Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Відділ «Служба у справах дітей» Старобільської міської ради Луганської області, про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 липня 2006 року уклав шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 13 січня 2015 року рішенням Старобільського районного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після розлучення [PERSON] добровільно надавав [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дітей та приймав участь у їх вихованні. З 2016 року по 2019 рік діти мешкали з позивачем, допомогу на дітей відповідач [PERSON] не надавала. З 2021 року діти - син [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] мешкають зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Допомогу позивач, на утримання дітей, від [PERSON] не отримує, однак [PERSON] до теперішнього часу отримує аліментні платежі на утримання дітей, які сплачує позивач. Діти, не бажають спілкуватися зі своєю матір`ю. На підставі чого позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 35), представик позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає (а.с. 40). Третя особа: Відділ «Служба у справах дітей» Старобільської міської ради Луганської області в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву та висновок (а.с. 30-34) у яких зазначила, що не заперечує проти позовних вимог та вказала, що права та інтересів дітей не порушуються. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: У відповідності до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 13.01.2015 р. було розірвано (а.с. 18). Від даного шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11, 41). Згідно довідки про склад сім`ї № 1362 від 12.07.2021 р., виданою виконавчим комітетом Старобільської міської ради Луганської області, діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). З висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Старобільської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини (а.с. 33) вбачається, що права та інтереси неповнолітньої [PERSON] та малолітніх [PERSON] та [PERSON] не порушуються. З заяви відповідача [PERSON] - вона позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 40). Місце проживання неповнолітніх дітей з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дітей разом з батьком не суперечитиме інтересам дітей, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України - оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача стягується судовий збір в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved