Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

28 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 31 травня 1999 року між нею та матір`ю відповідача [PERSON] було укладено договір міни квартири [ADDRESS] , на квартиру [ADDRESS] у цьому ж будинку. Ця угода була посвідчена Південною товарною біржею за № 0295 та вона зареєструвала за собою право власності на квартиру в органі ММБТІ. Обидві сторони виконали всі умови договору [PERSON] передала їй у власність зазначену квартиру, а вона її прийняла та передала останній свою квартиру. У теперішній час вона не може зареєструвати за собою право власності на зазначене нерухоме майно у встановленому законом порядку, оскільки угода, посвідчена товарною біржею на даний час підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, а друга сторона правочину померла. Посилаючись на викладене, просила визнати дійсним договір міни. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Позивачка та відповідач надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позивачки, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги; відповідач вказав, що позов визнає повністю. Представник третьої особи Південної товарної біржі в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. 31 травня 1999 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] \~з другою\~сторони, було укладено договір міни квартири [ADDRESS] , на квартиру [ADDRESS] , який посвідчено Південною товарною біржею за № 0295, що підтверджується цим письмовим договором (а.с. 9-10). Під час укладення угоди сторони дійшли згоди про всі істотні умови цього договору та виконали всі зобов`язання, а саме [PERSON] передала у власність позивачці зазначену квартиру, а та її прийняла та передала [PERSON] власну квартиру, що також підтверджується зазначеним вище договором. 01 червня 1999 року за позивачкою на підставі вказаного договору Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації в особі його Очаківської міської філії зареєстроване право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням (а.с. 11). Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1612657 від 26 березня 2013 року (а.с. 22) відповідач [PERSON] зареєстрував за собою право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26 березня 2013 року. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року №1956-XII (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення договору), угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно зі ст. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 та зареєстрованої 07 липня 1994 року за № 152/361, що діяла на час спірних правовідносин, правовстановлюючим документом міг бути договір міни, зареєстрований на біржі. Зазначена норма закону протирічила діючій на той час ст. 227 ЦК України (1963 р.), згідно з якою договір повинен бути нотаріально посвідчений та підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання цього права. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що на час укладання угоди мала місце суперечність законодавства, та приймаючи до уваги той факт, що підстав нікчемності правочину судом не виявлено, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, а навпаки, позивачка після набуття права на нерухоме майно, в повному обсязі не може користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, це є підставою для визнання угоди дійсною. За таких обставин позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки за клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved