Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

01 грудня 2021 року до Бучацького районного суду Тернопільської області з Тернопільського міськрайонного суду надійшла справа за заявою [PERSON] , яка звернулась в порядку цивільного судочинства з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В., в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 16.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за № 18937, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» на її користь судові витрати по справі, понесені нею по сплаті судового збору . В обґрунтування\~вимог зазначає,\~що приватний\~нотаріус Київського\~міського нотаріального\~округу Бригіда\~В.О.\~16.07.2021,\~на підставі\~кредитного договору\~№ AG\~5736209 від 15.09.2019,\~видав виконавчий\~напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 18937\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Дінеро» заборгованості за\~договором в\~розмірі 10104,\~00\~грн. Вважає,\~що виконавчий\~напис №18937\~від 16.07.2021,\~винесений з\~грубим порушенням\~порядку вчинення\~виконавчих написів\~нотаріусами і\~як наслідок,\~провадження щодо\~виконання вказаного\~виконавчого напису\~про звернення\~стягнення на\~її доходи\~неправомірне.\~Здійснений виконавчий\~напис є\~незаконним та\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~у зв`язку\~з наступним.\~Між відповідачем\~і нею\~відсутній кредитний\~договір,\~який зазначено\~як підставу\~для вчинення\~виконавчого напису\~№18937\~від 16.07.2021.\~Для вчинення\~даного виконавчого\~напису відповідачем\~не надано\~нотаріусу кредитний\~договір №\~AG\~5736209 від 15.09.2019, як і доказів на підтвердження укладення даного договору, а подані нотаріусу спеціальні і загальні умови договору позики та паспорту кредиту не містять її підпису та не є кредитним договором. Також, з наданої виписки не вбачається, що ці кошти перераховані ТОВ «ФК «Дінемо» на особистий рахунок саме позивача та що це витяг з особистого кабінету саме позивача. Дана виписка в свою чергу не містить обов`язкових реквізитів, які повинні бути вказані у ній згідно п.61,62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, зокрема у ній відсутні дати здійснення останніх операцій по рахунку, код валюти, суми операцій тощо, без чого неможливо встановити коли і які саме суми були отримані позивачем від відповідача, коли були нараховані відсотки і т.п. Також, виписка не відповідає вимогам до первинних документів, оскільки з неї не вбачається за який період виникла заборгованість, не зазначені суми заборгованості та строки її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, відповідач не надав нотаріусу первинних документів на підтвердження користування відповідачем кредитними коштами, так само як і відсутні будь-які інші належні та допустимі докази на підтвердження руху коштів по особовому рахунку позивача. Окрім того, виконавчий напис вчинено не на оригіналі нотаріально посвідченого договору, як це передбачає п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого КМУ від 29.06.1999 №1172. Відтак, позивач не визнає факт укладення договору та оспорює факт наявності кредитних відносин. При цьому, на дату вчинення оскаржуваного виконавчого напису постанова КМУ №662 про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, яка допускала вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, визнана незаконною та не чинною, тому нотаріус не мав права вчиняти напис на підставі вказаної постанови. Крім того, вимога про дострокове погашення заборгованості за адресою її фактичного проживання: [ADDRESS] , не надходила, що виключає безспірність вимог. Звертає увагу на те, що не отримання нею вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги відповідача, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Водночас, відсутні документи на підтвердження того, що вона достеменно знала про заборгованість, однак проігнорувала вимогу про її погашення. Окрім того, розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за договором, суми боргу у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Про відсутність безспірності вимог також свідчить той факт, що нарахування процентів банком здійснювалось за період з 16.10.2019 по 18.05.2021. Водночас, згідно виписки, строк для погашення заборгованості, передбачений кредитним договором, до 16.10.2019. Аналогічно в спеціальних умовах для короткострокового кредиту, вказана дата повного погашення: 15.10.2019, отже після 15.10.2019, тобто після закінчення строку кредитування, у відповідача не було підстав для нарахування відсотків. Тому, зазначає, що наявні всі підстави для задоволення позову. Одночасно з позовною заявою позивачем [PERSON] до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню №66663931, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем\~\~на підставі виконавчого напису № 18937, вчиненого 16.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» з [PERSON] грошових коштів у розмірі 10104,00 (десять тисяч сто чотири) гривні. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в\~\~порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу у\~\~справі запропоновано надати\~відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні до них правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 15 вересня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] укладено кредитний договір № AG 5736209. Згідно долученої до матеріалів справи заяви про вчинення спірного виконавчого напису від 15.07.2021, вих. №4880-642, відповідач ТОВ ФК «Дінеро» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. із проханням вчинити виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ФК «Дінеро» заборгованість за кредитним договором № AG 5736209 від 15 вересня 2019 року, укладеним з ТОВ ФК «Дінеро», в розмірі 9454 грн, за період з 16 жовтня 2019 року по 18 травня 2021 року, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 6900,00 грн та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 2554,00 грн. У вищезазначеній заяві відповідача про вчинення виконавчого напису зазначено, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано: кредитний договір; довідку про ідентифікацію; витяг з журналу дій інформаційно-телекомунікаційної систем; виписку з рахунку боржника; повідомлення по порушення основного зобов`язання; документи стягувача та представника стягувача. Вказана у заяві про вчинення виконавчого напису заборгованість позивачки підтверджена випискою з рахунку [PERSON] станом на 18 червня 2021 року. 16 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. був вчинений та зареєстрований в реєстрі за № 18937 виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] за кредитним договором № AG 5736209 від 15 вересня 2019 року, укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» заборгованості за кредитним договором № AG 5736209 від 15.09.2019. Сума заборгованості за період з 16 жовтня 2019 року по 18 травня 2021 року складає 10104,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 6900,00 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 2554,00 грн та 650,00 грн за вчинення даного виконавчого напису. (Виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. від 16.07.2021). У вказаному виконавчому написі зроблено відмітку, що він набрав чинності з дати вчинення, тобто з 16 липня 2021 року. Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.08.2021, приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В. відкрито виконавче провадження ВП № 66663931 з примусового виконання виконавчого напису\~\~№ 18937, вчиненого 16.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» з [PERSON] грошових коштів у розмірі 10104,00 грн. Крім того, стягнуто з [PERSON] основну винагороду приватного виконавця в розмірі 1010,4 грн.\~\~ За загальним правилом статей\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої\~статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення\~нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий\~напис не\~породжує права\~стягувача на\~стягнення грошових\~сум або\~витребування від\~боржника майна,\~а підтверджує,\~що таке\~право виникло\~в стягувача\~раніше.\~Мета вчинення\~виконавчого напису\~-\~надання стягувачу\~можливості в\~позасудовому порядку\~реалізувати його\~право на\~примусове виконання\~зобов`язання\~боржником.\~При цьому\~безспірність заборгованості\~чи іншої\~відповідальності боржника\~для нотаріуса\~підтверджується формальними\~ознаками -\~наданими стягувачем\~документами згідно\~з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 Постанови від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. За таких обставин, оспорюваний виконавчий напис вчинено після набрання законної сили вказаним вище судовим рішенням про скасування положень, на підставі яких його було вчинено, а саме пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Договір позики\~№ AG\~5736209 від 15 вересня 2019 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] не був нотаріально посвідчений, що стверджується позивачем та не заперечується відповідачем, а тому поданий стягувачем для вчинення виконавчого напису договір не відповідав вимогам Переліку. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18. З приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Така ж позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №754/9711/14-ц. Крім того,\~слід брати до уваги постанову Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі №6-27цс15, в якій викладено наступний правовий висновок: відповідно до\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи №916/3006/17 у постанові від 02 липня 2019 року, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справ № 361/1488/19 зазначено про те, що безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Суд встановив, що вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося на підставі звернення ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» до приватного нотаріуса з недотриманням вимог щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Позивач заперечує факт підписання кредитного договору з ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», посвідченого нотаріусом. В матеріалах справи також відсутні дані про направлення повідомлення [PERSON] про порушення нею основного зобов`язання і про вимогу виплати заборгованості в сумі 10104,00 грн. Разом з тим суду не надано доказів про отримання [PERSON] вказаного повідомлення. Тобто має місце порушення підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, де зазначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Відтак, суд має переконання, що нотаріус не мав належних і достатніх підстав вважати, що вимоги стягувача і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис, є безспірними, оскільки боржник у строк, не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису, не був обізнаний про борг, його розмір, а тому не міг виставити заперечення кредитору щодо невідповідності заявленої до стягнення суми його кредитним зобов`язанням. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. У спорі, який виник, заборгованість [PERSON] є спірною, оскільки позивач її не визнає шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд звертає увагу на наступне. У пунктах\~20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172». У постанові\~від 27\~березня 2019\~року у\~справі №\~137/1666/16-ц\~Велика Палата\~Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи усі вищевикладені обставини, норми матеріального права та висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є підставними, порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч.1ст.141\~ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином, в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908 грн в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору та 454 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову . На підставі викладеного,

Outcome: approved