Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до Теребовлянської міської ради Тернопільської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Теребовлянської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] , посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просить слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Теребовлянської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника Теребовлянської міської ради, позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Теребовлянської державної нотаріальної контори в особі державного нотаріуса Хомутової О.М. в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи є заява, згідно якої третя особа просить справу слухати в її відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради № 09-04/21/280 від 08 червня 2021 року станом на 15.04.1991 року в житловому будинку в [ADDRESS] проживали та були зареєстровані - голова колгоспного двору - [PERSON] , яка померла [INFO] , дружина зятя - [PERSON] , [INFO] , зять - [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що власниками по 1/3 частки будинковолодіння, що в [ADDRESS] були - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради № 09-04/21/274 від 07 червня 2021 року на день смерті - [PERSON] , яка померла [INFO] в житловому будинку в [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: дружина зятя - [PERSON] , [INFO] , зять - [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради № 09-04/21/275 від 07 червня 2021 року на день смерті - [PERSON] , який помер [INFO] в житловому будинку в [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: дружина - [PERSON] . Судом встановлено, що відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради № 09-04/21/274 від 07 червня 2021 року [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області України від 18 листопада 2005 року [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 житлового будинку в [ADDRESS] . Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновленні), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном і безпосередньо перед смертю проживав разом із спадкодавцем. Таким чином позивачка [PERSON] успадкувала 1/3 частки будинковолодіння, що в [ADDRESS] , після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно зі ст. 5 ЦК України, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс України РСР (в редакції 1991 року), Закон України РСР «Про власність» (в редакції 1991 року). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності набувальною давністю випливає з положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК. згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно з вимогами ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації виникає набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Відповідно до роз`яснень викладених у п.13 Постанови, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає положень статей 15, 16 ЦК. а також ч.4 ст.344 ЦК. згідно з яким захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок в [ADDRESS] , з яких 1/3 частки житлового будинку в [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору; 1/3 частки житлового будинку в [ADDRESS] , як спадкоємця першої черги після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] ; 1/3 частки житлового будинку в [ADDRESS] , в порядку набувальницької давності, як особа, яка добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved