Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала таким. 20.04.1991 року у Відділі запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Первомайської міської ради народних депутатів Миколаївської області зареєстрували шлюб з відповідачем, актовий запис №174. З часом сімейне життя з відповідачем поступово стало погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до припинення подружніх стосунків між ними. На сьогоднішній день вона проживає з відповідачем за однією адресою у спільному будинку, однак між ними припинено проживання однією сім`єю, спільне господарство не ведуть, не мають спільного сімейного бюджету. Отже, шлюб носить формальний характер. Переконана, що спільне життя і збереження шлюбу між ними неможливе і суперечитиме їх інтересам. На примирення позивачка не згодна. Ураховуючи викладене, позивачка просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивачка надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити; на примирення не згодна, проти призначення строку на примирення заперечує; проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов визнає в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 20.04.1991 року Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Первомайської міської ради народних депутатів Миколаївської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб; актовий запис №174, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 20.04.1991 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Шлюбні відносини між подружжям припинено. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно із частинами 1, 4 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що вимога позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно з частино 1 статі 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, з відповідача на користь позивачки має бути стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн., з державного бюджету має бути повернуто позивачці судовий збір у сумі 454,00 грн., сплачений відповідно до квитанції №97150 від 25.10.2021.

Outcome: approved