Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

20 жовтня 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] в смт. Сєверне міста Сніжне Донецької області помер батько [PERSON] [PERSON] , після смерті якого залишилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії. 23 вересня 2021 року представник позивачки звернувся до нотаріуса Першої донецької міської держнотконтори, де йому було роз`яснено, що строк, визначений законом на прийняття спадщини, позивач пропустила, роз`яснено оскарження відмову в судовому порядку. Зазначає, що строк звернення до нотаріуса було пропущено з поважних причин, оскільки позивачка була позбавлена можливості вчасно виїхати на територію, підконтрольну державній владі України у зв`язку з введенням карантину, внаслідок чого були закриті контрольно пропускні пункти. Просить визначити позивачці додатковий строк для прийняття спадщини, строком у шість місяців. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Малькевич Є.А. не з`явилися, в позовній заяві зазначили про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області, який був двічі повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, до судового засідання не з`явився, заяв та клопотань суду надано не було. Представник відповідача Сніжнянської міської\~ради до судового засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.\~211, ч.2 ст. 247,\~280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. [INFO] у смт Сєверне міста Сніжного Донецької області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 16 вересня 2021 року Мирноградським відділом ДРАЦС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.9). Факт родинних зв`язків між позивачкою [PERSON] та померлим [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16 березня 1956 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07 липня 1982 року (а.с. 7-8) Згідно постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії від 24 вересня 2021 року, виданої нотаріусом Першої донецької міської нотаріальної контори Наталією Сафроновою, представнику позивачки було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [INFO] [PERSON] у зв`язку із пропуском строку для звернення із заявою про прийняття спадщини (а.с. 10). Із матеріалів справи вбачається, що позивачка у визначений законодавством строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не зверталася, але бажає прийняти спадщину, відсутня її письмова заява про відмову в прийнятті спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні. Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що позивач мешкає в м. Сніжне Донецької області, яке є окупованою територією, що, на думку суду, обґрунтовано позбавило останню можливості вчасно звернутися до нотаріуса та оформити спадкові права. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON] , ніхто із інших спадкоємців до нотаріуса не звертався, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, наданої на запит суду державним нотаріусом Першої донецької міської державної нотаріальної контори Сафронової Н.Л., всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також урахування норм європейського законодавства по правах людини, дозволяють дійти до висновку про можливість визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково, визначивши позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини строком три місяці. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial