Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог банк посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 19 січня 2006 року відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що визначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, а розмір кредитного ліміту в подальшому збільшився до 5 000 гривень. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. АТ КБ "Приватбанк" зазначає, що виконав свої зобов`язання щодо видачі кредитних коштів, надавши можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору у зв`язку з чим, станом на 31 серпня 2021 року має заборгованість перед банком у розмірі 32 730 гривень 94 копійки, яка складається із: 4 339 гривень 50 копійок - заборгованість кредитом; 28 391 гривня 44 копійок - заборгованість за відсотками, від сплати яких відповідач ухиляється, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання згідно якого просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи (а.с. 49-50,52), причини своєї неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст. 19 ЦПК України є малозначною. Ухвалою суду від 11 січня 2022 року постановлено здійснення розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 19 січня 2006 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», шляхом підписання Заяви, був укладений Договір про надання банківських послуг (а.с.12). Встановлено з матеріалів справи, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписав Анкету-заяву, згідно якої просив відкрити йому рахунок та надати наступні послуги: кредитну картку «Універсальна MasterCard» в гривні з фінансовим лімітом в розмірі 1 500 гривень 00 копійок, з базовою відсотковою ставкою - 3 % на місяць з розрахунку 360 днів на рік зі строком кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячним платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, а погашення може відбуватися як шляхом внесення коштів на картку, так і шляхом списання з дебетної картки [NUMBER] (а.с.12 зворот). Згідно розрахунку заборгованості наданого банком станом на 31 серпня 2021 року, відповідач має заборгованість перед банком у розмірі 32 730 гривень 94 копійки, яка складається із: 4 339 гривень 50 копійок - заборгованість кредитом; 28 391 гривня 44 копійок - заборгованість за відсотками, від сплати яких відповідач ухиляється (а.с.4-9). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19 січня 2006 року, посилався на витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів». Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Із виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 19 січня 2006 року по 13 вересня 2021 року з`ясовано, що відповідач користувався кредитними коштами, поповнював картку готівкою у відділеннях банку, сплачував щомісячні платежі, знімав готівку у банкоматах, сплачував за отримані товари та послуги, отже своїми діями не заперечував факт укладання кредитного договору (а.с.32-36), а згідно довідки про зміну умов кредитування, кредитний ліміту збільшувався з 1 500 гривень 00 копійок до 5 000 гривень 00 копійок (а.с.11). Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь банку визначену розрахунком, наданим банком, заборгованість. Суд вважає, що оскільки позивачем згідно положень ст. 81 ЦПК України надано суду належні та допустимі докази визначення сторонами розміру кредиту, отримання відповідачем суми кредиту, а також ознайомлення відповідача, як споживача послуг, з процентною ставкою по кредиту та про умови кредитування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, покладаються на відповідача.

Outcome: approved