Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

У червні 2021 р. Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом, про стягнення з відповідача до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. Представник Концерну «МТМ» звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначає, що позивач у період з 01.11.2014 по 01.06.2021 надав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] . Загальна сума заборгованості складає 34 567,55 грн. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно. Посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг за адресою [ADDRESS] , позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у сумі 34 567,55 грн. та судові витрати у сумі 2270 грн. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 01.11.2021 р. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі від 01.11.2021 та копія позовної заяви з додатками були направлені поштою за зареєстрованим місцем проживання останнього, про що свідчить поштове повідомлення з особистим підписом відповідача. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Вказує, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Зазначає, що з наданого розрахунку, протягом 2014-2017 року ним не було сплачено жодного платежу. В грудні 2017 року сплачено 459,45 грн., а в лютому 2018 року 436,35 грн. за опалення. У відповідності до ст.. 267 ЦК України, просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності. Позивач скористався своїм правом на подачу відповіді на відзив, яка надійшла до суду 28.12.2021 року. Відповідно до відповіді на відзив відповідача, представник позивача зазначив, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1,3 ст. 264 ЦК України). Вказує, що плата за житлово-комунальні послуги нараховуються щомісячно. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком, якщо договором не встановлено інший строк (п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630). Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась Концерном «МТМ» щомісяця, то вважає, що перебіг позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості по особистому рахунку відкритого на адресу надання послуг у зазначеному періоді з листопада 2014 року по червень 2021 року мали місце часткові оплати заборгованості відповідачем, що свідчить про визнання ним боргу, тобто перебіг позовної давності в даному випадку переривається на підставі ч. 1 ст. 264 ЦК України. Вважає аргументи відповідача, наведені у відзиві, необґрунтованими і непереконливими, у зв`язку з чим просить задовольнити позов про стягнення заборгованості за комунальні послуги у повному обсязі. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Споживач згідно ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом статті 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг. За змістом ст.12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути їх виконавцем. З матеріалів справи встановлено, що між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Відповідно до статті 7 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, та не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані послуги. Згідно відповіді департаменту реєстраційних послуг відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Отже відповідач є споживачем централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що постачається концерном «Міські теплові мережі». Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до особового рахунку № [NUMBER] позивач у період з 01.11.2014 р. по 01.06.2021 р. надав відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на суму 34 513,97 грн. Відповідач як споживач цих послуг здійснив оплату за надані послуги частково в сумі 895,80 грн., за рахунок субсидії сплачено 2850,62 грн. Сальдо на початок періоду складає 3800 грн. Загальна сума заборгованості складає 34 567,55 грн. Статтею 19-1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Пунктом 4 ч.1 ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підтвердження вартості надання послуг та отримання таких споживачем, Концерн «МТМ» надав довідку щодо заборгованості за надані послуги по особовому рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , згідно якої відповідачу нараховано заборгованість з оплати за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 34 567,55 грн. (з 01.11.2014 року по 01.06.2021 року). Відповідач звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності до позовних вимог. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Також у п.п. 83-85 постанови від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 Велика Палата Верховного Суду прийшла до наступних висновків застосування норм права. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у первинній редакції). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 року № 633, чинної з 30 серпня 2017 року). Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Правовий висновок щодо застосування строків позовної давності до щомісячних платежів викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження 14-10цс18). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивач у період з 01.11.2014 року по 01.06.2021 року надав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 34 513,97 грн. за цей період [PERSON] здійснював часткову оплату у грудні 2017 та у лютому 2018 року, що не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву, при цьому з позовом позивач звернувся до суду 09.06.2021 року. У даному випадку позивач був обізнаний, що відповідач протягом тривалого часу, а саме з лютого 2018 року взагалі не здійснював оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти не пізніше 20-го числа наступного за розрахунковим місяця. Відповідно до розрахунку заборгованості, долученого до позову, оплата послуг з лютого 2018 року не здійснювалася. Позивач вказує, що перебіг строку позовної давності переривався внаслідок здійснення відповідачем оплати за надані послуги за період з листопада 2014 року по червень 2021 року . Водночас, з такими доводами позивача погодитись не можна, оскільки у розрахунку суми заборгованості, наданому позивачем, а саме у графі «Сплачено» відображено два платежі, а саме у грудні 2017 року та у лютому 2018 року. Сума про сплату, якої вказує представник позивача, є сумою субсидії, яка відображена у графі «Субсидія» вказаного розрахунку. Останній платіж у вказаній графі зазначено квітень 2018 року, що свідчить про те, що перебіг позовної давності по пред`явленим вимогам не переривався. До суду із даним позовом позивач звернувся 09.06.2021 року, тобто зі спливом позовної давності за позовними вимогами, які заявляються за період до червня 2018 року. За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Таким чином, у даному випадку в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з листопада 2014 року по травень 2018 року слід відмовити, у зв`язку із пропуском позивачем позовної давності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води лише за період з 01.06.2018 року по 01.06.2021 року включно, у розмірі 18616,37 грн.. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача слід частково стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1222,62 грн..

Outcome: partial