Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

30 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України - 240 000,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності (а.с.1-8). В обґрунтування вказує, що в період роботи позивача у шкідливих умовах праці тривалий час на ПрАТ: Наказом відповідача №140 від 12.10.2009 був прийнятий на Дробильну фабрику №1 слюсарем черговим та з ремонту устаткування (на дільниці дроблення руди) 4 розряду виробничої дільниці з ремонту та утримання механічного устаткування на дільниці дроблення руди ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1; 10.08.2010 був переведений на Дробильній фабриці №1 машиністом конвеєра 4 розряду виробничої дільниці дроблення руди з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1; 02.09.2011 позивача переведено на Дробильній фабриці №1 дробильником 4 розряду виробничої дільниці дроблення руди з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1; 10.02.2014 йому присвоєно 5 розряд дробильника, 21.06.2017 - 6 розряд дробильника; 26.06.2020 позивача було звільнено, у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я, за п.2 ст.40 КЗпП України, ним отримані хронічні професійні захворювання: хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затухаючого загострення з помірними статико-динамічними, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, початкові явища зниження слуху (Іст.), бронхіт ІІ ст., фаза затухаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН-Іст., які, відповідно до акту розслідування від 22.07.2021, виникли з вини роботодавця. Згідно висновку МСЕК від 23.09.2021 вперше позивачу з 13.09.2021 до 01.10.2022 було встановлено 40% втрата професійної працездатності (20% - радикулопатія, 15% - ХОЗЛ, 5% - туговухість). Вважає, що позивачу не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходився на лікуванні, пофесійні захворювання обмежують його у побуті, оскільки останній проживає в приватному будинку із земельною ділянкою, яка потребує обробки та догляду, а позивачу важко самостійно виконувати будь-яку роботу по дому, він відчуває постійні болі в попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією у ліву ногу. Турбують біль та обмеження рухів у плечових та колінн их суглобах, біль в м/лопатковій області, у шийному відділі хребта, оніміння рук, зниження слуху на обидва вуха, підвищений АТ, задишка при помірних фізичних навантаженнях, сухий кашел іноді з виділеннями мокротиння, мерзлякуватість кінцівок, обмеження рухів у попереку, шаткість при ходінні, загальна слабкість , швидка втома, головні болі, порушення сну через сухий кашель. Значну частину часу він витрачає на підтримання свого здоров`я, що порушує його нормальні життєві зв`язки. При цьому позивач розуміє, що у віці 34 роки він став хворою людиною і стан його здоров`я не відновиться, а йому ще необхідно забезпечувати свою сім`ю, на його утриманні є малолітня дитина. Крім того, витрати на лікування суттєво впливають на метріальне становище озивача, що також спричиняє йому додаткові душевні страждання та негативно впливає на його психоемоційний стан. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.12.2021 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач ПрАТ «Північний ГЗК» повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, копія ухвали з додатками отримана 16.12.2021, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.52). Відповідачем направлено до суду засобами поштового зв`язку відзив на позов (вх№349 від 10.01.2022) разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу (а.с.53-64). Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, у відзиві вказує, що позивач був попереджений про шкідливість умов праці під розписку, стаж роботи позивача за професією дробильника складає лише 9 років 1 місяць, тому вважає що професійні захворювання позивача не пов`язані з умовами праці і даний випадок захворювання не є страховим. Звертає увагу суду на долучені позивачем медичні документи, зокрема Виписку з медичної карти амбулаторного хворого, виготовлену ТОВ «МЕДИКОМ КРИВБАС» за вих..12/2 від 06.07.2020, із якої вбачається, що в 2011 році позивач вже звертався за медичною допомогою з приводу болю у поперековому відділі (захворювання непрофесійне), тобто ще до переведення на посаду дробильника, з якою пов`язано виникнення професійного захворювання у позивача, в нього вже були виявлені ознаки патології. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоров`я. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивач, не зважаючи на явні ознаки ушкодження здоров`я та періодичне проходження амбулаторного лікування, продовжуваав працювати у шкідливих умовах аж до того моменту, як у нього були виявлені незворотні ознаки ушкодження здоров`я, які стали причиною встановлення діагнозів професійних захворювань. Крім того, позивачем не надано доказів спричинення шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 11.08.2006 по 26.06.2020 позивач працював на ПрАТ: з 11.08.2006 по 16.11.2007 - на посаді охоронця дільниці охорони власності комбінату управління безпеки, та звільнився за власним бажанням; з 08.04.2009 по 16.09.2009 позивач працював на посаді охоронника відділу охорони №2 ТОВ «Сокіл КР»; з 12.10.2009 позивач був прийнятий на Дробильну фабрику №1 слюсарем черговим та з ремонту устаткування (на дільниці дроблення руди) 4 розряду виробничої дільниці з ремонту та утримання механічного устаткування на дільниці дроблення руди ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1; 10.08.2010 - був переведений на Дробильній фабриці №1 машиністом конвеєра 4 розряду виробничої дільниці дроблення руди з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1; 02.09.2011 позивача переведено на Дробильній фабриці №1 дробильником 4 розряду виробничої дільниці дроблення руди з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1; 10.02.2014 йому присвоєно 5 розряд дробильника, 21.06.2017 - 6 розряд дробильника; 26.06.2020 позивача було звільнено, у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я, за п.2 ст.40 КЗпП України. Тобто позивач працював на підприємстві відповідача більше 12 років, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.11-14), з них за професією дробильника - 9 років 1 місяць, а загалом в цеху в умовах впливу шкідливих факторів - 11 років, що також підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (а.с.17-21). Так, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 22.07.2021 (а.с.17-21), позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання: хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затухаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язові-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, початкові явища зниження слуху (Іст.) (перший ст.) - за класифікацією [PERSON] та [PERSON] ; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затухаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН - Іст. (першого ст.). В окремій думкі страхового експерта з охорони праці відділу профілактики страхових випадків Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області [PERSON] - члена комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] , зазначено, що в 2018 році [PERSON] були встановлені два діагнози, які є в переліку професійних захворювань («хронічний бронхіт», «початкові явища нейросенсорної приглухуватості»); починаючи з 2015 року відмічалась «Люмбальгія…», діагноз (синдром), який не є професійним. Діагноз « [INFO] » вперше був виставлений в 2019 році. При цьому зазначено, що за результатами періодичних медоглядів хворий визнавався придатним працювати за професією до 2020 року. Враховуючи роботу [PERSON] дробильником в шкідливих умовах лише 9 років 1 місяць, а внесені в санаторно-гігієнічну характеристику дані про параметри шкідливих виробничих факторів не підтверджуються даними атестації робочого місця 2020, член комісії [PERSON] вважає, що захворювання [PERSON] не пов`язані з умовами праці і цей випадок захворювання не є страховим (а.с.22-23). Позивачу вперше встановлено 40% втрати професійної працездатності, із яких: 20% - радикулопатія, 15% - ХОЗЛ та 5% - туговухість, з 13 вересня 2021 року до 01 жовтня 2022 року, згідно висновку МСЕК від 23.09.2021р., де також зазначено, що позивач потребує забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення (а.с.24). З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно зі ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 22.07.2021, затвердженого 23.07.2021, та окремої думки до нього (а.с.17-23), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є: пил фіброгенної дії - перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації пилу переважно фіброгенної дії із вмістом кремнію діоксиду кристалічного (SiO2) від 10% до 70% в 3,25 рази (6,5 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3); важкість праці - маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну 36кг, при нормативному значенні 30кг; робоча поза - незручна 56-57,6% при нормативному значенні 25%; шум - еквівалентний рівень шуму перевищує допустимий на 9 дБА (89 дБА при ГДР 80 дБА згідно ДСН 3.3.6.039-99). Умови виробничого середовища та важкість праці [PERSON] , який з 02.09.2011 по 26.06.202 працював дробильником, а раніше з 12.10.2009 по 10.08.2010 - слюсарем черговим та з ремонту устаткування, та підпадав під вплив підвищених параметрів важкості праці, пилу фібро генної дії та шуму, відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості (а.с.19). Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів 11 років, не зважаючи на уточнення даних про параметри шкідливості виробничих факторів за результатами лабораторно-інструментальних досліджень, проведених у 2015 році, на які посилається експерт [PERSON] .. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача [PERSON] у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, а також вік позивача, в якому він отримав тяжкі професійні захворювання, та перебування на його утриманні малолітньої дитини (а.с.39 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються висновком МСЕК, виписками-епікризами, медичним висновком ЛЕК (а.с.25-38) позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ на користь позивача 120 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином стягнута моральна шкода, у зв`язку з ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ на користь держави судовий збір в сумі 1200,00 грн. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial