Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис № 13571, яким запропоновано стягнути із [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 491024766 від 12 травня 2020 року у розмірі 82 908, 17 грн. На підставі виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул І.І. відкрито виконавче провадження та вчиняються виконавчі дії. Однак, виконавчий напис є таким, що вчинений із порушенням ст. ст. 87,88 ЗУ «Про нотаріат», а тому має бути визнаний такими, що не підлягає виконанню. Вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не перевірив безспірність документів, що підтверджують заборгованість. Зокрема, вказаний розмір заборгованості нічим не підтверджений. Окрім цього, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не перевірив чи не пройшло більше ніж три роки з дня виникнення права вимоги у стягувача, не витребував іншої інформації чи документів, які мають відношення до вчинення виконавчого напису. З огляду на викладені обставини, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. вчинений у порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 08 вересня 2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення за оспорюваним виконавчим написом (а.с. 20-21). Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У вказаній ухвалі відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Також, вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича повну копію належно засвідчених матеріалів нотаріальної справи, в межах якої приватним нотаріусом 22 червня 2021 року вчинений оспорюваний виконавчий напис. У встановлений ухвалою суду строк, відповідачем відзив на позовну заяву не подано. Обставини справи, що встановлені судом. 12 травня 2020 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] підписано Оферту на укладення угоди про надання кредиту №491024766, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі - Кредитний договір). Відповідно до умов вказаного кредитного договору [PERSON] отримала від Банку кредитні кошти у розмірі 74, 562, 23 грн., зі сплатою 39,90 % річних та строком користування на 60 місяців. 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 13571, та відповідно до якого нотаріусом запропоновано стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за Кредитним договором № 471024766 від 12.05.2020 року у розмірі 83 558 (вісімдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 17 копійок, яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2 073, 04 грн., простроченою заборгованістю за комісією та процентами - 9 561, 16 грн., строковою заборгованістю за сумою кредиту - 69 841, 09 грн., строковою заборгованістю за комісією та процентами - 1 432, 88 грн. За вчинення цього виконавчого напису також із [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» стягнуто плату у розмірі 1 068, 73 грн. Матеріалами справи установлено, що вищевказаний виконавчий напис АТ «Альфа-Банк» пред`явлено до примусового виконання, у зв`язку із чим приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул І.І. відкрито виконавче провадження ВП № 66197265, та вчиняються виконавчі дії стосовно виконання виконавчого напису. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Так, матеріалами справи установлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню. Щодо судових витрат. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Із матеріалів справи вбачається, що за пред`явлення даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. та 454 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями. Отже, виходячи із положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1362 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved