Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 21.09.2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22032000410278. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору сума кредиту складає 62 000,00 грн., строк кредитування - 60 місяців з кінцевою датою повернення кредиту до 21 вересня 2025 року. Умовами кредитного договору визначено процентну ставку за користування кредитом, яка є фіксованою та складає: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001% річних, на прострочену заборгованість - 56,0% річних. Як зазначається позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, банк свої зобов`язання за кредитним договором №22032000410278 виконав у повному обсязі та надав відповідачу кошти у розмірі 79 280,64 грн. Однак, відповідач не дотримується умов кредитного договору, не здійснює повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 21 жовтня 2021 року відповідач має заборгованість за кредитным договором №22032000410278 у розмірі 79 280,64 грн., яка складається з наступного: залишок строкового кредиту - 57090,19 грн., залишок нарахованих строкових відсотків - 0,05 грн., залишок нарахованих строкових комісій - 1860,00 грн.; залишок простроченого кредиту - 3589,96 грн., залишок прострочених відсотків - 0,44 грн., залишок прострочених комісій - 16740,00 грн.; про стягнення вказаної суми заборгованості з відповідача на користь позивача, у позові й заявлено відповідну вимогу. У судове засідання позивач не з`явився, представника позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, повідомив також про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи; проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих суду у порядку ст.ст. 77-80 ЦПК України, 21.09.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №22032000410278 (а.с. 10-11). Видача кредиту здійснювалась шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача (а.с. 45). Відповідно до п. 1.2 кредитного договору сума кредиту складає 62 000,00 грн., строк кредитування - 60 місяців з кінцевою датою повернення кредиту до 21 вересня 2025 року. Умовами кредитного договору визначено процентну ставку за користування кредитом, яка є фіксованою та складає: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001% річних, на прострочену заборгованість - 56,0% річних. За підрахунком позивача, розмір заборгованості відповідача станом на 21.10.2021 за кредитним договором №22032000410278 від 21.09.2020 становить 79 280,64 грн., яка складається з наступного: залишок строкового кредиту - 57090,19 грн., залишок нарахованих строкових відсотків - 0,05 грн., залишок нарахованих строкових комісій - 1860,00 грн.; залишок простроченого кредиту - 3589,96 грн., залишок прострочених відсотків - 0,44 грн., залишок прострочених комісій - 16740,00 грн. (а.с.44, 46). Правовідносини між сторонами в даній справі є договірними (виникли з кредитного договору № №22032000410278 від 21.09.2020), що підтверджується відповідними договорами, підписаними сторонами. Дослідив докази в межах заявлених суду вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. За ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ч. 1 ст. 612 ЦК України). У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі №279/4216/16-ц). Як встановлено судом, з боку позивача умови за договором були виконані, а з боку відповідача було допущено порушення умов виконання зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості в розмірі, зазначеному вище. У зв`язку з вищенаведеним вочевидь порушення прав кредитодавця з боку позичальника, тому порушені права позивача підлягають поновленню в обраний в даному позові спосіб (ст. 16 ЦК). З урахуванням вищенаведеного, для суду наявні підстави для задоволення позову у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Outcome: approved