Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

ФОП [PERSON] звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу, посилаючись на те, що 15.05.2020 року між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір №1505200114, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 41800,00 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17,99 % річних, з кінцевим терміном повернення до 14.05.2023. Випадок невиконання позичальником своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом застрахований за договором добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 від 01.12.2018, укладеним між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.». З 11.08.2020 року відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 27908,57 грн., з яких: тіло кредиту 26595,91 грн., проценти за користування кредитом 1312,66 грн. В зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом понад 60 календарних днів настав страховий випадок. На підставі договору страхування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» здійснено виплату АТ «Ощадбанк» страхового відшкодування банку у розмірі 27908,57 грн. Тобто до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до відповідача на виплачену суму. Між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та ФОП [PERSON] укладено договір №01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021. Відповідно до даного договору позивач набула права вимоги до відповідача на стягнення з нього в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 27908,57 грн. Враховуючи вище викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 27908,57 грн. фактичних витрат в порядку регресу та судові витрати у вигляді судового збору сплаченого за подання позову до суду в розмірі 908 гривень та витрати у вигляді витрат з надання професійної правничої допомоги в розмірі 7800 гривень. Ухвалою суду від 26.11.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду. Відзиву на позов від відповідача не надходило. Позивач фізична особа підприємець [PERSON] для участі в розгляді справи не з`явилася, подала до суду заяву, просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала, з мотивів, викладених в позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився,\~причини неявки\~суду не\~повідомив,\~хоча належним\~чином був\~повідомлений про\~час і\~місце розгляду\~справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов фізичної особи підприємця [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.05.2020 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №1505200114, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 41800,00 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17,99 % річних, з кінцевим терміном повернення до 14.05.2023 року (а.с. 7-13). Відповідно до договору добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ТзДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», останній приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами цього договору, виплатити банку страхове відшкодування. Страховим випадком за цим договором є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин (а.с. 18-22). З 11.08.2020 року відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 27908,57 грн., з яких: тіло кредиту 26595,91 грн., проценти за користування кредитом 1312,66 грн., що підтверджується виписками по рахунку (а.с. 14-17). У зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок. За заявою АТ «Державний ощадний банк України» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 19.10.2020, 23.12.2020 складено страховий акт №Закар10006.10.20-1 з розрахунком суми страхового відшкодування в розмірі 27908,57 грн. (а.с. 23, 24). Згідно платіжного доручення № 27059 від 23.12.2020 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатив АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування по зобов`язанням [PERSON] в розмірі 27908,57 грн. (а.с. 24 на звороті). 20.05.2021 між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та ФОП [PERSON] укладено договір №01-05 про відступлення права вимоги (цесії). Відповідно до даного договору позивач набула права вимоги до відповідача на стягнення з нього в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 27908,57 грн., що також підтверджується реєстром прав вимог та додатковою угодою №1 (а.с. 25-35). На адресу [PERSON] направлено претензію №10006.10.20-1 від 14.06.2021, якою запропоновано сплатити суму заборгованості ФОП [PERSON] (яка є новим кредитором на підставі договору № 01-05 про відступлення прав вимоги від 20.05.2021 року) ( а.с.36, 37),\~яка залишена відповідачем без виконання. Згідно ч.1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь позивача 27908,57 грн. фактичних витрат в порядку регресу. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позову в розмірі 908,00 грн. Статтею 59 Конституції України\~визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з частиною першою, другою\~статті 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати : на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста\~статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. В обгрунтування витрат на правничу допомогу позивачем надано договір № 5 про надання професійної правової допомоги від 20.05.2021 року, акт № 2-12 (розрахунок) приймання-передачі послуг професійної правової допомоги від 15.12.2021 року на загальну суму 7800,00 гривень , платіжне доручення № 421 від 16.12.2021 року про оплату [PERSON] 7800,00 гривень [PERSON] . Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таких клопотань до суду не надходило. Таким чином, з відповідача на корить позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 7800 гривень.

Outcome: approved