Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

17 березня 2021 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідачки [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з ним за адресою: [ADDRESS] ; припинення стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , з дня звернення до суду; відкликання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду від 25.07.2016 року № 265/3447/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання дітей у розмірі 40% від усіх видів заробітку; стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ,у розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що з 18 жовтня 2003 року до 12 жовтня 2016 року він знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від шлюбу мають двох дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розлучення діти залишилися проживати з матір`ю. Рішенням суду від 25.07.2016 року з нього на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дітей у розмірі 40% від усіх видів заробітку. Старша дочка [PERSON] має складні відносини з матір`ю, внаслідок чого з жовтня 2020 року проживає разом з ним. В них з дочкою дуже гарні стосунки, він має можливість забезпечити її всім необхідним. Аліменти на обох дітей щомісячно відраховуються з його заробітної плати на користь [PERSON] , хоча остання з жовтня 2020 року не приймає участі у матеріальних витратах на старшу дочку. 06 травня 2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю; припинення стягнення аліментів за виконавчим листом № 265/3447/16-ц та збільшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення суду від 25 липня 2016 року, до 1/2 частини від усіх видів заробітку. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з [PERSON] вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2003 року по 12 жовтня 2016 року, від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбу вона з дітьми проживала за адресою: [ADDRESS] . В жовтні 2020 року між нею та відповідачем відбувся конфлікт, внаслідок чого відповідач став частіше забирати старшу дочку до себе. [PERSON] останні півроку недостатньо приділяє часу навчанню, через що її часто викликають до школи. Вважає, що це відбувається внаслідок того, що [PERSON] не має часу приділяти увагу навчанню дитини та контролювати цей процес. Поліна також навчається у школі, хоче проживати з нею, а також дуже любить свою сестру [PERSON] та не хоче проживати окремо від неї. Вважає, що місце проживання неповнолітніх дітей повинно бути визначено разом з матір`ю. Крім того, на утримання дітей на підставі рішення суду вона отримувала аліменти у розмірі 1/2 частки з заробітку відповідача, проте рішенням суду від 26 липня 2016 року зменшено розмір аліментів до 40%. Підставою зменшення розміру аліментів було те, що на утриманні [PERSON] перебувала його матір, яка хворіла на тяжку хворобу, а також те, що відповідач сплачував щомісячний платіж у рахунок погашення займу на придбання житла. На сьогодні матір відповідача померла та [PERSON] більше не здійснює виплати у рахунок погашення позики на придбання житла, тому вона вважає, що є всі підстави для збільшення розміру аліментів до 1/2 частини від його заробітку. 08 червня 2021 року від [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] . В обґрунтування заперечень посилався на те, що проживати з матір`ю [PERSON] не бажає, оскільки вона не поважає дитину, занадто сурова з дочкою та постійно її ображає, принижує честь та гідність, забороняє Діані спілкуватися з ним. Жодні перешкоди для спілкування [PERSON] зі своєю молодшою сестрою або матір`ю відсутні, тому бажання молодшої дочки [PERSON] проживати разом з сестрою не має вирішального значення для вирішення спору по справі. Крім того, відповідно до ст.. 160 СК України дочка не позбавлена права в подальшому обрати місце свого проживання разом з матір`ю. Щодо аліментів, [PERSON] з жовтня 2020 року не приймає участі у матеріальних витратах на старшу дочку, але продовжує отримувати аліменти на її утримання. [PERSON] знаходиться повністю на його утриманні. Крім того, він ще має на утриманні малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка також проживає разом з ним. Разом із позовною заявою [PERSON] надана заява про виклик свідків. 24 червня 2021 року [PERSON] надане клопотання про залучення доказів. 31 серпня 2021 року представником третьої особи органу опіки та піклування Мамаєвою С.В. надана заява про долучення висновку виконавчого комітету Маріупольської міської ради. 23 вересня 2021 року [PERSON] надана заява про допит свідків. 04 жовтня 2021 року [PERSON] надане клопотання про залучення до участі у справі адвоката Гайтан К.О. та підтверджуючих її повноваження документів. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 22 березня 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року відкрите загальне провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02 червня 2021 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей з матір`ю та збільшення розміру стягнутих аліментів, об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів. Ухвалою суду від 06 вересня 2021 року за клопотанням представника відповідачки адвоката Коровіної Н.Г. витребувано з органу опіки та піклування Маріупольської міської ради всі наявні документи, на підставі яких було складно висновок засідання комісії № 01.1-23-195 від 30.08.2021 року. Ухвалою суду від 23 вересня 2021 року підготовче провадження у справі закрите та призначене судове засідання. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги на надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що після розірвання шлюбу з [PERSON] діти залишилися проживати з матір`ю. Між тим у старшої доньки склалися неприязні відносини з матір`ю, восени 2020 року відбувся конфлікт, внаслідок чого [PERSON] переїхала жити до нього. Мати не приймає участі в житті [PERSON] . З моменту переїзду до нього дитина стала краще себе почувати, покращилася ситуація з навчанням. [PERSON] не бажає спілкуватися з мамою та бабусею. З молодшою дитиною він спілкується за телефоном, іноді у школі. З моменту переїзду [PERSON] до нього він повністю утримує її. 2021 Новий Рік [PERSON] зустрічала з мамою, сестрою та бабусею. Представник позивача адвокат Гайтан К.О. підтримала пояснення [PERSON] , просила задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, а у задоволенні зустрічної позовної заяви - відмовити. Відповідачка [PERSON] підтримала доводи, викладені у зустрічній позовній заяві, просила її задовольнити. Позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Додатково пояснила, що після конфлікту восени 2020 року старшу доньку [PERSON] вивіз колишній чоловік насильно, не попередивши її про це. Батько налаштовує доньку проти неї та проти її повернення додому. Донька говорить словами свого батька. На свята та вихідні донька дзвонить їй, вони домовляються про зустріч, але потім вона не приходить і не бере слухавку. Вчителі їй говорять, що донька налаштована проти неї. Донька відмовилася їхати з нею та сестрою на відпочинок. Раніше у [PERSON] та [PERSON] були добрі відносини, а зараз вони не спілкуються, так як проживають окремо. Представник відповідачки адвокат Коровіна Н.Г. підтримала доводи, наведені у зустрічній позовній заяві, яку просила задовольнити. Доповнила, що до жовтня 2020 року у сторін була гарна, дружня родина, був навіть сумісний бюджет. Коли [PERSON] дізналася про дитину [PERSON] , відбувся конфлікт, який сильно вплинув на Діану, оскільки вона знаходилася в перехідному віці. У [PERSON] під час проживання з батьком розпочалися проблеми з навчанням, дисципліною. Вважає, що [PERSON] знаходиться під впливом батька. Дітей не можна розділяти, вони повинні рости разом з матір`ю, мати любить обох дочок однаково. Представник третьої особи Кибенко Т.Є. підтримала висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 30.08.2021 року. З ініціативи позивача за первісним позовом [PERSON] судом було заслухано в судовому засіданні неповнолітню [PERSON] , [INFO] , у присутності представника органу опіки та піклування, яка суду пояснила, що її ніхто не викрадав, вона свідомо прийняла рішення піти жити до батька. Зібравши речі, вона подзвонила батьку та попросила забрати її. Її зовсім не бентежила нова дружина батька та їх дитина. З мамою в неї почали псуватися відносини після розлучення батьків. Мама почала її менше любити. Коли вона переїхала до батька, мати говорила, шо вона пошкодує ще про це. Протягом місяця після переїзду вони дуже сварилися по телефону, вона не відчувала ні любові, не турботи. У мами були тільки претензії, вона не цікавилася, як її справи у школі та взагалі. На даний момент в неї немає бажання спілкуватися з мамою та вислуховувати, що вона не права. Мати більше звертає увагу не на неї, а на її зовнішній вигляд. Їй добре жити з батьком. З сестрою вони періодично спілкуються за телефоном. В очах сестри вона зрадниця, тому що пішла і ще й забрала батька, тому що переїхала до нього. Сестрі зараз 12 років, вона також грубо з нею спілкується. Вона бажає жити з батьком, тому що він турбується про неї, подає їй приклад. В неї з батьком дуже довірчі відносини, вона відчуває, що там, де вона зараз живе, там її чекають та люблять. Батько не перешкоджає її спілкуванню з мамою. Вона готова бачитися з мамою, ходити до неї у гості, можливо ночувати в неї, але не жити разом. За період проживання з батьком від мами вона отримала подарунок на Новій рик - пуховик. Всі її витрати сплачує батько. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її донька, [PERSON] та [PERSON] - онуки. Вона була дуже здивована поведінкою позивача, вважає, що таке рішення необхідно приймати дорослим, а потім вже залучати дитину. Позивачу ніколи не забороняли бачитися з дітьми, донька навіть наполягала на залученні позивача до сімейних заходів. Вона завжди допомагала з онуками, оскільки батьки були зайняті роботою. Наразі її позбавили онуки. Раніше [PERSON] вчилася добре, а зараз її успішність впала. Їй відомо про це, оскільки в неї залишився доступ до електронного щоденника. Вчителі скаржаться на апатію з боку [PERSON] , вона спить на уроках. Вони приходили на останній дзвоник, але [PERSON] не прийшла. В неї не було конфліктів з [PERSON] , але вони спілкуються дуже рідко. У Діані змінилося коло спілкування, вона стала зухвало краситься, одягатися. Кілька разів вона її бачила у пом`ятій сорочці, брюках. З того часу, як [PERSON] стала жити з батьком, вона кілька разів приходила до неї ночувати, але вони не змогли поспілкуватися, оскільки вона закрилася. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є хрещеним [PERSON] , сторін знає давно, біля 25 років. Вважає, що [PERSON] хороша матір, діти в неї завжди охайні. Він не бачив, щоб вона зривалася на дітей. [PERSON] добре навчалася, ходила раніше до осені 2020 року на малювання. З осені 2020 року він не бачився з [PERSON] , останній раз вони бачилися на День народження [PERSON] у вересні 2020 року, святкували вдома, були присутні обидва батьки, бабуся. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була вхожа в сім`ю [PERSON] та [PERSON] , добре знає дітей, оскільки вони відвідували світлицю, яку вона очолює, займалися малюванням. Зараз ходіть одна [PERSON] , [PERSON] перестала відвідувати малювання та інші заклади, коли стала проживати з батьком. Позивач зрадив дружину, але вона, незважаючи на це, завжди запрошувала його на усі сімейні свята. Вважає, що батько скористався перехідним віком [PERSON] в своїх цілях. Дітей ніколи не били, домашнього насильства не було. Колі [PERSON] жила з мамою, вона була більш успішна, ніж зараз. Після того, як батько забрав [PERSON] , вони з нею не спілкувалися. У [PERSON] і [PERSON] раніше були теплі і добрі відносини, була гарна родина. Дуже шкода дітей, що їх розлучили. Вона намагалася поспілкуватися з позивачем з приводу того, що сталося, але він відмовився та сказав більше йому не дзвонити. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2003 року, 12 жовтня 2016 року шлюб було розірвано, що підтверджується рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2016 року (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28 вересня 2006 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області; та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (а.с. 10, 11). Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 25 липня 2016 року зменшено розмір аліментів, що стягувалися з [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , з 1/2 частки з усіх видів заробітку до 40% від усіх видів доходів, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 12). Згідно довідки Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) від 09.03.2021 року заборгованість по аліментам, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , відсутня (а.с. 13). Як вбачається з матеріалів справи, починаючи з жовтня 2020 року неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] за адресою його проживання: [ADDRESS] , навчається в НВК «Школа-ліцей інформаційних технологій № 69 міста Маріуполя». Вказані обставини також підтверджені поясненнями сторін. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2020 року, що підтверджується відповіднім договором купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру прав власності (а.с. 20,21). [PERSON] працює начальником цеху ПАТ «МК «Азовсталь», позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 15, 16, 125). [PERSON] працює контролером-касиром в Філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 78, 79). Згідно висновку виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 30 серпня 2021 року, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 17 серпня 2021 року, визначено вважати доцільним визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , а місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] (а.с. 92-95). Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до положень ч.2,3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 21 Конституції України проголошено вільність і рівність усіх людей у своїй гідності та правах. Ця вихідна конституційна засада конкретизована у статті 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень, в тому числі за ознаками статі. У частині 3 цієї статті Конституції України закріплено конституційні гарантії, якими забезпечується рівність прав жінки і чоловіка. Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України а також закріплено у багатьох міжнародних актах: Загальною декларацією прав людини від 10 грудня 1948 року (ст. 13), Міжнародним пактом про громадянські та політичні права від 16 грудня 1966 року (ст. 12), Протоколом N 4 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод від 16 вересня 1963 року (ст. 2) та іншими. За Цивільним кодексом України (ст. 29) місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Як вже зазначалося, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 3 ст. 160 СК України). Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч.2 ст. 160 СК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (Hunt v. Ukraine, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У Принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Головним критерієм при визначені місця проживання дитини, є інтереси цієї дитини, які повинні привалювати над інтересами батьків. Про це йде мова в рішенні Європейського суду з прав людини «Гоффманн проти Німеччини»(2001 p.), яким розкривається принципи ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При визначенні місця проживання неповнолітньої [PERSON] , якій [INFO] виповнилося 15 років, суд враховує факт фактичного проживання дитини з батьком з жовтня 2020 року та її бажання проживати з батьком, яке вона висловила у судовому засіданні. Місцем проживання малолітньої [PERSON] , якій [INFO] виповнилося 11 років, суд вважає за необхідне визначити разом з матір`ю [PERSON] , за адресою її проживання : [ADDRESS] , оскільки дитина фактично проживає з матір`ю, бажає в подальшому з нею проживати, та з цього приводу спору між сторонами не існує. При цьому, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дітей, бажання самих дітей, та існуючого факту проживання [PERSON] з батьком з жовтня 2020 року по теперішній час, діючи винятково в інтересах дітей, приходе до висновку до задоволення позовних вимог [PERSON] та визначення місця проживання п`ятнадцятирічної [PERSON] разом з батьком [PERSON] , та часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та визначення місця проживання одинадцятирічної [PERSON] разом з матір`ю, тому як, на думку суду, саме таке рішення буде відповідати інтересам дітей. При цьому визначення місця проживання [PERSON] разом із батьком, а [PERSON] разом з матір`ю не позбавляє права обох батьків у справі спілкуватися з дітьми та не обмежує їх у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків. Крім того, у разі виявлення бажання старшої доньки [PERSON] проживати з матір`ю, вона у будь-який час може змінити своє місце проживання та повернутися до матері. Розглядаючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів та зміну розміру аліментів, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій суді. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину визначається судом. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що після ухвалення судом рішення про зменшення розміру аліментів від 25 липня 2016 року, за яким з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , 40% від усіх видів доходів, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття, змінилися життєві обставини, з жовтня 2020 року неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком, який її повністю утримує. При цьому, [PERSON] , [INFO] , залишається проживати з матір`ю [PERSON] . За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про припинення стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з обох сторін на утримання дитини, що проживає окремо від них, суд враховує наявність у [PERSON] ще однієї дитини - доньки [PERSON] [INFO] , а також розмір заробітної плати сторін, та вважає, що для достатнього матеріального забезпечення обох дітей, дотримуючись принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дітей в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дітей, стягненню зі сторін підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, з кожного, на користь другого з батьків, з ким проживає дитина. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.23 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку задоволення судом позову про зміну розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зміна розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин з [PERSON] , підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання зазначеним судовим рішенням законної чинності і до досягнення дитиною повноліття; а з [PERSON] , підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 березня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно зі ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень, та на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: partial