Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заяво до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з дитиною та стягнення судового збору, третя особа - Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої являються позивач і відповідач по справі. 04.10.2003р. сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04.11.2011р. було розірвано. Відповідач [PERSON] постійно перешкоджає позивачу [PERSON] у спілкуванні з донькою, забороняє побачення з нею, від допомоги позивача [PERSON] відмовляється, чим порушує права позивача на спілкування з дитиною. Тому, [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить суд усунути йому перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON] , встановивши наступні способи участі у вихованні дитини: регулярні побачення з можливістю відвідувати місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме 2 і 4 неділя місяця - з п`ятниці 16-00год. до неділі 17-00год.; літні канікули - 15 днів кожного літнього місяця; зимові канікули. 18.03.2021р. ухвалою суду клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів по справі залишено без задоволення. 18.03.2021р. ухвалою суду прийнято до розгляду зазначену цивільну справу та призначено дату підготовчого судового засідання. Залучено до участі у справі Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Позивач [PERSON] у вступному слові позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що вже три роки він не бачиться з дочкою. Неодноразово звертався до служби у справах дітей та поліції з цього приводу, однак результатів не досяг. Станом на теперішній час йому відомо, що відповідач з дочкою мешкають за межами України без будь-якого статусу, тобто залишаються громадянами України і планують повернутися по постійне проживання до України. Він у свою чергу бажає спілкуватися з дочкою, регулярно сплачує аліменти на картку дитини. У 2017 році він надав відповідачу нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд їх дочки за межі України, після його закінчення відповідач отримувала такий дозвіл у судовому порядку. Ним рішення суду не оскаржувались. Додаткових пояснень не мав. В подальшому надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Самарський В.В. у вступному слові позовні вимоги не визнав та пояснив, що дитина на момент розгляду справи постійно навчається у школі у м. Москва Російської Федерації. Позивачу відомо про цю обставину. Вважає, що у зв`язку з пандемією перетин кордону може містити потенційну небезпеку для дитини. Згідно з нормами Сімейного кодексу України кожен батько має право на спілкування з дитиною, однак у даному випадку це не можливо. Тому, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В подальшому надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третіх осіб Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області Семиряжко А.С. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її присутності та прийняти рішення в інтересах дитини. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.159 Сімейного Кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спального відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. З урахуванням п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.98 р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 3 від 15.05.2006), у частині яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та розумів їх нормального виховання. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. У відповідності до частин 2-4 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Зі змісту положень ч. 4 ст. 155 СК України випливає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В свою чергу ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України зобов`язує того із батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та надати можливості брати участь у її вихованні. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її; благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 27.09.2011р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №250, [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04.11.2011р. по справі №2-3422/11 за позовом [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу, позовну заяву задоволено та розірвано шлюб між сторонами. Рішення суду набрало чинності 15.11.2011р.. Відповідно до повідомлення Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 17.08.2021р. №483, з`ясовано, що малолітня [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] постійно проживають у Російській Федерації, що підтверджується рішеннями Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.02.2021р. у справі №428/9997/20 та від 15.04.2019р. у справі №428/12979/19 про виїзд дитини за кордон без згоди батька, тому провести відповідну роботу з матір`ю дитини, з`ясувати думку самої дитини та надати відповідний висновок наразі неможливо. Відповідно до копії повідомлення Управління освіти Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 25.10.2021р. №1646, [PERSON] , [INFO] , у закладах загальної середньої освіти Сєвєродонецької міської територіальної громади не навчається. Відповідно до копії довідки Державного бюджетного загальноосвітнього закладу міста Москва «Школа №15» від 11.10.2021р. №811, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у Державному бюджетному загальноосвітньому закладі міста Москва «Школа №15» з 14.01.2019р. по теперішній час. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , посилаючись на навчання дочки [PERSON] , [INFO] , у навчальному закладі поза межами території України, вважає неможливим надання позивачу [PERSON] права участі у вихованні неповнолітньої дитини та спілкуватись з нею за її відсутності, чим перешкоджає у спілкуванні та вихованні [PERSON] дочки. За таких обставинах суд вважає, що необхідно надати батьку - позивачу [PERSON] право участі у вихованні неповнолітньої дочки та спілкування з нею, що буде відповідати конституційним засадам рівності прав і обов`язків матері і батька. З урахуванням викладеного, враховуючи соціальний стан та поведінку позивача, враховуючи встановлену судом атмосферу між батьками дитини - [PERSON] та [PERSON] , а також наявний режим дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позов, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, визначивши способи участі позивача [PERSON] у вихованні неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , а саме: призначити час для спілкування та виховання дитини у вигляді регулярних побачень з можливістю відвідувати місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме:2 і 4 тиждень кожного місяця - з 16-00год. п`ятниці до 17-00год. неділі; літні канікули - 15 днів кожного літнього місяця; зимові канікули. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у загальному розмірі 908грн. підтверджується квитанцією №0.0.2032454564.1 від 26.02.2021, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved