Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

В липні 2021р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] , третя особа: [PERSON] , в якому з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просив суд: стягнути з відповідачки на свою користь: - неустойку за період з 16 березня 2021р. по 27 липня 2021р. (включно) в розмірі 393083,87 грн.; - збитки за період з 02 березня 2021р. по 27 березня 2021р. в розмірі 17070,35 грн.; - судові витрати, включаючи суму сплаченого судового збору в розмірі 4101,54 грн. та витрати на професійну правничу допомогу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 15 грудня 2003р., власниками квартири за адресою: [ADDRESS] є позивач та його дружина - третя особа. 11 грудня 2018р. між сторонами було укладено договір оренди зазначеної квартири. Відповідно до п. 5.4. договору оренди строк користування житлом починається з моменту підписання зазначеного договору. Згідно п. 5.1. договору, моментом його підписання є дата, визначена сторонами в преамбулі договору, тобто 11 грудня 2018р. Акт прийому - передачі майна сторони підписали 11 грудня 2018р. Відповідачка вселилася до квартири і відповідно з 11 грудня 2018р. до 27 липня 2021р. остання користувалася зазначеною квартирою. Відповідачка виселилась із належної позивачу та третій особі квартири лише 27 липня 2021р., що підтверджується актом приймання-передачі житлового приміщення (квартири) від 27 липня 2021р. та актом пошкодження майна від 27 липня 2021р. Пунктом 3.1. договору визначено розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, який становить 44800,00 грн., що є еквівалентом 1600,0 дол. США (по курсу НБУ станом на дату підписання договору оренди) за місяць. Орендна плата сплачується орендарем до 11 числа поточного місяця готівкою. В момент укладання договору відповідачка сплатила позивачу 44800,00 грн., в якості платежу за перший місяць та 44800,00 грн. гарантійного платежу для відшкодування можливих збитків, завданих майну орендодавця внаслідок пошкоджень. Між сторонами узгоджено та визначено в п. 3.5. договору, що комунальні послуги (постачання холодної та гарячої води, електроенергії, газу, опалення та інші (згідно лічильників та квитанцій) оплачуються орендарем. Так позивач зазначає, що строк договору оренди відповідно до п. п.5.1 договору становить 1 рік. Тобто договір оренди діяв до 11 грудня 2019р. За відсутності заперечень сторін договору оренди, після спливу строку оренди його дію було автоматично продовжено ще на 1 рік, починаючи з 11 грудня 2019р. до 11 грудня 2020р. Проти продовження договору на новий строк позивач заперечував, неодноразово направляв повідомлення про припинення договору оренди з вимогою про виселення та повернення орендованої квартири. Таким чином, на думку сторони позивача строк дії договору оренди квартири від 11 грудня 2018р. припинився 11 грудня 2020р. Рішенням Шевченківського районного суду від 10 серпня 2021р. у справі № 761/34010/20, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати, комунальних послуг та виселення з квартири - задоволено. Стягнуто з відповідачки на користь позивача неустойку за період з 12 грудня 2020р. по 15 березня 2021р. (включно) в розмірі 277470,8 грн. та суму збитків з оплати комунальних послуг станом на 01 березня 2021р. у розмірі 144857,63 грн. Оскільки на думку сторони позивача, відповідачка продовжувала користуватися квартирою позивача до 27 липня 2021р., що зумовило звернення останнього до суду з позовом про стягнення неустойки та збитків з оплати комунальних послуг за період, що не охоплений судовим рішенням у справі № 761/34010/20. Позивач вказує, що за період з 16 березня по 27 липня 2021р. час прострочення користування квартирою становить: в березні 16 днів, в квітні 30 днів, в травні 31 день, в червні 30 днів та в липні 27 календарних днів. Розмір орендної плати за 1 день прострочення в березні, травні та липні становить 2890,32 гривні з розрахунку 31 день на місяць, а в квітні та червні 2986,67 гривень з розрахунку 30 днів на місяць. Розмір неустойки відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, за період після припинення договору оренди квартири з 16 березня по 27 липня 2021р. становить 393083,87 грн. Крім того, позивач вказує, що станом на 17 листопада 2021р. він самостійно здійснив оплату боргів за комунальні послуги для уникнення стягнення з нього цих сум постачальниками таких послуг в судовому порядку. Тому позивач вважає, що йому завдано матеріальних збитків у загальному розмірі 17070,35 грн. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав, і посилаючись на положення ст. ст. 22, 785, 1166 ЦК України, просив суд позов задовольнити. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2021р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30 листопада 2021р. на адресу суду надійшла заява про збільшення позовних вимог. До судового засідання 19 січня 2022р. сторона позивача подала на адресу суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи і просить розглядати справу у відсутність свого представника. Також на адресу суду надійшла заява від третьої особи, яка просила суд здійснювати розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позову, третя особа підтримує. Відповідачка, про час та місце розгляду справи оповіщалася в установленому законом порядку, в судові засідання не з`явилася, поважності причин неявки суду не повідомила, свого представника до суду не направила. У встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідачка відзив на позов не подавала. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 15 грудня 2003р., власниками квартири [ADDRESS] є позивач та третя особа. 11 грудня 2018р. між відповідачкою (орендар) та позивачем (орендодавець) було укладено договір оренди зазначеної вище квартири. Відповідно до п. 5.4. договору оренди строк користування житлом починається з моменту підписання зазначеного договору. Згідно п. 5.1. договору, моментом його підписання є дата, визначена сторонами в преамбулі договору, тобто 11 грудня 2018р. Акт прийому - передачі майна сторони підписали 11 грудня 2018р. Відповідно до ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до п. 2.3 договору орендар зобов`язується використовувати квартиру лише для проживання в ній. Договором визначено розмір орендної плати, а саме, відповідно до п. 3.1 договору розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, становить 44800,00 грн., еквівалент 1600,0 дол. США (по курсу НБУ станом на дату підписання договору оренди) за місяць та сплачується орендарем до 11 числа поточного місяця готівкою. Згідно з пунктом 6.6. договору оренди, факт прийому-передачі майна з оренди оформлюється актом приймання-передачі. На момент подання цього позову до суду такий акт сторонами не підписувався та був відсутній у сторін. Строк договору оренди відповідно до п. 5.1 договору становить 1 рік, тобто - до 11 грудня 2019р. Після цього за відсутності заперечень сторін договору його строк було продовжено до 11 грудня 2020р. Як вбачається з матеріалів справи, позивач направляв відповідачці листи (повідомлення) про припинення договору оренди. В зазначених повідомленнях позивач висловлював свої заперечення проти пролонгації договору на третій строк. Тож, відповідно до п. 5.2. договору оренди він є припиненим у зв`язку із закінченням строку, на який був укладений, з урахуванням строку його пролонгації на 2020р. Таким чином, договір оренди закінчив свою дію 11 грудня 2020р. Судом встановлено, що відповідачка виселилась із належної позивачу та третій особі квартири лише 27 липня 2021р., що підтверджується актом приймання-передачі житлового приміщення (квартири) від 27 липня 2021р. Відповідно до ч.1, 3 ст. 820 ЦК України розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла. Згідно ч. 1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Згідно з вимогами ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Таким чином, під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, між сторонами булу укладено договір оренди квартири і позивач передав квартиру за адресою: [ADDRESS] відповідачці [PERSON] , яка вчасно не виконала обов`язку щодо повернення квартири орендодавцю. Будь-яких доказів, які б підтверджували, що відповідачка у встановлений строк виконувала свої зобов`язання за вказаним договором оренди, або сплатила неустойку за користування річчю за час прострочення матеріали справи не містять. Згідно проведеного позивачем розрахунку суми неустойки боргу, який перевірено судом, встановлено, що: за період з 16 березня 2021р. по 27 липня 2021р. час прострочення користування квартирою становить: в березні 16 днів, в квітні 30 днів, в травні 31 день, в червні 30 днів та в липні 27 календарних днів. Розмір орендної плати за 1 день прострочення в березні, травні та липні становить 2890,32 грн., з розрахунку 31 день на місяць, а в квітні та червні 2986,67 грн. з розрахунку 30 днів на місяць. Розмір неустойки відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України за період після припинення договору оренди квартири за період з 16 березня 2021р. по 27 липня 2021р. становить 393083,87 грн. Таким чином, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, як на підставу для задоволення позову щодо стягнення суми неустойки в розмірі 393083,87 грн. за період з 16 березня 2021р. по 27 липня 2021р. (включно), знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на наявних в матеріалах справи достатніх та допустимих доказах, тому суд прийшов до висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню неустойка в розмірі 393083,87 грн. Щодо вимог позивача про стягнення матеріальних збитків з оплати комунальних послуг в загальному розмірі 17070,35 грн., станом на 27 липня 2021р., слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом п. 1) ч. 2 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ст. 1166 ЦК України відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Крім того, відповідно до 4.2 договору оренди квартири, орендар відшкодовує орендодавцю матеріальний збиток, заподіяний в результаті невиконання обов`язків, передбачених у п. 2.3. даного договору у встановленому законом порядку. Між сторонами узгоджено та визначено в п. 3.5. договору, що комунальні послуги (постачання холодної та гарячої води, електроенергії, газу, опалення та інші (згідно лічильників та квитанцій) оплачуються орендарем Як вбачається з матеріалів справи позивач самостійно сплатив суми заборгованості за комунальні послуги, визначені постачальниками таких послуг станом на 27 липня 2021р., для уникнення стягнення з нього цих сум постачальниками в судовому порядку. Копії були направлені до суду та відповідачу на адресу його реєстрації разом із заявою про збільшення розміру позовних вимог. Тож, суми, сплачені позивачем замість відповідачки за комунальні послуги, якими користувалася саме відповідачка з 02 березня 2021р. до 27 липня 2021р., є реальними збитками позивача. Це витрати, які позивач зробив та вимушений буде зробити для відновлення свого порушеного права (ст. 22 ЦК України). Зазначені збитки мають бути компенсовані відповідачкою позивачу в повному обсязі. Як вбачається з розрахунку заборгованості, який перевірено судом, сума боргу за комунальні послуги станом на 27 липня 2021р. складає 17070,35 грн. з яких: утримання будинків та прибудинкових територій у сумі 3624,43 грн.; центральне опалення у сумі 8252,69 грн., вивезення побутових відходів 879,60 грн.; розподіл газу в сумі 10,54 грн.; холодне водопостачання, водовідведення х/в, водовідведення г/в - 1980,18 грн.; внески за обслуговування вузла комерційного обліку у сумі 225,77 грн.; електроенергія у сумі 2097,14 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення збитків з оплати комунальних послуги підлягає також задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 4101,54 грн.

Outcome: approved