Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Фізичної особи підприємця [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу. В обґрунтування позовних вимог було вказано, що 29.06.2021 позивачем в усній формі з власником магазину « [INFO] », фізичної особою-підприємцем [PERSON] , укладено договір купівлі-продажу зовнішніх вхідних двопільних дверей до житлового будинку з металічного профілю не менше 2мм, з терморозривом, з ущільнювачем, з турецькими замками, з трьома контурами і базил ватою, з їх встановленням. Вартість дверей з урахуванням акції була встановлена та складала 19 270 грн., 300 грн. за демонтаж, 200 грн. за занос, 200 грн. за монтаж. Також позивач сплатила аванс у розмірі 5 000 грн. 08.07.2021 працівники відповідача з магазину «[INFO]» зателефонували позивачу та повідомили, що вони везуть вхідні двері та встановлять їх в цей день. 08.07.2021 року, працівник відповідача у справі, гр. [PERSON] встановив двері та вимагав сплатити йому 14 270 грн. (різницю між сумою сплаченого мною авансу 5 000 грн. та загальною вартість вхідних дверей) та додатково сплатити 700 грн., які були сплачені позивачем. Після того як були встановлені двері я виявила істотні недоліки, а саме: вхідні двері не відповідали технічним параметрам які позивач назвала при укладені публічного договору купівлі-продажу. Тобто такий товар є суттєво іншим, ніж це було передбачено договором; одна частина дверей була вище, друга нижче; покриття дверей було браковане (здуття пухирями); на замкові була зчесана окружність; лиштва на одній із сторін дверей приклеєна не рівно. 09.07.2021 позивач звернулася до відповідача з заявою про проведення експертизи щодо придбаних вхідних дверей( товару) і у випадку виявлення недоліків розірвати договір та повернути гроші за товар на що отримала відмову. ФОП [PERSON] як суб`єкту господарювання видано припис, яким зобов`язано його усунути істотні порушення та у строк до 13.09.2021 року повідомити письмово ГУ Держпродепоживслужбу в Дніпропетровській області про виконання припису. Станом на час подання позову припис не виконано та грошові кошти позивачу не повернуто. У з зв`язку з викладеним просила суд розірвати договір купівлі-продажу зовнішніх вхідних двопільних дверей та стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 19 970 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, просив в задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Ст. 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 29.06.2021 позивачем в усній формі з власником магазину « [INFO] », фізичної особою-підприємцем [PERSON] , укладено договір купівлі-продажу зовнішніх вхідних дверей, про що позивачем підписано специфікацію на товар, яка містить відомості про наданий товар (а.с. № 12). Вартість дверей з урахуванням акції була встановлена та складала 19 270 грн., 300 грн. за демонтаж, 200 грн. за занос, 200 грн. за монтаж. Також позивач сплатила аванс у розмірі 5 000 грн. 08.07.2021 року, працівник відповідача у справі, гр. [PERSON] встановив двері та вимагав сплатити йому 14 270 грн. (різницю між сумою сплаченого мною авансу 5 000 грн. та загальною вартість вхідних дверей) та додатково сплатити 700 грн., які були сплачені позивачем, проте акт приймання передавання підписано позивачем не було у зв`язку з неналежною, на думку позивача, якістю встановлених дверей. Так, згідно встановлених позивачем недоліків: вхідні двері не відповідали технічним параметрам які позивач назвала при укладені публічного договору купівлі-продажу, тобто такий товар є суттєво іншим, ніж це було передбачено договором; одна частина дверей була вище, друга нижче; покриття дверей було браковане (здуття пухирями); на замкові була зчесана окружність; лиштва на одній із сторін дверей приклеєна не рівно. 09.07.2021 позивач звернулася до відповідача з заявою про проведення експертизи щодо придбаних вхідних дверей (товару) і у випадку виявлення недоліків розірвати договір та повернути гроші за товар на що отримала відмову. 15.07.2021 позивач звернулася зі скаргою до ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про проведення експертизи втрат якості продукції та розірвання договору й повернення сплачених за товар коштів. За результатами розгляду заяви ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області було встановлено, що продавець в особі ФОП [PERSON] не виконав зобов`язання, які зазначено ч.4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. ЗО розділу 1 «Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами», які затверджено наказом Міністерства Економіки України від 19.04.2007 №104 щодо організації проведення експертизи у триденний строк з дня отримання від позивача письмової згоди. На підставі складеного акту, яким зафіксовано виявлені під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) порушення, ФОП [PERSON] як суб`єкту господарювання видано припис, яким зобов`язано його усунути істотні порушення та у строк до 13.09.2021 повідомити письмово ГУ Держпродепоживслужбу в Дніпропетровській області про виконання припису. Як зазначає відповідач у своєму відзиві позивач до цього часу не повернув відповідачу встановлені двері для вирішення питання проведення експертизи або повернення коштів та продовжує ними користуватись. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Таким чином, законодавством передбачена можливість укладення договорів у спрощеному порядку через ділову переписку шляхом обміну документами, в тому числі електронними; у вигляді певних дій, зокрема прийняття замовлення до виконання. При цьому договори, укладені зазначеними способами, вважаються такими, що вчинені у письмовій формі. Підтвердженням прийняття замовлень до виконання є здійснення особою дій на виконання умов певної домовленості, зокрема, таке підтвердження може здійснюватись як шляхом направлення відповідного підтверджуючого повідомлення про прийняття такого замовлення, так і шляхом здійснення поставки товару, виконання певних робіт, надання послуг, вчинення інших дій, що свідчать про волю особи, спрямовану на виконання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Відповідно до ч.1 ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1. виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2. розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ч.2 ст. 872 ЦК України у разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати. У даній справі суду не надано та судом не встановлено належних та достатніх доказів на підтвердження доводів викладених у позовній заяві та, як наслідок цього розірвання договору, а отже суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позивач від сплати судового збору звільнена на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed