Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] 02 вересня 2015 року у Центральному ВДРАЦС Кременчуцького МУЮ в Полтавській області за актовим записом №815, після розірвання шлюбу відповідачу змінити прізвище на дошлюбне, а саме [PERSON] . Свої вимоги позивач мотивував тим, що 02 вересня 2015 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у Центральному ВДРАЦС Кременчуцького МУЮ в Полтавській області за актовим записом №815. Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від даного шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що одруження виявилось невдалим, фактично шлюбно - сімейні відносини припинені з початку 2020 року. Причиною припинення шлюбно - сімейних відносин між сторонами, як вказує позивач, стали різні погляди на життя щодо вирішення сімейних проблем, зокрема питань, пов`язаних з веденням домашнього господарства, з приводу чого постійно виникали непорозуміння. На теперішній час сторони проживають окремо. Позивач зазначає, що поновлювати сімейні стосунки з відповідачем він не має наміру, примирення неможливе, сім`я розпалась остаточно. За таких обставин позивач і звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 20 грудня 2021 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнала, одночасно заперечувала щодо позовних вимог в частині поновлення їй дошлюбного прізвища. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 02 вересня 2015 року у Центральному ВДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області за актовим записом №815, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 червня 2019 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбно - сімейних відносин фактично не підтримує тривалий час, спільного господарства не веде, проживає окремо, фактично шлюбні стосунки припинені. Подружжя не має наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, вони не мають наміру щодо збереження шлюбу, враховуючи думку відповідача, яка позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнала, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового, сплаченого ним при подачі позову до суду згідно квитанції №ПН2748730 від 18 жовтня 2021 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи, а також стягнути на його користь з відповідача [PERSON] сплачений ним судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Outcome: approved