10.2002 р. та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.10.2021 р., так як вказані вимоги заяви не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 1 Розділу IV ЦПК, оскільки ці питання - вирішуються органом, який видав документ, а не судом. В той же час, судом встановлено, що заявниця є дружиною [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про одруження серії [NUMBER] від 06.11.1969 р., оригінал якого, як стверджується у заяві втрачено та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого повторно 18.10.2002 р., в яких, у зв?язку довільним перекладом з російської на українську мови було допущено помилку в одну літеру у прізвищі спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , а також довідкою Авангардівської с/р від 11.10.2021 р. № 1420, якою підтверджується що спадкодавець [PERSON] , померлий [INFO] був похований дружиною [PERSON] , яка вела з ним спільне господарство та зареєстрована за адресою : [ADDRESS] (а.с. 17,18). Суд звертає увагу на те, що ні заявницею, ні її представницею - не було надано суду належних та допустимих документальних доказів відмови нотаріуса про прийняття від [PERSON] заяв про прийняття спадщини та відмови у видачі на її ім?я свідоцтва про право на спадщину.

Outcome: partial