Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з заявою про видачу обмежувального припису, в якій просив встановити обмежувальний припис терміном на шість місяців стосовно громадянки [PERSON] , [INFO] , шляхом: заборони [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] наближатися до [PERSON] на відстань ближче 100 метрів до місця проживання [PERSON] та дітей за адресою: [ADDRESS] , та будь якого іншого місця, де б не проживав він, а також до місця його роботи, інших місць частого відвідування й перебувати одночасно з ним в цих місцях; направити [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання (перебування): [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , на проходження програми для кривдників строком на три місяці. В обґрунтування заяви вказує, що його колишня дружина [PERSON] є провокатором та організатором виникнення негативних відносин між ними, а також, вона влаштовує сварки і вчиняє домашнє насильство, у формі психологічного, як до заявника так і до їх спільних дітей, які проживають разом із заявником, насильства. Крім того, [PERSON] вчиняє відносно заявника домашнє насильство, у формі фізичного насильства, завдаючи тілесні ушкодження, у зв`язку із чим вважає за необхідне вжити відповідних заходів реагування, визначених законом. Заявник в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заінтересована особа у судове засідання, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, не з`явилася. З урахуванням положень ст. 350-5 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 17.07.1999 перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, серія [NUMBER] . Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13.02.2020 у цивільній справі № 761/19044/19-ц шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільних двох дітей: малолітнього сина [PERSON] , [INFO] і неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що діти перебувають на утриманні та проживають разом із заявником за адресою реєстрації місця проживання [PERSON] : [ADDRESS] , що підтверджується, довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 39838668 від 22.05.2019, актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї малолітньої (неповнолітньої) дитини від 25.09.2019; актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї малолітньої (неповнолітньої) дитини від 20.01.2020; актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї малолітньої (неповнолітньої) дитини від 25.05.2020; актом оцінки потреб сім`ї/особи від 09.06.2020, додаток № 1 до акта оцінки потреб сім`ї/особи від 09.06.2020 - висновок оцінки потреб сім`ї від 09.06.2020; актом обстеження умов проживання від 21.04.2021, актом про встановлення факту проживання від 12.07.2021. Так в матеріалах справи містяться численні заяви та повідомлення з приводу неналежного виконання своїх батьківських обов`язків колишньою дружиною заявника [PERSON] по відношенню до спільних дітей. Відповідно до протоколу Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві від 09.01.2020, складеного т.в.о. начальника СЮП ВП Печерським УП ГУ НП у м. Києві, про адміністративне правопорушення АПР18 140962 [PERSON] було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). Матеріали справи містять заяви та звернення заявника впродовж 2020 року, до компетентних органів, в т.ч.: Органу опіки і піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, голова Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Комісія з питань захисту прав дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Печерське УП ГУ НП у м. Києві, Київська міська державна адміністрація, Уповноважений Президента України з прав дитини. Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, щодо невиконання [PERSON] батьківських обов`язків. Крім того, у 2019 році відносно [PERSON] було складено 3 тимчасові заборонні приписи стосовно кривдника, а саме: серія АА № 006923 від 21.06.2019, серія АА № 006936 від 11.07.2019, серія АА № 006939 від 30.08.2019. Постановою Печерського районного суду міста Києва від 27.01.2021 у справі № 757/879/21-п [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення відносно [PERSON] домашнього насильства.. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п. п. 3, 6, 7, 8 частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - подружжя; особи, які мають спільну дитину (дітей). Звертаючись до суду за захистом прав і інтересів, які порушенні від домашнього насильства, шляхом видачі обмежувального припису, має місце посилання заявника на те, що заінтересованою особою вчинялись щодо заявника фізичне насильство. Частинами другої, четвертої ст. 26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності фізичного насильства, яке чинить [PERSON] щодо колишнього чоловіка [PERSON] , суд вважає, що заявник як жертва такого насильства потребує захист у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява про видачу обмежуючого припису, підлягає задоволенню в частині заборони [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] наближатися до [PERSON] на відстань ближче 100 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та будь якого іншого місця, де б не проживав він, а також до місця її роботи, інших місць частого відвідування й перебувати одночасно з ним в цих місцях. Вимоги заяви щодо заборони [PERSON] наближатися на відстань ближче 100 метрів до дітей: малолітнього сина [PERSON] , [INFO] і неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , задоволенню не підлягають, оскільки судом не було встановлено факту завдання психологічного або фізичного насильства [PERSON] над дітьми. Згідно ч. 6, 7 ст. 28 Закону, кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством. Кривдник повинен мати можливість відвідувати програму для кривдників за власною ініціативою на добровільній основі. Враховуючи наведені вище положення, направлення кривдника на проходження програми для кривдників є правом суду, а не його обов`язком. Також необхідно враховувати волевиявлення самого кривдника, який повинен мати можливість відвідувати програму для кривдників за власною ініціативою на добровільній основі. За таких обставин, виходячи з матеріалів справи, суд не вбачає безумовних підстав для покладення обов`язку на [PERSON] щодо проходження вказаної програми, а тому заява у вказаній частині задоволенню не підлягає. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial