Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

У грудні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , де є треті особи про встановлення особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує, що він є співвласником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.01.2017. Зазначена квартира належить позивачу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Після одруження сина [PERSON] , було прийнято рішення зареєструвати у квартирі і невістку - відповідача. Син з невісткою фактично і не проживали у квартирі, відповідач є громадянкою Російської Федерації, і їй потрібно було реєстрацію місця проживання в Києві. Життя в молодій сім`ї не склалося, і в червні 2018 року син розлучився з відповідачем, але не дивлячись на це вона продовжувала залишатися зареєстрованою в квартирі, але фактичного місця проживання відомо не було. Позивач зазначає, що відповідач виїхала з території України та проживає на території м. Санкт-Петербург. [INFO] син [PERSON] трагічно загинув. Зазначає, що у квартирі зареєстровані він з дружиною та відповідач, що підтверджується відомостями з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Позивач вказує, що не перебуває з відповідачем у родинних відносинах. Відповідач колишня дружина його сина. Відповідач не проживає у зазначеній понад три роки та не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере. Враховуючи, що відповідач не проживає у спірній квартирі та відсутня за місцем реєстрації більше трьох років без поважних причин, а її реєстрація порушує права позивача, як власника квартири та особового рахунку, в тому числі позивач змушений нести додаткові витрати на утримання житла. [PERSON] просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 09.12.2021 відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.01.2017. Зазначена квартира належить позивачу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Позивач зазначає, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач, що підтверджується відомостями з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Позивач вказує, що не перебуває з відповідачем у родинних відносинах. Відповідач колишня дружина його сина. Відповідач не проживає у зазначеній понад три роки та не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере. Факт не проживання відповідача в квартирі також підтверджується актом: від 06.07.2021 про не проживання особи за місцем реєстрації, засвідчене в.о. начальника ЖЕД № 2 ТОВ «НОВОБУДОВА». В даному Акті вказано, що [PERSON] з 10.01.2018 не проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У зв`язку з тим, що відповідач не мешкає в спірній квартирі, але зареєстрований у ній, чим порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Позивач самостійно здійснює витрати щодо утримання квартири, сплачує комунальні послуги та витрати за користування житловим приміщенням. В свою чергу відповідач, не здійснює плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири, що підтверджується копіями квитанцій про сплату комунальних послуг. Факт реєстрації в квартирі відповідача, тягне за собою додаткові матеріальні витрати на оплату комунальних послуг, що завдає позивачу матеріальну шкоду. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Судові витрати вирішуються в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved