Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Лука-Мелешківської сільської ради Вінницької області, про визначення місця проживання дитини. Позов мотивовано тим, що 12.06.2016 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Вінницьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області, актовий запис № 1054. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2020 року шлюб було розірвано. На даний час позивач проживає з сином, який перебуває на його утриманні. Питанням утримання та виховання сина відповідач абсолютно не переймається. Відповідач не піклується про сина, про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ним, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Не надає ніякого матеріального утримання, висловлює своє не бажання щодо утримання сина належним чином посилаючись на брак коштів та неможливістю десь їх заробити. При цьому, відповідач фізично здорова, не являється інвалідом та не має ніяких травм і патологій. [PERSON] не проживає з позивачем та сином тривалий період часу, проявляє байдужість та небажання приймати участь у вихованні та житті дитини. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просить визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 15.09.2021 року призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Окрім того, витребувано у Служби у справах дітей Лука-Мелешківської сільської ради Вінницької області висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Ухвалою суду від 25.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Представник Служби у справах дітей Лука-Мелешківської сільської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомлено. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 12.06.2016 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано 04.09.2020 року відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області. При розірванні шлюбу [PERSON] відновила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.05.2017 року. Згідно довідки № 674, виданої 02.07.2021 року виконкомом Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] , але проживають за адресою: [ADDRESS] . За період проживання на території сільської ради на [PERSON] скарг до сільської ради не надходило, інші відомості не відомі, що підтверджується довідкою № 02-41/151, виданої 15.07.2021 року виконкомом Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Згідно акту обстеження умов проживання від 20.07.2021 року за адресою: [ADDRESS] , умови проживання на достатньому рівні. Судом досліджено акт оцінки потреб сім`ї/особи від 20.07.2021 року та висновок оцінки потреб сім`ї від 20.07.2021 року Відповідач мешкає окремо від сина. Доказів про те, що вона приймає участь у вихованні дитини матеріали справи не містять. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Лука-Мелешківської сільської ради Вінницької області від 24.11.2021 року про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] , Служба у справах дітей Лука-Мелешківської сільської ради Вінницької області вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком підлягають задоволенню, таке рішення відповідатиме найвищим інтересам дитини. При цьому суд звертає увагу, що в даному випадку мова йде не про розлучення дитини з матір`ю, а про визначення місця проживання дитини, при тому, що дитина проживає постійно з батьком окремо від матері. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved