Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 15 лютого 2016 року. Вимоги обґрунтовані тим, що подружнє життя із відповідачем не склалося. Зникло взаєморозуміння та повага. Стали частими сварки. Кожен із сторін живе окремим життям та своїми інтересами. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] . Тому просить суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище « [PERSON] ». Судові витрати залишити за нею. Сторони в судове засідання не з`явилися. Подали письмові заяви, кожен зокрема, про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримує. Відповідач позов визнає. Просять шлюб розірвати. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі статтею 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що сторони 15 лютого 2016 року уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Соминської сільської ради Турійського району Волинської області за актовим записом № 1 (а.с.7). Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Син проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.9,10). У подружжя зникло взаєморозуміння та повага. Кожен із сторін живе окремим життям та своїми інтересами. Тобто шлюб носить формальний характер, можливості збереження даного шлюбу немає. Згідно з викладеними обставинами та з урахуванням вищезазначених норм закону, суд прийшов до висновку, що подальше проживання та збереження сім`ї є неможливим, тому шлюб між сторонами слід розірвати. З поданої відповідачем заяви встановлено, що він позовні вимоги визнав. Дана обставина, в силу вимог статті 206 ЦПК України, крім інших є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Крім того, статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Бажання позивачки після розірвання шлюбу іменуватись шлюбним прізвищем «[PERSON]» підлягає до задоволення. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Клопотання позивачки про залишення за нею судових витрат слід задовольнити. На підставі викладеного, статей 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved