Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 4271 про стягнення з неї, [PERSON] , на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в розмірі 9380 грн. Позивач таке стягнення вважає незаконним, оскільки не має жодної заборгованості за кредитами, а також нею не укладалися та не посвідчувалися нотаріально жодні договори про надання позики. Жодний договір з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» нею не укладався, нотаріально не посвідчувався і кошти по ньому вона не отримувала, а тому жодних підстав для вчинення виконавчого напису не було. Крім того, станом на 26 січня 2021 року, тобто на час вчинення виконавчого напису, чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріального договору. Просить виконавчий напис № 4271, вчинений 26.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., визнати таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в судове засідання не з`явився. 26 листопада 2021 року відповідач направив до суду заяву про визнання позову та заяву про врегулювання спору за участю судді (а.с.32, 33). Третя особа старший державний виконавець Конотопського ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Романчук І.А. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку. Надано письмову заяву про розгляд справи без її участі. При вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.40). Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку (а.с.37). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 10.12.2021 року, також суд витребував у приватного нотаріуса Київського міского нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича засвідчений належним чином виконавчий напис від 26 січня 2021 року №4271 та документи, на підставі яких його було вчинено (а.с.15). Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. 17.11.2021 року також направлявся запит з метою отримання засвідченого належним чином виконавчого напису від 26.01.2021 року за №4271 та документів, на підставі яких його було вчинено, однак відповіді отримано не було (а.с. 18, 20). Незважаючи на неявку позивача, відповідача та третіх осіб по справі, з огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору, суд дійшов висновку стосовно можливості розгляду справи по суті у судовому засіданні 11 січня 2022 року. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 4271 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості за період часу з 01.11.2018 року по 26.01.2021 року включно у такому розмірі: -3000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; -6330 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією; - 50 грн. 00 коп. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 9380 грн. 00 коп. (а.с.27). Постановою старшого державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Романчук І.М. від 23.07.2021 року відкрито виконавче провадження №66186917 з виконання виконавчого напису №4271, виданого 26.01.2021 року (а.с.28). Згідно виписки з рахунку по кредитному договору №1-20180526-37661 від 26.05.2018 року [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у розмірі 9330 грн (а.с.26). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постава КМУ №662 від 26 листопада 2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, про визначення нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови КМУ №662 від 26 листопада 2014 року визнано незаконним та нечинним розділ Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 26.01.2021 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 305/2082/14-ц від 15.01.2020 року. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, в процесі розгляду справи встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 26 січня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Також в матеріалах справи на час розгляду справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та [PERSON] 26.05.2018 року було укладено Кредитний договір №1-20180526-37661, навіть в своєму відзиві на позовну заяву ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не надав належним чином завірену копію вказаного кредитного договору. Конотопський відділ ДВС у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) надав заяву про примусове виконання рішення виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 26.01.2021 року № 4271 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості у розмірі 9380 грн. Додатком до вказаної заяви є оригінал виконачого напису від 26 січня 2021 року та докази, що підтверджують повноваження особи, яка підписала дану заяву (а.с.25). Кредитний договір №1-20180526-37661 від 26.05.2018 року ніким зі сторін суду наданий не був, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Згідно з правовим висновком, викладениму постановах Верховного Суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у спарві №645/1979/15-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачм документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконачих написів нотаріусів. Для привильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Підстав для відмови у задоволенні позову судом не встановлено. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 908 грн. 00 коп. Враховуючи викладене та

Outcome: approved