Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Короленка О. Л., який діє на підставі ордеру, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 16 жовтня 2018 року в розмірі 13950,00 грн, п`ять відсотків за кожен місяць користування позикою в сумі 21622,50 грн, інфляційні збитки за час прострочення виконання зобов`язання 1411,74 грн; заборгованість за договором позики від 04 грудня 2018 року в розмірі 13950,00 грн, п`ять відсотків за кожен місяць користування позикою у сумі 20227,50 грн, інфляційні збитки за час прострочення виконання зобов`язання 1411,74 грн; заборгованість за договором позики від 19 лютого 2019 року в розмірі 27180,00 грн, п`ять відсотків за кожен місяць користування позикою в сумі 36693,00 грн, інфляційні збитки за час прострочення виконання зобов`язання 2850,62 грн; заборгованість за договором позики від 04 червня 2019 року в розмірі 26890,00 грн, п`ять відсотків за кожен місяць користування позикою в сумі 30923,50 грн, інфляційні збитки за час прострочення виконання зобов`язання 2167,33 грн; судові витрати зі сплати судового збору та на професійну правничу допомогу. У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між сторонами укладено договори позики від 16.10.2018, 04.12.2018, 04.06.2019 та 19.02.2019. Відповідно до договору від 16.10.2018 позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 13950 грн 00 коп., що є еквівалентом 500 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення даного договору, та зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, а саме 13950,00 грн, не пізніше ніж через один рік з моменту укладення даного договору, тобто до 16.10.2019. За кожен місяць користування грошовими коштами позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю 5% від зазначеної суми. За домовленістю сторін виплата відсотків за користування грошовими коштами здійснюється позичальником щомісячно протягом 10 робочих днів, починаючи з 25 числа кожного наступного місяця. З аналогічними умовами між сторонами укладено договір позики від 04.12.2018 на суму 13950,00 грн зі строком повернення до 04.12.2019. Також між сторонами укладено 04.06.2019 договір позики на суму 26890,00 грн зі строком повернення до 04.06.2020 та аналогічними з попередніми договорами умовами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~19.02.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір позики на суму 27180,00 грн зі строком повернення не пізніше ніж через один рік з моменту укладення даного договору та на умовах, аналогічних попереднім договорам. Відповідно до п. 2 договорів позики від 16.10.2018, 04.12.2018, 04.06.2019, 19.02.2019 сума позики отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору у повному обсязі. Також умовами договору передбачено, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даними договорами останній зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Всупереч умовам зазначених договорів позики відповідачем не повернута позивачу отримана позика у загальному розмірі 81970,00 грн. Таким чином у відповідача існує заборгованість у розмірі загальної суми неповернутої позики 81970,00 грн. Крім того відповідачу нараховано 5% за щомісячне користування позикою у загальному розмірі 109466,50 грн та інфляційні збитки за неповернуту суму позики у розмірі 7741,43 грн, які позивач просить стягнути на свою користь, а також судові витрати. 22.06.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова позовну заяву залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків (а.с. 46-47). 07.07.2021 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с. 63-64). 02.09.2021 ухвалою суду призначено судове засідання по цивільній справи у режимі відеоконференції (а.с. 74-76). 20.10.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні зі згоди представника позивача вирішено питання щодо розгляду справи за відсутністю відповідача у заочному порядку (а.с. 87-91). 25.11.2021 ухвалою суду відкладено судове засідання по цивільній справі у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачеві повідомлення про дату, час і місце судового засідання (а.с. 98). Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі його представника адвоката Коротенка О. Л., на підставі наявних доказів у матеріалах справи (а.с. 94). Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, у порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд уважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що 16 жовтня 2018 року між [PERSON] , як позикодавцем з однієї сторони, та [PERSON] , як позичальником з іншої сторони, укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 13950 грн 00 коп., що є еквівалентом 500 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення даного договору, та зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, а саме 13950,00 грн, що є еквівалентом 500 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент повернення грошових коштів, не пізніше ніж через один рік з моменту укладення даного договору, тобто до 16.10.2019. За кожен місяць користування грошовими коштами позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю 5% від зазначеної суми. За домовленістю сторін виплата відсотків за користування грошовими коштами здійснюється позичальником щомісячно протягом 10 робочих днів, починаючи з 25 числа кожного наступного місяця. Сума позики, встановлена п. 1 даного договору, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі. У разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даними договорами, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (а.с. 12-13). Відповідач отримав вказані кошти, що підтверджується його підписом у зазначеному вище Договорі позики, що також відповідає п. 2 Договору. Крім того відповідачем підписано розписку від 16.10.2018 про отримання вказаних коштів (а.с. 14). Однак, станом на день звернення до суду з даною позовною заявою, [PERSON] не виконано зобов`язання за вказаним Договором позики. 04 грудня 2018 року між [PERSON] , як позикодавцем з однієї сторони, та [PERSON] , як позичальником з іншої сторони, укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 13950 грн 00 коп., що є еквівалентом 500 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення даного договору, та зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, а саме 13950,00 грн, що є еквівалентом 500 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент повернення грошових коштів, не пізніше ніж через один рік з моменту укладення даного договору, тобто до 04.12.2019. За кожен місяць користування грошовими коштами позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю 5% від зазначеної суми. За домовленістю сторін виплата відсотків за користування грошовими коштами здійснюється позичальником щомісячно протягом 10 робочих днів, починаючи з 25 числа кожного наступного місяця. Сума позики, встановлена п. 1 даного договору, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі. У разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даними договорами, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (а.с. 15-16). Відповідач отримав вказані кошти, що підтверджується його підписом у зазначеному вище Договорі позики, що також відповідає п. 2 Договору. Також відповідачем підписано розписку про отримання грошових коштів у сумі 13950 грн, що є еквівалентом 500 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України на 04.12.2018, в якій зобов`язався повернути кошти не пізніше ніж через один рік, тобто до 04.12.2019, у повному обсязі (а.с. 17). 19 лютого 2019 року між [PERSON] , як позикодавцем з однієї сторони, та [PERSON] , як позичальником з іншої сторони, укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 27180 грн 00 коп., що є еквівалентом 1000 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення даного договору, та зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, а саме 27180,00 грн, що є еквівалентом 1000 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент повернення грошових коштів, не пізніше ніж через один рік з моменту укладення даного договору, тобто до 19.02.2020. За кожен місяць користування грошовими коштами позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю 5% від зазначеної суми. За домовленістю сторін виплата відсотків за користування грошовими коштами здійснюється позичальником щомісячно протягом 10 робочих днів, починаючи з 25 числа кожного наступного місяця. Сума позики, встановлена п. 1 даного договору, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі. У разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даними договорами, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (а.с. 21-22). Відповідач отримав вказані кошти, що підтверджується його підписом у вказаному Договорі позики, що також відповідає п. 2 Договору. Крім того відповідачем складено та підписано розписку від 19.02.2019 про отримання вказаних коштів (а.с. 23). 04 червня 2019 року між [PERSON] , як позикодавцем з однієї сторони, та [PERSON] , як позичальником з іншої сторони, укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 26890 грн 00 коп., що є еквівалентом 1000 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення даного договору, та зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, а саме 26890,00 грн, що є еквівалентом 1000 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент повернення грошових коштів, не пізніше ніж через один рік з моменту укладення даного договору, тобто до 04.06.2020. За кожен місяць користування грошовими коштами позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю 5% від зазначеної суми. За домовленістю сторін виплата відсотків за користування грошовими коштами здійснюється позичальником щомісячно протягом 10 робочих днів, починаючи з 25 числа кожного наступного місяця. Сума позики, встановлена п. 1 даного договору, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі. У разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даними договорами, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (а.с. 21-22). Відповідач отримав вказані кошти, що підтверджується його підписом у вказаному Договорі позики, що також відповідає п. 2 Договору. До того ж відповідачем складено та підписано розписку від 04.06.2019 про отримання вказаних коштів (а.с. 20). Проте [PERSON] у зазначені в договорах позики та розписках строки не повернув позивачеві борг, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Відповідно до\~ст.\~1046\~Цивільного кодексу\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Виходячи з положень ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст.\~525,\~526\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що \~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1\~ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Нормою ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Однак відповідач у порушення зазначених норм закону щодо своєчасного повернення грошових коштів у строк, передбачений\~ вказаними вище договорами позики, та на дату звернення [PERSON] до суду з позовною заявою, не повернув суму грошових коштів у загальному розмірі 81970,00 грн, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем. Зважаючи на неналежне виконання відповідачем зобов`язання стосовно умов повернення позики, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача суми неповернутої позики. Відповідно до пунктів 1, 7 Договорів позики від 16.10.2018, 04.12.2018, 19.02.2019, 04.06.2019 за кожен місяць користування грошовими коштами позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю 5% від зазначеної суми. За домовленістю сторін виплата відсотків за користування грошовими коштами здійснюється позичальником щомісячно протягом 10 робочих днів, починаючи з 25 числа кожного наступного місяця. У разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даними договорами, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ч. 1\~статті 1050 Цивільного кодексу України,\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зі змісту Договору позики від 16.10.2018 убачається, що відповідачеві надавалася позика до 16.10.2019. Прострочення виконання відповідачем його зобов`язання з повернення позивачу боргу складає період часу з листопада 2018 по травень 2021 року, що складає 31 місяць прострочення. Таким чином розмір 5% за користування позикою за усі місяці за Договором позики від 16.10.2018, який підлягає стягненню з [PERSON] , складає 21622,50 грн (сума боргу 13950 грн х 5% х 31 місяць = 21622,50 грн). Інфляційні збитки за період з листопада 2019 по квітень 2021 року складають 1381,05 грн та розраховуються за формулою: сума боргу х загальна сума індексу інфляції за весь період / 100% - сума боргу = збитки від інфляції. Індекс інфляції за кожен місяць прострочення складає: Листопад 2019 р. 100,1% Грудень 2019 р. 99,8% Січень 2020 р. 100,2% Лютий 2020 р. 99,7% Березень 2020 р. 100,8% Квітень 2020 р. 100,8% Травень 2020 р. 100,3% Червень 2020 р. 100,2% Липень 2020 р. 99,4% Серпень 2020 р. 99,8% Вересень 2020 р. 100,5% Жовтень 2020 р. 101,0% Листопад 2020 р. 101,3% Грудень 2020 р. 100,9% Січень 2021 р. 101,3% Лютий 2021 р. 101,0% Березень 2021 р. 101,7% Квітень 2021 р. 100,7% Таким чином сукупний індекс інфляції складає 109,9%. Отже загальна сума індексу інфляції за період становить 1381,05 грн. Також зі змісту боргової розписки від 04.12.2018 убачається, що відповідачеві надавалася позика до 04.12.2019. Прострочення виконання відповідачем його зобов`язання з повернення позивачу боргу складає період часу з січня 2019 по травень 2021 р., що складає 29 місяців. Таким чином розмір 5% за користування позикою за усі місяці за Договором позики від 04.12.2018, який підлягає стягненню з [PERSON] , складає 20227,50 грн (сума боргу 13950 грн х 5% х 29 місяців = 20227,50 грн). Інфляційні збитки за період з січня 2020 по квітень 2021 року складають 1396,39 грн та розраховуються за формулою: сума боргу х загальна сума індексу інфляції за весь період / 100% - сума боргу = збитки від інфляції. Індекс інфляції за кожен місяць прострочення складає: Січень 2020 р. 100,2% Лютий 2020 р. 99,7% Березень 2020 р. 100,8% Квітень 2020 р. 100,8% Травень 2020 р. 100,3% Червень 2020 р. 100,2% Липень 2020 р. 99,4% Серпень 2020 р. 99,8% Вересень 2020 р. 100,5% Жовтень 2020 р. 101,0% Листопад 2020 р. 101,3% Грудень 2020 р. 100,9% Січень 2021 р. 101,3% Лютий 2021 р. 101,0% Березень 2021 р. 101,7% Квітень 2021 р. 100,7% Таким чином сукупний індекс інфляції складає 110,01%. Отже загальна сума індексу інфляції за період становить 1396,39 грн. Згідно умов Договору позики від 19.02.2019, відповідачеві надавалася позика до 19.02.2020. Прострочення виконання відповідачем його зобов`язання з повернення позивачу боргу складає період часу з березня 2019 по травень 2021 р., що складає 23 місяців. Таким чином розмір 5% за користування позикою за усі місяці за Договором позики від 19.02.2019, який підлягає стягненню з [PERSON] , складає 36693,00 грн (сума боргу 27180 грн х 5% х 27 місяців = 36693,00 грн). Інфляційні збитки за період з березня 2020 по квітень 2021 року складають 2750,62 грн та розраховуються за формулою: сума боргу х загальна сума індексу інфляції за весь період / 100% - сума боргу = збитки від інфляції. Індекс інфляції за кожен місяць прострочення складає: Березень 2020 р. 100,8% Квітень 2020 р. 100,8% Травень 2020 р. 100,3% Червень 2020 р. 100,2% Липень 2020 р. 99,4% Серпень 2020 р. 99,8% Вересень 2020 р. 100,5% Жовтень 2020 р. 101,0% Листопад 2020 р. 101,3% Грудень 2020 р. 100,9% Січень 2021 р. 101,3% Лютий 2021 р. 101,0% Березень 2021 р. 101,7% Квітень 2021 р. 100,7% Таким чином сукупний індекс інфляції складає 110,12%. Отже загальна сума індексу інфляції за період становить 2750,62 грн. З Договору позики від 04.06.2019 убачається, що відповідачеві надавалася позика до 04.06.2020. Прострочення виконання відповідачем його зобов`язання з повернення позивачу боргу складає період часу з липня 2019 по травень 2021 р., що складає 23 місяці. Таким чином розмір 5% за користування позикою за усі місяці за Договором позики від 04.06.2019, який підлягає стягненню з [PERSON] , складає 30923,50 грн (сума боргу 26890 грн х 5% х 23 місяців = 30923,50 грн). Інфляційні збитки за період з липня 2020 по квітень 2021 року складають 2108,18 грн та розраховуються за формулою: сума боргу х загальна сума індексу інфляції за весь період / 100% - сума боргу = збитки від інфляції. Індекс інфляції за кожен місяць прострочення складає: Липень 2020 р. 99,4% Серпень 2020 р. 99,8% Вересень 2020 р. 100,5% Жовтень 2020 р. 101,0% Листопад 2020 р. 101,3% Грудень 2020 р. 100,9% Січень 2021 р. 101,3% Лютий 2021 р. 101,0% Березень 2021 р. 101,7% Квітень 2021 р. 100,7% Таким чином сукупний індекс інфляції складає 107,84%. Отже загальна сума індексу інфляції за період становить 2108,18 грн. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо часткового задоволення позову [PERSON] та стягнення з [PERSON] заборгованості за Договорами позики від 16.10.2018, 04.12.2018, 19.02.2019, 04.06.2019 у загальному розмірі 81970,00 грн; 5% за користування позикою за усі місяці за Договорами позики від 16.10.2018, 04.12.218, 19.02.2019, 04.06.2019 у загальному розмірі 109466,50 грн; інфляційних збитків за указаними договорами у загальному розмірі 7636,24 грн. Окрім того позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати на правничу допомогу, у зв`язку з чим суд зазначає наступне. Згідно\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У відповідності до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже згідно розміру пропорційно задоволених позовних вимог, з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4997,36 грн (199072,74 х 5000,00 / 199177,93 = 4997,36, де 199072,74 сума задоволених позовних вимог; 5000,00 сума витрат на професійну правничу допомогу; 199177,93 сума позовних вимог). Статтею 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Положення частин першої та другої\~статті 137 ЦПК України\~кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом. Пунктом 9 частини першої\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону № 5076-VI\~передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При установленні розміру гонорару ураховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Закон України «Про судоустрій і статус суддів»\~встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Згідно практики Європейського суду з прав людини про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Указаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Клопотання про відшкодування судових витрат було викладено у позовній заяві, докази (крім доказів оплати послуг адвоката) для вирішення цього клопотання були додані до позовної заяви. У цій справі надано докази щодо обсягу наданих послуг, а саме акт наданих послуг від 24.05.2021. Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством. Суд зазначає, що\~Цивільний процесуальний кодекс України\~у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначені норми (ст.ст. 137, 141) були введені в\~ЦПК України\~з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів сторін, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість сторін по справі отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. Аналогічний висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 21 січня 221 року у справі № 280/2635/20 (провадження № К/9901/29763/20). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд ураховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд враховує критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому суд зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц) Доказами в цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). За правилами оцінки доказів, встановлених\~статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так на обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу надано копію Договору № 01-02/21 про надання правової допомоги від 01 лютого 2021 року (а.с. 32-34); копію Додаткової угоди від 01 лютого 2021 року до Договору про надання правової допомоги від 01 лютого 2021 року № 01-02/21 (а.с. 35-36); акт наданий послуг від 24 травня 2021 року (а.с. 37); попередній розрахунок судовий витрат, які будуть понесені позивачем під час розгляду справи від 24.05.2021 (а.с. 38); ордер серії АІ № 1115986 від 24.05.2021 (а.с. 39); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Короленком Олександром Леонідовичем серії КС № 5477/10 (а.с. 40). З копії Акту наданих послуг від 24.05.2021 за договором № 01-02/21 про надання правової допомоги від 01.02.2021 та додаткової угоди від 01.02.2021 до вказаного договору, укладеного між Адвокатським бюро «КОРОЛЕНКА ОЛЕКСАНДРА» в особі Короленка О. Л. та позивачем, убачається, що адвокатом надано [PERSON] наступні послуги: складання позовної заяви про стягнення заборгованості за договорами позики від 16.10.2018, 04.12.2018, 19.02.2019, 04.06.2019 4000 грн; розрахунок інфляційних збитків 500 грн; розрахунок 5% за кожен місяць користування позиками 500 грн; що загалом складає вартість послуг у розмірі 5000 грн (а.с. 32-34, 35-36, 37). Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката у суді першої інстанції. Суд також ураховує положення частини шостої\~статті 137 ЦПК України за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак суд зазначає, що відповідачем [PERSON] заперечень щодо не співмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу не надано, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем також не заявлено. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що у даній конкретній справі витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи, а отже співмірними з наданими правовими послугами. Проте оскільки позов задоволено частково, то згідно розміру пропорційно задоволених позовних вимог з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4997,36 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1990,73 грн. Одночасно суд зазначає, що при подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір на загальну суму у розмірі 10117 грн (а.с. 5, 6, 7, 8), в той час як ціна позову визначена у сумі 199177,93 грн (а.с. 51-52). Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, яка діяла на момент подачі позову) установлено розмір ставки судового збору, яка за подання заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (908,00 грн) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (11350,00 грн). Отже позивачу необхідно було сплатити за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 1991,78 грн, що відповідає 1% ціни позову. Таким чином [PERSON] зайво сплачено судовий збір на суму 8125,22 грн (10117 1991,78 = 8125,22), який підлягає поверненню позивачеві. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. На підставі викладеного та

Outcome: partial