Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його бабусі [PERSON] на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки № [NUMBER] від 13.07.1959 року була надана земельна ділянка площею: 483 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) для будівництва житлового будинку. Позивач зазначає, що [INFO] його бабуся померла. Відповідно до довідки № 2256.031 від 21.11.1997 року готовність житлового будинку [ADDRESS] складала 100%. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на зазначений вище будинок, однак батько позивача та син померлої - [PERSON] спадкові права на будинок не оформив, оскільки не мав правовстановлюючих документів на нього. [PERSON] , помер [INFO] . До позивача, як спадкоємця першої черги перейшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю. На підставі вищевикладеного просить: визнати за ним право власності на житловий будинок літ «А» загальною площею: 43,4 кв.м., житловою 29, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , який був спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року задоволено клопотання позивача, витребувано від Суворовської державної нотаріальної контори копію спадкової справи та від КП «БТІ» ОМР технічний паспорт на житловий будинок (а.с.38). На виконання ухвали суду 30.12.2021 року (вх. № 38561) надійшла копія спадкової справи до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.43-53). Також, на адресу суду 14.01.2022 року (вх. № 817) надійшла заява позивача про приєднання до матеріалів справи на виконання вимог ухвали копії технічного паспорту на будинок. В заяві позивач також, зазначив, що просить розгляд справи провести за його відсутність, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.54-65). В підготовче засідання, призначене на 17 січня 2022 року, позивач [PERSON] не з`явився, в матеріалах справи міститься заява позивача щодо підтримки позовних вимог та прохання щодо розгляду справи за його відсутності (а.с.54). Відповідач [PERSON] , в підготовче засідання також не з`явився, звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, зазначив, що будь-яких претензій до брата не має, не заперечує з приводу задоволення позовних вимог та просить розгляд справи провести за його відсутності (а.с.66-68). Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з поданням сторонами по справі заяв про розгляд справи за їх відсутності та визнання відповідачем позову, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та ухвалення рішення у підготовчому засіданні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно виписки з рішення виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 13.07.1959 року № 813 «Про відвід вільних земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» [PERSON] , вирішено відвести земельну ділянку площею 483 кв.м. за адресою: [ADDRESS] площею 483 кв.м.(а.с.10). Так, судом встановлено, що відповідно до Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 01.03.1960 року Житлово-комунальній відділ Виконкому Ленінської районної Ради депутатів трудящих м. Одеси в особі завідуючого райжилкомунвідділу Жалаєва П.В., згідно рішення Виконкому № 813 від 13.07.1959 року про відвід земельної ділянки надав [PERSON] на праві безстрокового користування земельну ділянку - [ADDRESS] , загальною площею 483 кв.м., для будівництва житлового будинку. Згідно даного Договору, забудовник зобов`язаний побудувати одноповерховий будинок з кухнею та верандою (а.с.11-12). Згідно дозволу № 121 на право будівництва індивідуального житлового будинку в м. Одесі від 11.03.1960 року [PERSON] , надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку по проекту № 8 (а.с.13). Позивач зазначає, що його бабуся [PERSON] , якій і було надано дозвіл на будівництво, померла [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина, однак, батько позивача, [PERSON] , спадщину після смерті матері не прийняв, оскільки станом на час прийняття спадку житловий будинок не було введено в експлуатацію, та лише станом на 21.11.1997 року готовність будинку становила 100%, що підтверджується довідкою № 2256.031 Одеського міського бюро технічної інвентаризації. Судом встановлено, що згідно довідки № 2256.031 Одеського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості від 21.11.1997 року виданої [PERSON] , власник: [PERSON] , в тому, що готовність недобудованого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) - становить: 100%, вартість будівництва станом на 1997 рік становить: 11 672 гривні. На земельній ділянці є: І- мостіння, №1,3 - огородження (а.с.14). Згідно технічного паспорту складеного 10.10.1997 року за адресою: [ADDRESS] власник [PERSON] , житловий будинок становить: 43, 4 кв.м., коридор - 4,0 кв.м., житлова - 13, 5 кв.м., кухня - 5, 2 кв.м, житлова - 16. 4 кв.м., веранда - 4, 3 кв.м. ( а.с.16-20). Судом досліджується копія спадкової справи № 808/2014 заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] . Так, згідно спадкової справи, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , звернувся [PERSON] , який зазначив, що померла його мати, та він приймає спадщину після її смерті у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] , у віці 54 роки. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Постановою Четвертої одеської державної нотаріальної контори від 27.10.2014 року № 4136/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок. Підставою для відмови у видачі свідоцтва стало те, що відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Оригінали документів, які підтверджують належність майна спадкодавцю, спадкоємцем не надано (а.с.43-53). Матеріали справи також встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , у віці 69 років, актовий запис про смерть 10026 (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є його сини - [PERSON] та [PERSON] . Судом досліджується копія технічного паспорту щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , згідно схеми розташування будівель та споруд, житловий будинок складається з Літ. «А» - житловий будинок, №1,3 - огорожа, 1- вимощення. По Літ. «А» - житловий будинок складається з: 1 - коридор - 4, 0 кв..м. 2 - житлова -13, 5 кв.м, 3 - кухня - 5, 2 кв.м, 4- житлова - 16, 4 кв.м, І - веранда - 4, 3 кв.м. Усього по Літ. «А» - 43, 4 кв.м., з яких житлова - 29, 9 кв.м, допоміжні приміщення - 13. 5 кв.м. (а.с.56-60). Відповідно до Витягу з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації єдиної державної електронної системи у сфері будівництва - житловий будинок з надвірними спорудами літ. «А» - загальною площею - 43, 4 кв.м, житловою: 29, 9 кв.м., огорожі №1-3, вимощення - І, які побудовані до 05.08.1992 року, відповідно до законодавства України не потребують здачі в експлуатацію (а.с.62-65). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1989 року (а.с.34), відповідач [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1995 року (а.с. 35), їх батько [PERSON] за життя був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1970 року (а.с. 46, 51 зв.). Судом встановлено, що померлою, [PERSON] на законних підставах було збудовано житловий будинок [ADDRESS] , який не було прийнято в експлуатацію. Отже у неї, як у забудовника, виникло право на введення завершеного будівництва в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності і державну реєстрацію права власності на будинок, що не було нею зроблено за життя. [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері, однак не оформив своїх спадкових прав, а також [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті свого батька та бабусі, але не може оформити своїх спадкових прав. Спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадщина відкривається в наслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності зі ст. 331 ЦК України, право власності на нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, спорудження і т.п.), що відповідно до закону підлягає державної реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини. Враховуючи, що до позивача перейшли права на будинок, який він не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, для вирішення питання про отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок та право на державну реєстрацію житлового будинку позивач змушений звернутися до суду. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. За приписами ч.1статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що стороною позивача доведені обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved