Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Майсак В.О. звернулася в суд з позовною заявою до Токмацької міської ради Запорізької області про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на нерухоме майно, в якій просить: 1. Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] між [PERSON] , померлою [INFO] та [PERSON] . 2. Припинити право власності [PERSON] , померлої [INFO] , на 7/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) від 12.01.1984 року у зв`язку з його знищенням. 3.Визнати за [PERSON] право власності на окремий цілий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею - 58,3 м3 та житловою площею - 33,5 м3, розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником 18/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Інша 7/25 частина житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] , яка померла [INFO] . З моменту смерті [PERSON] , належні останній 7/25 частин житлового будинку зруйнувалися та прийшли у непридатний до проживання стан, що підтверджується довідкою № 98 від 10.03.2020 року, виданою КП «Абрис». Інженером з інвентаризації нерухомого майна було проведено обстеження та часткова інвентаризація домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] . Після обстеження виявлено, що житловий будинок, який належав [PERSON] (7/25 частки), не придатний для житла та повністю зруйнований, як і всі господарські будівлі, що по практичному розподілу належали власникам цієї частини майна. Окрім того, на адвокатський запит від КП «Абрис» за № 24 від 26.01.2021 отримана відповідь, згідно з якою житлових будинків на земельній ділянці, які були б окремими цілим одиницями нерухомого майна немає, є житловий будинок, як одна ціла одиниця майна, але з різними двома складовими, які мають чітко визначені частини. При обстеженні інженером з технічної точки інвентаризації будинку, було встановлено, що частина будинку, яка належить [PERSON] зруйнована, тому виготовлений технічний паспорт без частини, якої не існує та разом з тим погашені інвентаризаційні ескізи та креслярські документи, які стосуються зруйнованої частини, виписаний висновок, підшиті фотокопії на підтвердження у інвентаризаційну справу. В той же час, належна позивачці частина будинку збереглася, відповідає санітарно-технічним нормам для проживання. Після руйнації 7/25 частини житлового будинку позивачка продовжує проживати у своїй частині будинку по теперішній час та утримує її в належному стані. Згідно зі статтею 349 ЦК України, фактичне знищення належної [PERSON] частини будинку є підставою для припинення її права власності на це майно. В 2019 році позивачка вирішила приватизувати земельну ділянку, розташовану на території домоволодіння за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, але її було повідомлено про те, що вона не може приватизувати земельну ділянку, так як є співвласником житлового будинку та необхідно погоджувати межі земельної ділянки з іншим співвласником. Але у зв`язку з відсутністю співвласника зруйнованої частини будинку, а також спадкоємців після смерті [PERSON] , немає осіб, які могли б звернутися із заявою про приватизацію земельної ділянки. В січні 2021 року вона звернулася до Токмацької міської ради з заявами про здійснення списання, погашення, припинення 7/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок (домоволодіння) від 12.01.1984 року та про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою з подальшою приватизацією земельної ділянки загальною площею 0,10 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідями від 15.02.2021 року та від 17.02.2021 року виконавчим комітетом Токмацької міської ради в задоволенні обох заяв їй було відмовлено. За даних обставин вона не має можливості врегулювати спір у досудовому порядку, тому змушена звернутися до суду з позовом про припинення права власності [PERSON] на 7/25 частину будинку, у зв`язку з його знищенням, внесенням змін до державного реєстру прав власності на нерухомість та визнання за мною права власності на цілу частину будинку, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 22.03.2021 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 15 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] , яка про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилась. Представник позивача адвокат Майсак В.О. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала та просила задовольнити з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача Токмацької міської ради Запорізької області, яка про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні 07.12.2021 року представник відповідача позовні вимоги визнала в повному обсязі та пояснила, що, дійсно, частина будинку по [ADDRESS] , що належала померлій [PERSON] , повністю зруйнована, тому є всі підстави для задоволення позову. Допитаний в судовому засіданні 07.12.2021 свідок [PERSON] пояснив, що є сином позивачки, яка мешкає по [ADDRESS] . В іншій частині зазначеного будинку мешкала баба, яка померла, її частина будинку зруйнувалася, із-за чого рушиться також їх частина будинку. Йому відомо, що в померлої був онук, якого він бачив один раз, однак спадщину ніхто не приймав, онук [PERSON] зазначав, що йому не потрібна частина будинку, що належала [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно приписів частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.06.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-794 та свідоцтва про право власності від 08.06.1994 року, зареєстрованого в реєстрі № 1-795, належить 18/25 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Інші 7/25 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок (домоволодіння) від 12 січня 1984 року, належали [PERSON] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , померла, що підтверджується копією актового запису про смерть за №187 від 07 квітня 1997 року, складеного Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). З копії інвентаризаційної справи № 8077, що зберігається в архіві КП «Абрис» Токмацької міської ради, станом на 01.01.2013р. вбачається, що нерухоме майно, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , обліковується. Дані щодо проживання разом з [PERSON] будь-якої особи на час її смерті, - [INFO] , в інвентаризаційній справі відсутні. Як вбачається з повідомлення завідувача Токмацької державної нотаріальної контори від 20.05.2021 за №357/01-16, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не відкривалась. З технічного висновку за №98 від 10 березня 2020 року, виданого Комунальним підприємством «Абрис» Токмацької міської ради вбачається, що інженером з інвентаризації нерухомого майна було проведено обстеження та часткова інвентаризація домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В результаті актуалізації даних за допомогою сучасних методів вимірювання виявлені зміни, виготовлений новий технічний паспорт від 10 березня 2020 року. Відповідно до інвентаризаційної справи № 8077 та технічного паспорту від 07.02.1990 року, на земельній ділянці за вищевказаною адресою розташовані 2 житлових будинки - літ. «А-1» та літ.«А» з господарськими будівлями та спорудами. Будинки побудовані з різних матеріалів, мають різну висоту та різний рік побудови. Після польового та камерального обстеження об`єкта виявлено, що житловий будинок літ. «А-1», який належав [PERSON] (7/25 частки), не придатний до житла та повністю зруйнований, як і всі господарські будівлі, що по практичному розподілу належали власникам цієї частини майна. З наданої Комунальним підприємством «Абрис» Токмацької міської ради на адвокатський запит адвоката Майсак В.О. інформаційної довідки за №24 від 26.01.2021 вбачається, що згідно паперових носіїв інвентаризаційної справи, що зберігається в архіві КП «Абрис» Токмацької міської ради, станом на 01.01.2013р., нерухоме майно, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] обліковується за [PERSON] - 18/25 частки та [PERSON] , - 7/25 частки. Житлових будинків на земельній ділянці, які б були окремими цілими одиницями нерухомого майна, немає. Є житловий будинок, як одна ціла одиниця майна, але з різними двома складовими, які мають чітко визначені частини. Технічний висновок від 10.03.2020 року не має на увазі, що на земельній ділянці обліковуються два окремо розташовані житлові будинки. Житловий будинок, як одиниця нерухомого майна - один, але збудований з різних матеріалів, мав різні висоти та різні входи і виходи (до зруйнування частини будинку [PERSON] ). Але вводився в експлуатацію у 1978 році, як цілий, єдиний житловий будинок, мав спільну несучу стіну між частинами. Списанням чи погашенням частин нерухомого майна, виділянням того чи іншого майна в цілу одиницю підприємство КП «Абрис» ТМР не займається, бо не має таких повноважень. Підприємство може погасити правовстановлюючі документи в інвентаризаційній справі, якщо власник надасть правомірний нормативно-правовий акт (наприклад: рішення суду, рішення міськвиконкому тощо) стосовно цього. Щодо самого житлового будинку, то при обстеженні інженером з технічної інвентаризації будинку було встановлено, що частина будинку, яка належить [PERSON] , була зруйнована, тому виготовлений технічний паспорт без частини, якої не існує, та разом з тим погашені інвентаризаційні ескізи та креслярські документи, які стосуються зруйнованої частини, виписаний висновок, підшиті фотокопії на підтвердження у інвентаризаційну справу. 20.01.2021 позивачка [PERSON] звернулася до Токмацької міської ради із заявами, в яких, посилаючись на те, що бажає здійснити приватизацію земельної ділянки загальною площею 0,10 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка находиться у її фактичному користуванні, просила здійснити списання, погашення, припинення зруйнованої 7/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок (домоволодіння) від 12.01.1984 року та надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою з подальшою приватизацією зазначеної земельної ділянки. Відповідями від 15.02.2021 року та від 17.02.2021 року виконавчим комітетом Токмацької міської ради за підписом секретаря міської ради Віктора Загуменного позивачці було відмовлено в задоволенні обох заяв, що підтверджується відповідями № К-25 від 17.02.2021 року та № К-24 від 15.02.2021 року. За даними Токмацької міської ради від 04.11.2021 за адресою: [ADDRESS] , станом на дату смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , був зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Адвокатом Майсак В.О. зроблено запит до ГУ ДПС у Запорізькій області щодо питань: 1. Чи мас намір Держава в особі ГУ ДПС у Запорізькій області здійснити спадкування 7/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належали [PERSON] , яка померла [INFO] та оформити право власності у встановленому законом порядку, при тому, що спадкове майно повністю знищено на теперішній час та наявна фізична відсутність спадкового майна? 2. Якщо не має наміру та необхідності, то просила повідомити про це. Із наданої на запит адвоката Майсак В.О. відповіді Головного управління ДПС у Запорізькій області за №81404/6/08-0113-02-10 від 22.12.2021 вбачається, що на час звернення податковим органам жодним нотаріусом, або органом місцевого самоврядування, свідоцтво про право на спадщину у вигляді 7/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , не видавалося. Враховуючи викладене, у Головного управління ДПС у Запорізькій області відсутні правові підстави для реалізації повноважень, відповідно до п.п.191.1.23 п.191 ст.191 Податкового кодексу України щодо виявлення (вилучення), зберігання, обліку, оцінки та розпорядження безхазяйним майно та майном, що переходить у власність держави у вигляді вищезазначеної майна. Враховуючи відкриття спадщини після смерті [PERSON] у 1997 році, до спадкових правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття та прийняття спадщини. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України новий ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі і зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ч.5 ст.319 ЦК України). Згідно зі ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно з вимогами ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі, зокрема, знищення майна. Відповідно до вимог ст. 349 ЦК України, право власності на майно припиняється в разі його знищення. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статі 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна. Згідно із постановою Верховного Суду від 17.01.2019 по справі №708/254/18, умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно, згідно з вимогами ст.349ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. Відповідно до п. 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. №1127 для державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються: 1) документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення; 2) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такі документи було знищено одночасно із знищенням такого об`єкта). Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Відповідно до вимог ч.2 ст.12 згаданого Закону, записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності, пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Наведеною нормою законодавець врегулював правову ситуацію, коли відомості, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не відповідають наявним чинним та нескасованим правовстановлюючим документам, на підставі яких проведені реєстраційні дії та які мають пріоритет над записами, що містяться у Державному реєстрі. Правові висновки щодо статусу відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та необхідності застосування ч. 2 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у вирішенні питань, пов`язаних з правом власності на майно, викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі № 917/553/17, від 03.04.2018 року у справі № 922/1645/18. Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду, відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18)). Отже, наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право іпотеки чи іншого речового права створює презумпцію належності права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації (Buchbesitz (нім.) - книжкове володіння). У постанові від 26.01.2021 року у справі № 522/1528/15-ц Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність. Визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Враховуючи наведене, а також положення ст. 349 ЦК України, з якої законодавцем виключено посилання на те, що право власності на нерухоме майно, яке знищено, припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру, слід дійти висновку про пріоритетність події у вигляді знищення майна перед її визнанням, як юридично значущим фактом державою у порядку ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Суд приходить висновку, що фактично померла [PERSON] та позивачка [PERSON] мали дві окремі частини спірного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; який, відповідно до правовстановлюючих документів, є спільною часткою власністю. Подія у вигляді знищення належного померлій [PERSON] 7/25 частини майна, що входило до складу об`єкту нерухомості - житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , які належали на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] та померлій [PERSON] , підтверджена належними, допустимими та достатніми доказами. Іншою 18/25 частинами вищевказаного буднику користується позивачка, яка є її власницею. Спірне домоволодіння між позивачкою та померлою [PERSON] в натурі не виділялося. Для виділення часток кожного з власників, співвласникам необхідно замовити послугу з розроблення технічних паспортів на належну кожному з них частину будинку, які розроблялись на підставі експертного висновку про можливість поділу об`єкту нерухомого майна. Виділ у натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також має місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення у ізольовані квартири. У зв`язку з тим, що частина нерухомого майна, якою фактично користувалася померла [PERSON] , знищена, неможливо отримати висновок щодо технічної можливості поділу житлового будинку, та як наслідок неможливо укласти договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності. Крім цього, у зв`язку зі знищенням фактичної частини майна померлої [PERSON] без виділу її в натурі, немає підстав звернутися до державного реєстратора для внесення змін до державного реєстру про припинення права власності за відповідачем. А тому обставини, на які посилається позивач, встановлені судом під час їх перевірки достовірними, належними та допустимими доказами. Звертаючись до суду з даною позовною заявою позивачка обрала наступний спосіб захисту прав, а саме: 1. Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] між [PERSON] , померлою [INFO] та [PERSON] . 2. Припинити право власності [PERSON] , померлої [INFO] , на 7/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) від 12.01.1984 року у зв`язку з його знищенням. 3.Визнати за [PERSON] право власності на окремий цілий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею - 58,3 м3 та житловою площею - 33,5 м3, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч.1,2 ст.25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Згідно з ч.4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, смерть власника є самостійною підставою припинення права власності на майно, тому право власності [PERSON] , яка померла [INFO] , на 7/25 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , припинилось відповідно до положень закону. З урахуванням зазначеного, вимога про припинення права власності [PERSON] , померлої [INFO] , на 7/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України, тому в цій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити. В той же час, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову в частині вимог припинення права спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] між [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] та визнання за [PERSON] права власності на окремий цілий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею - 58,3 м3 та житловою площею - 33,5 м3, розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: partial