Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

12 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що з 21 грудня 2002 року по 14 липня 2006 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні та вихованні. Син сторін досяг повноліття та навчається у вищому навчальному закладі «Дніпровський національний університет залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна» на першому курсі денної форми навчання, термін навчання до 30 червня 2024 року. Син навчається не має змоги влаштуватись на роботу, тому потребує матеріальної допомоги з боку батька. У зв`язку з наведеним позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина доньки - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином віку 23 років або до закінчення навчання. Ухвалою суду від 06 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено сина сторін [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що [PERSON] є його сином та він не відмовляється від його утримання. Проте, має сумніви в тому, що син дійсно навчається у навчальному закладі. Також пояснив, що син не спілкується з ним, а батька сприймає виключно як джерело для отримання коштів. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] досяг повнолітнього віку. Як вбачається з довідок про реєстрацію місця проживання осіб, повнолітній син сторін проживає разом з позивачем. У відповідності до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що [PERSON] , навчається у Дніпровському національному університеті залізничного транспорту на першому курсі, форма навчання - контракт, термін навчання з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року, що підтверджується довідкою навчального закладу №000455 від 29 липня 2021 року. Оскільки повнолітній син продовжує навчання, у зв`язку з навчанням не може працювати, суд приходить до переконання, що він потребує матеріальної допомоги. Обставин, які свідчать про те, що відповідач не має можливості надавати допомогу повнолітньому сину, судом не встановлено. На підставі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Суд враховує, що відповідач є працездатним, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідач не скористався своїм правом на подання суду заперечень проти позову та доказів на яких вони ґрунтуються та не надав суду відомостей що до його майнового стану, стану здоров`я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що син не навчається у навчальному закладі, оскільки позивачем надано довідку, яка у суду не викликає сумнівів у її достовірності. Натомість відповідачем факт навчання сина у навчальному закладі не спростовано за допомогою належних та допустимих доказів. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що не має наміру подавати жодних доказів. Посилання відповідача на відсутність спілкування з сином не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання. Враховуючи всі наведені обставини, зокрема потребу сину сторін у матеріальній допомозі з боку батьків, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку відповідача. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладено та

Outcome: approved