Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

В червні 2021 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] - є сином позивача та з 2010 року не проживає у квартирі у зв`язку з фактичним виїздом з України та проживанням у іншій державі, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла. У зв`язку з чим, позивач просила Визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме, квартирою за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.07.2021 у справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, просила задовольнити. Свідок [PERSON] , який є сином позивача, повідомив, що брат не проживає у вказаній квартирі з 2010 року, тоді як він поступив на навчання у Польщі та залишився там проживати. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, повідомила, що відповідача востаннє бачила у 2013 році на похоронах бабусі. Вказувала, що їй відомо, що відповідач поїхав до Польщі і залишився там проживати. Наразі, в квартирі проживає лише позивач. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Засвідчена належним чином копія ухвали та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на адресу місця реєстрації відповідача. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.09.2013. Відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 30.12.2008 по теперішній час. Позивач зареєстрована за вказаною адресою з 30.12.2008 по теперішній час. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Судовим розглядом встановлено, що відповідач за власним бажанням виїхав з квартири більше десяти років назад, до житла інтерес ним втрачено, перешкод у користуванні квартирою йому не чинилось. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач, як власник квартири позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки у квартирі зареєстрований відповідач. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved