Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , 2009 року народження, стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 908грн.00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що 21.02.2009 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу з [PERSON] у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . 12.12.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] припинено на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова та стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1059,00грн. з 21.11.2014року до часу повноліття дитини. 17.04.2015р. Московським відділом державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Харків) було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] аліментів №ВП 47335531. Проте на даний час рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.12.2014р. відповідачем не виконується та аліменти на утримання спільної доньки не сплачуються. Станом на 01.06.2021 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість по аліментам. 24.04.2021року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . На даний час дитина проживає з нею. Відповідач жодної участі у житті доньки не бере, не цікавиться нею, матеріально та духовно не підтримує, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки, та не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток. 08.09.2021 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності представника Служби та прийняти рішення у найкращих інтересах дитини. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд за результатами розгляду підготовчого судового засідання ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. За правилами ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.02.2009року, який рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.12.2014року було розірвано. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, 24.04.2021року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу присвоєно - [PERSON] . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.12.2014року, крім іншого, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1059 грн. починаючи з 21.11.2014року до часу повноліття дитини. Відповідно до повідомлення Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №31 м.Києва з поглибленим вивченням предметів природничо-математичного циклу від 31.08.2021р. Вих.№01-16/107, зі слів класного керівника Олександри з 1 по 4 клас [PERSON] та класного керівника 5В класу [PERSON] : у початковій школі приводила до школи й забирала дитину, [PERSON] , мама, [PERSON] , вона ж спілкувалася з учителями щодо навчальних досягнень доньки та її поведінки; у п`ятому класі [PERSON] приходить до школи та йде додому самостійно. Мама Саші, постійно спілкується з класним керівником, учителями- предметниками, цікавиться успіхами доньки, прислуховується до рекомендацій, піклується про її фізичний і духовний розвиток. Зі слів учителів, упродовж навчання [PERSON] в СШ №31 м.Києва, батька дівчинки, [PERSON] , жодного разу в закладі не бачили, ніхто з учителів з ним не знайомий, відповідно ніхто з ним не спілкувався, тому про участь батька у вихованні доньки нічого повідомити. Як вбачається з характеристики наданої Директором ТОВ «Сервісний центр «Авто-Дім», [PERSON] 05.02.2017 року прийнята на роботу в «Сервісний центр «Авто-Дім» персональним тренером та тренером групових занять. Працює дотепер. Одружена, має дитину - дочку [PERSON] . До кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувалась. В порушенні трудової дисципліни не помічена. Доган і стягнень не має. За час роботи зарекомендувала себе з позитивної сторони, як відповідальний співробітник, націлений на відмінний результат, завжди готова до швидкого прийняття інноваційних рішень та несення відповідальності за їх прийняття і за дії підопічних. Готова до роботи в будь-яких умовах, в т.ч. в неробочий час. [PERSON] відрізняють високі особисті якості: доброзичливість, стриманість, цілеспрямованість, ініціативність, порядність, працьовитість, сумлінність. Має відмінні організаторські здібності, вона комунікабельна, вимоглива до себе і колег. Своїм особистим прикладом завоювала довіру, повагу і авторитет в трудовому колективі. [PERSON] є духовно багатою особистістю, володіє цивільною самосвідомістю. Шкідливі звички відсутні, сторониться конфліктних ситуацій. У колективі має високий авторитет, завжди готова прийти на виручку. 28.08.2021року Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації було складено акт №144 обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] . Умови проживання - добрі. В квартирі чисто, прибрано, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка. Дитина має окрему кімнату ( ліжко, стіл для навчання, шафа для одягу, іграшки, килим, особисті речі). За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] - чоловік матері, [PERSON] - мати, [PERSON] . Стосунки, традиції сім`ї теплі, існує взаєморозуміння та повага. Крім того, на підтвердження доцільності позбавлення відповідача батьківських прав позивачем надано копії квитанції про переказ на ім`я відповідача грошових коштів у сумі 700 грн. та 200 грн., як стверджує позивач, за отримання дозволу відповідача на виїзд дитини за кордон на море. Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у своєму висновку від 21.12.2021року за №103/10386/41/6 вважає за можливе позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що він ухиляється від виховання та утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивачем надано докази у спосіб та в порядку передбаченому законом, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дочки. На обсяг батьківських прав та обов`язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини. За таких обставин суд вважає, що визнання відповідачем позову про позбавлення батьківських прав, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, при цьому, враховуючи добровільність визнання відповідачем обставин, які стосуються позову, суд, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд установив, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн., що підтверджується оригіналом квитанції, яка міститься у матеріалах справи. Оскільки, розгляд справи по суті не здійснювався, що підтверджено матеріалами справи, суд на підставі ч.3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» прийшов переконання, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 454,00 грн. Разом із тим, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 454,00 грн.

Outcome: approved