Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ТОВ «ДНІПРОФІНАНСГРУП», треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач посилається\~на те,\~що приватний\~нотаріус Дніпровського\~міського нотаріального\~округу Ричка\~Ю.О.\~16\~березня 2021\~року вчинила\~виконавчий напис\~№ 406\~про стягнення\~з нього\~на користь\~ТОВ «ДНІПРОФІНАНСГРУП»,\~заборгованості в\~розмірі 227\~546\~грн.\~40\~коп.\~Вважає,\~що виконавчий\~напис вчинено\~безпідставно та\~є незаконним,\~виходячи з\~наступного.\~02\~серпня 2006\~між ним\~та ВАТ\~КБ «Надра»\~був укладений\~кредитний договір\~№ 8/2006/840-КУ404/Н,\~строком -\~до 30\~липня 2021.\~До укладання\~ кредитного\~договору між\~ ним\~та ВАТ КБ «Надра» був\~укладений договір\~іпотеки від\~02\~серпня 2006\~року,\~який було\~зареєстровано приватним\~нотаріусом Нікопольського\~міського нотаріального\~округу Максименко\~О.В.,\~в реєстрі\~за №\~2305.\~Предметом іпотеки\~є квартира,\~розташована за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~У цій квартирі він і\~проживає впродовж\~останніх 15\~років. Згідно п.1.1 договору № 8/2006/840-К/404/Н від 02 серпня 2006 року, сума кредитного договору становить 7 020,00 доларів США. Згідно п.3.3.2 договору №8/2006/840-К/404/Н від 02 серпня 2006 року, щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 95,35 доларів США. Починаючи з моменту укладення вказаного договору, він регулярно вносив платежі, згідно умов кредитування і, станом на дату звернення із цим позовом, ним внесені грошові кошти в розмірі 9 098,00 доларів США. Однак, у 2015 році ВАТ КБ «Надра» вступив у стадію припинення і рахунки, за якими він сплачував щомісячні платежі, були заблоковані. Тому проводити оплату, згідно умов кредитного договору, він не мав можливості через обставини, що від нього не залежні. При цьому, він неодноразово звертався до відділення банку з метою дізнатися реквізити нових рахунків, або з`ясувати, як йому не допустити збільшення заборгованості за платежами. Однак, повідомити реквізити рахунків йому так і не змогли, а через деякий час і відділення у м.Нікополі закрилося. Звернення на гарячу лінію банку також не мали жодного ефекту. З 2015 року він не отримував жодного повідомлення про заборгованість, про зміну рахунків чи про відступлення права вимоги іншим фізичним або юридичним особам. І лише у травні 2021 року отримав лист ТОВ «Дніпрофінансгруп», з якого дізнався, що право вимоги за вказаним кредитним договором № 8/2006/840-К/404/Н від 02 серпня 2006 року перейшло від ВАТ КБ «Надра» до ТОВ «Дніпрофінансгруп». При чому, договір відступлення права вимоги був укладений 17 липня 2020 року і до травня 2021 року він не отримував жодних повідомлень про зміну кредитора, реквізити нових рахунків, і найголовніше - відомостей про розмір і наявність заборгованості. Також, у травні 2021 року він отримав виклик до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В. щодо виконавчого провадження № 65139433, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Рички Ю.О. № 406 від 13 червня 2021 року. Відповідно до отриманих документів, загальна сума, заявлена до стягнення, становить 227\~546 грн. 40 коп. Оскільки для нього такий розмір заборгованості був повністю несподіваним і, на його думку, завищеним, 31 травня 2021 року він звернулася до відповідача із заявою про надання деталізованого щомісячного розрахунку заборгованості за кредитним договором №8/2006/840-К/404/Н від 02 серпня 2006 року. Однак, станом на дату звернення до суду із цим позовом, на його заяву відповіді не надано, і у нього є всі підстави вважати, що воно просто проігноровано відповідачем. Щодо порушень, які були допущені при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи,\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості або\~іншої відповідальності\~боржника перед\~стягувачем та\~за умови,\~що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур ї факту поданий стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Таким чином, суму боргу не визнає та вважає, що виконавчий напис № 406, вчинений 16 березня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О., про стягнення з нього на користь ТОВ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» заборгованості в розмірі 227\~546 грн. 40 коп. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року по даній справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Копія вищевказаної ухвали з позовною заявою та доданих до неї документів була направлена відповідачу по справі. Крім цього, відповідачу було запропоновано протягом 15 календарних днів з дня отримання даної ухвали надіслати суду та позивачу відзив на позовну заяву та всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.75-76). Позивач в судове засідання не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні позову наполягав та просив вимоги задовольнити (а.с.245). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду він нього не надходили. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В., будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, будь-які заяви щодо розгляду даної справи не надав. При цьому, вимоги ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року про витребування доказів були виконанні в повному обсязі (а.с.121-244). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О., будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.120), в судове засідання не з`явилася. При цьому, надала до суду пояснення, у відповідності до яких зазначає, що під час вчинення виконавчого напису нею були дотримані усі вимоги діючого законодавства. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувалося за фактом подання стягувачем документів, у відповідності до переліку, який підтверджує безспірності заборгованості або іншої відповідальності. Крім цього, зазначає, що вона не зобов`язана запитувати або одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості, для підтвердження або спростування її безспірності. Тому, вважає, що звернення до суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є безпідставним, оскільки під час його вчинення було дотримано усі вимоги діючого законодавства (а.с.88). Крім цього, вимоги ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року про витребування доказів були виконанні в повному обсязі (а.с.89-119). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка, згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України,\~є частиною національного законодавства України та визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Як встановлено судом, 16 березня 2021 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. вчинила виконавчий напис № 406 про стягнення з [PERSON] на користь ТОФ ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованості в розмірі 227\~546 грн. 40 коп. (а.с.89). 13 квітня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. відкрив виконавче провадження № 65139433 (а.с.129-130). Крім цього, приватним виконавцем в рамках вищевказаного виконавчого провадження 13 квітня 2021 року було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с.132), про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.134), про арешт майна боржника (а.с.136), про арешт коштів боржника (а.с.149-150). Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.18 ЦК України,\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а також\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»,\~нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, а безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису, як безспірність заборгованості, то характер правового врегулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи, згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, враховуючи викладене та приймаючи до уваги приписи статей\~15,\~16,\~18 ЦК України\~та статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», суд приходить до висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус не встановлює, а лише підтверджує вже наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Отже, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні: чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Стаття 50 ЗУ «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З огляду на викладене, з урахуванням того, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис нотаріуса підлягає виконанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1362 грн. 00 коп. (а.с.7-8). На підставі викладеного,

Outcome: approved