Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

20.01.2022 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Апостолівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що вона є дружиною [PERSON] , [INFO] . Її чоловік народився в селі Ленінське, Апостолівського району Дніпропетровської області, помер на окупованій території, за адресою: [ADDRESS] , 29.12.2021 року, від набряку мозку, ішемічного інфаркту мозку, про що зазначено в медичному свідоцтві про смерть. З даним свідоцтвом про смерть вона звернулася до Апостолівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для отримання допомоги на поховання та до органу реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Зеленодольської міської ради для зняття чоловіка з реєстрації місця проживання у зв`язку з його смертю, але їй було відмовлено у виплаті допомоги на поховання та знятті його з реєстрації місця проживання, у зв`язку з тим, що для підтвердження факту смерті [PERSON] нею пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки, факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ встановленого зразка, який може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті, відповідно до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть її чоловіка, зняття його з реєстрації місця проживання в квартирі, та для прийняття спадщини. Тому, на підставі викладеного просить встановити факт, що [PERSON] , який народився [INFO] в селі Ленінське, Апостолівського району Дніпропетровської області, помер [INFO] на тимчасово окупованій території України в селищі міського типу Молодіжне, Сімферопольського району, Автономної Республіки Крим. Заявник надала суду заяву згідно якої просить справу слухати без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Апостолівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро)в судове засідання не з`явився, надали суду заяву відповідно до якої просять справу слухати за відсутності їх представника, на розсуд суду. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке грунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим Ленінською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області 17.08.1965 року. [INFO] в смт.Молодіжне, Сімферопольського району, Автономної Республіки Крим помер чоловік заявниці - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] та довідкою про смерть №С-01683, які видані Алуштинським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим 30.12.2021 року. На підтвердження факту смерті [PERSON] , заявницею також надано лікарське свідоцтво про смерть серії 35 №200019564 видане 30.12.2021 року, в якому зазначено причину смерті - набряк мозку, ішемічний інфаркт мозку. Враховуючи, що документи, які підтверджують факт смерті громадянина [PERSON] , видані установою на тимчасово непідконтрольній Україні території, ці документи є недійсними і не створюють правових наслідків. Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно ч. 2 ст. 317 ЦІІК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 315ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження та смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 76, 77 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першої ст. 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи у порядку статті 317 ЦПК України. Оскільки заявниця не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території, а також надати для реєстрації смерті чоловіка документи, передбачені законодавством України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приймає до відома відомості щодо смерті чоловіка заявниці видані на тимчасово окупованій території та вважає, що факт смерті [PERSON] , [INFO] в селищі міського типу Молодіжне, Сімферопольського району, Автономної Республіки Крим підтверджується наданими суду доказами, тому є правові підстави для задоволення заяви та для встановлення факту, що має юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved