Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , які стягнуто рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.05.2016 по справі № 275/58/16-ц. Свої вимоги мотивує тим, що з 20.02.2014 сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції у Житомирській області. За час шлюбу у сторін народились донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.05.2016, справа № 275/58/16-ц, на підставі якого було видано виконавчий лист, ухвалено стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.02.2016 і до досягнення найменшою дитиною повноліття. З моменту винесення рішення суду до 2017 року позивачем надавались кошти [PERSON] так як вони проживали разом. В 2017 році відповідачка по справі, без надання будь-яких пояснень переїхала разом з донькою [PERSON] до м.Житомир. З 2017 року та по теперішній час позивач проживає разом з сином [PERSON] в [ADDRESS] , займається його вихованням, забезпечує його всім необхідним для фізичного, морального та духовного розвитку. 05.08.2020 старшим державним виконавцем Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та проведення стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання обох дітей, аліменти примусово стягуються. Зважаючи на викладене вище, просить звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягнуто рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.05.2016 по справі № 275/58/16-ц, з 1 січня 2017 року. Ухвалою суду від 13.09.2021 постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи неодноразово відкладався в зв`язку з неявкою сторін. В судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позов підтримав, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленою належними чином в порядку ст.ст. 128-131 ЦПК України шляхом оголошення на сайті суду, також судом відповідачка повідомлялась про розгляд справи за зазначеною нею номером мобільного зв`язку та фактичною адресою проживання (а.с. 55, 61, 71). Про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи не подала. Відзив на позовну заяву від відповідачки до суду не надходив. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними та не подано відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по ній, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.05.2016, справа № 275/58/16-ц вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , щомісячно на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.02.2016 до досягнення найменшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно постанови старшого державного виконавця Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 05.08.2020 відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] щомісячно на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.02.2016 до досягнення найменшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] , ВП № 62720970 (а.с. 4). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції в Житомирській області від 09.03.2016, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції в Житомирській області від 09.03.2016 (а.с. 7). Згідно довідки про доходи від 14.06.2021 № БМ300000026, [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Брусилівський маслозавод» на посаді вантажника та загальна сума його доходу з грудня 2020 по травень 2021 без урахування аліментів становить 26 968, 15 грн., аліменти сплачені за указаний період у розмірі 8736,7 грн. (а.с. 8). Довідкою Брусилівського ліцею № 1 ім. І.І. Огієнка відділу освіти та спорту Брусилівської селищної ради № 217 від 14.12.2021 підтверджується те, що [PERSON] , 2014 року народження дійсно навчається у першому класі Брусилівського ліцею № 1 ім. І.І. Огієнка. Сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом, який здійснюється згідно з Договором про здійснення соціального супроводу № 6 від 19.02.2021 та згідно плану соціального супроводу від 19.02.2021. Згідно довідок про склад сім`ї від 14.12.2021 № 4766 та про фактичне місце проживання особи від 14.12.2021 № 4767, [PERSON] , 1993 року народження зареєстрований в [ADDRESS] та його сім`я складається з [PERSON] , 2014 року народження, який є його сином і проживає за вказаною адресою без реєстрації. Довідкою служби у справах дітей Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 17.12.2021 № 568 підтверджується те, що [PERSON] дійсно виховує сам свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 2017 року по теперішній час. З характеристики виданої на учня 1-Б класу Брусилівського ліцею №1 ім. І.І. Огієнка, [PERSON] , [INFO] , вбачається що останній навчається у Брусилівському ліцеї №1 ім. І.І. Огієнка . На підставі висновку виконавчого комітету Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області затвердженого рішенням виконавчого комітету Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 05.01.2022 № 759 місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] визначено разом з батьком [PERSON] за адресою в [ADDRESS] . Згідно заяви поданої до Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) місце проживання [PERSON] зазначено [ADDRESS] (а.с. 55). Довідкою з реквізитами для безготівкового переказу коштів на картковий поточний рахунок в АТ «Райффайзен Банк Аваль» місце реєстрації [PERSON] зазначено [ADDRESS] (а.с. 56) Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України та ч. 1, п.п. 1, 3, 4, 7, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має саме той з батьків, з ким проживає дитина. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ст. 273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Оскільки законодавчо визначеною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є фактичне проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів, зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому ст.141 СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Так як судом встановлено, що з 2017 року дитина [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком [PERSON] , який і є платником аліментів, то вказане свідчить про істотну зміну обставин, що впливають на стягнення аліментів з позивача на утримання двох дітей, оскільки одна дитина фактично проживає з платником аліментів. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення позивача від обов`язку сплати аліментів в частині їх сплати на утримання дитини [PERSON] , 08.11.2014 , які стягуються на підставі рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.05.2016, справа № 275/58/16-ц. Щодо строку, з якого позивач просить звільнити від сплати аліментів, а саме - з 01.01.2017, то суд не може погодитись з позовними вимогами в частині припинення стягнення аліментів з дня початку проживання дитини з позивачем чи іншої дати, оскільки така вимога не передбачена законодавством, а зобов`язання відповідача припиняються саме з дня набрання рішенням суду законної сили. За таких обставин, за відсутності конкретної вказівки в законі щодо часу припинення стягнення аліментів, стягнення з позивача аліментів має бути припинено саме з дня набрання рішенням суду у даній справі законної сили. При вирішення спору суд також враховує, що відповідачкою не було оспорено факт проживання однієї дитини окремо від матері, того, що позивач утримує неповнолітнього сина добровільно та відсутність спорів між сторонами щодо місця проживання їх неповнолітніх дітей. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо звільнення від обов`язку по сплаті аліментів з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню частково, а саме - в частині припинення їх стягнення з дня набрання рішенням законної сили. Щодо сформованих позивачем позовних вимог про повне його звільнення від сплати аліментів за рішенням суду, що, передбачає звільнення від сплати аліментів і на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , то суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову в цій частині. Так, як вбачається з встановлених обставин справи, [PERSON] і досі проживає з матір`ю (відповідачкою), отримувачем аліментів, жодних підстав для припинення сплати аліментів щодо даної дитини у позові не наведено, а тому обов`язок позивача по сплаті аліментів на утримання дитини, яка проживає з відповідачкою - не припинився. Відтак рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.05.2016, справа № 275/58/16-ц, підлягає виконанню в частині стягнення аліментів на одну дитину, а підстав для звільнення позивача від його виконання в повному обсязі - не вбачається. Суд зазначає, що в зв`язку з припиненням обов`язку позивача по сплаті аліментів на одного з дітей, розмір аліментів, який [PERSON] має продовжувати сплачувати за рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.05.2016, справа № 275/58/16-ц на утримання іншої дитини має бути вирахуваний за правилами вирахування тієї рівної частки, що припадала на дитину, виплата аліментів на яку припинилась. В зв`язку з частковим задоволенням позовної вимоги немайнового характеру, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial