Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від спільного проживання в них народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано. Відповідач [PERSON] ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успішністю свого сина, станом його здоров`я, не спілкується із ним. Син повністю перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом. В підготовчому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов повністю, просила його заводольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи- Служби у справах дітей Снятинської міської ради в підготовче засідання не з`явився, в заяві до суду просить справу розглядати у його відсутності. Позов визнає повністю. Відповідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено особи, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. Зокрема, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає із позивачкою [PERSON] в [ADDRESS] , що вбачається із довідки виконавчого комітету Снятинської міської ради № 01-03/9/33/620 від 05.07.2021 та акту обстеження умов проживання від 05.07.2021. Відповідач зареєстрований в [ADDRESS] , що вбачається із відповіді на запит Заставнівської міської ради. Тому позов до [PERSON] про позбавлення батьківських прав підсудний Заставнівському районному суду Чернівецької області. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.02.2004, яке видане Тулуківською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітнього [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20.03.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №8 від 20.03.2012 . Із копії виконавчого листа від 12.08.2008, вбачається, що згідно рішення Снятинського районного суду із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 250 грн щомісячно і до його повноліття, починаючи із 04.07.2008. Згідно довідки Заставнівського районного відділу державної виконавчої служби від 30.06.2021, борг по сплаті аліментів [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] станом на 01.07.2021 становить 67784 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідач не спілкується із сином, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться його життям та не відвідує його, не піклується про її фізичний і духовний розвиток. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що останній без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомо нехтує ними, що відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно рішення виконавчого комітету Снятинської міської ради №353-19/2021 від 23.12.2021 та висновку органу опіки та піклування Снятинської міської ради , вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] безпідставно ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по вихованню сина [PERSON] його необхідно позбавити батьківських прав по відношенню до останнього. На підставі ст.ст. ст.ст. 150, 152, 155, 164 СК України, ст.8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та

Outcome: approved