Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. 12.03.2018 відповідач набув право власності на нежитлову будівлю, розташовану на земельній ділянці площею 0,4200 га, кадастровий номер 1211000000:05:160:0005, за адресою: [ADDRESS] , і, починаючи з цієї дати є фактичним користувачем вищевказаної земельної ділянки без відповідного оформлення права користування нею. В період користування спірною земельною ділянкою відповідач мав сплачувати власнику земельної ділянки - Криворізькій міській раді відповідну плату, яка розраховується, виходячи із нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої міською радою. Відповідач таку плату не здійснював, що призвело до ненадходження плати за землю до бюджету Криворізької міської територіальної громади, чим було порушено майнові права останньої. Позивач вважає, що відповідач без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, а тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України. Всього за період з 12.03.2018 до 31.07.2021 відповідачем збережено у себе без достатньої правової підстави кошти у розмірі орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою в розмірі 132 951,60 гривень, яку позивач і просить стягнути з відповідача. Процесуальні дії у справі. 06.10.2021 позовна заява надійшла до суду. 11.11.2021 судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 12.11.2021 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками, направлялась судом за місцем проживання відповідача, але згідно з відміткою поштового відділення від її отримання відповідач відмовився, і тому відповідно до ч.9 ст.130 ЦПК України вважається, що відповідач копію позову отримав.. Заяв та клопотань від сторін не надходило. В зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. Згідно з Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.09.2021 за №277174197, нежитлова будівля площею 622,10 кв.м за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 12.03.2018, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріально округу Кульбіда Є.М. належить на праві приватної власності відповідачу у справі [PERSON] /а.с.20-23/. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0007146782021 від 09.07.021 земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , площею 0,4200 га присвоєно кадастровий номер 1211000000:05:160:0005. Дата державної реєстрації земельної ділянки - 15.10.2010. Як зазначено у цьому Витязі, ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови, і входить до комунальної власності міста /ас.18/. Рішеннями Криворізької міської ради від 12.07.2017 №1862, від 27.06.2018 №2816 , від 26.06.2019 №3897, від 30.06.2020 №4799 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу» визначено річний розмір орендної плати за користування земельними ділянками з кодом цільового призначення 14.02 - на 2018, 2019, 2020 та 2021 роки відповідно /а.с.7, 27, 33, 39/. Розмір річної орендної плати за земельні ділянки вираховується на підставі даних витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, помножених на значення ставки орендної плати, розмір якої визначається відповідним рішенням Криворізької міської ради. Місячний розмір орендної плати визначається шляхом ділення річної орендної плати на 12, що відповідає кількості місяців у році. Відповідач, як власник будівлі, що розташована на вказаній земельній ділянці, є її користувачем, але плату за користування земельною ділянкою до бюджету територіальної громади не здійснює, що підтверджено інформацією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 02.07.2021 /а.с.24/. Згідно з наданим позивачем розрахунком за період з 12.03.2018 до 31.07.2021 розмір безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою становить 132 951,60 грн. /а.с.13-14/. Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано. Зміст спірних правовідносин. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із зобов`язань повернення особою безпідставно набутого майна його власнику (у даному випадку - власнику земельної ділянки). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, землю та інше. Згідно з положеннями ст.80 Земельного кодексу України, територіальні громади як суб`єкти права на землі комунальної власності реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст.ст.142-145 Конституції України, до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування, в межах їх повноважень, шляхом прийняття рішень. Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Пунктом «в» частини першої статті 96 цього кодексу передбачено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Зі змісту глави 15, статей 120, 125 ЗК України та положень ст.1212 ЦК України випливає, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, сплату коштів за користування земельною ділянкою під належною йому на праві приватної власності нежитловою будівлею не здійснює, тобто без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити власнику, що призвело до ненадходження плати за землю до бюджету Криворізької міської територіальної громади, тому право позивача є порушеним і підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом в постановах Великої Палати від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (пр.. № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (пр. №12-182гс18) та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (пр. № 14-32цс19). Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved