Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ФОП [PERSON] та просить суд розірвати договір №8 від 14 травня 2020 року, стягнувши з відповідача сплачені кошти в сумі 40 000,00 грн та штраф на прострочення строків виконання зобов`язання в сумі 33 466,60 грн., посилаючись на порушення відповідачем умов договору про виконання робіт з виготовлення меблів. В обґрунтування позову зазначено, що 14 травня 2020 року між ним та відповідачем укладено договір № 8 пор виконання робіт, відповідно до пункту 1.1. якого відповідач по справі зобов`язався виконати роботу. Визначену в додатку 1 до договору, а саме виготовити наступні види меблів: Мойдодир, пенал, столешницю, тумбу для взуття, тумбу для кухні, шафу. Загальна вартість робіт становила 83 254,00 грн., в день підписання договору ним, як замовником було сплачено відповідачу, як виконавцю робіт, аванс в розмірі 40 000,00 грн., про що зазначено в договорі. Пунктом 3.2. договору визначено строки виконання робіт - до 05 червня 2020 року з правом дострокового виконання. Станом на 12 липня 2021 року відповідачем умови договору не виконані, меблі не виготовлені, вимоги його, як замовника, продемонструвати закуплені матеріали, фурнітуру, виконавець ігнорує та не надає жодних доказів виконання умов договору. Тому в зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 21 липня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 19 січня 2022 року розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав, наполягає на їх задоволенні. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, відзиву на позов не надав. Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, 14 травня 2020 року між [PERSON] , як замовником та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , як виконавцем, було укладено договір про виконання роботи № 8, відповідно до умов якого замовник дає індивідуальне замовлення, а виконавець зобов`язується виконати роботу, визначену у додатку № 1, що додається до договору і є його невід`ємною частиною в строк, визначений в даному договорі (а.с. 9-11 - копія договору). Пунктом 2.3 договору сторони погодили строки оплати при готівковому виді розрахунку: протягом 1 дня з моменту підписання цього договору замовник сплачує виконавцю аванс у розмірі 70%; протягом 1 дня з моменту повідомлення замовника про готовність замовлення, до здавання та передачі (згідно п. 3.5. договору) провадить остаточний розрахунок з виконавцем. Пунктом 3.1. договору виконавець зобов`язався розпочати виконання робіт протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання коштів, зазначених в пунктах 2.3, 2.4, 2.5. даного договору. Виконавець зобов`язався виконувати роботу до 45 трудових днів, до 05.06.2020 з правом дострокового виконання (п. 3.2. договору). На виконання п. 2.3. договору [PERSON] було сплачено аванс суму в сумі 40 000,00 грн., що підтверджується відповідним записом в додатку до договору (а.с. 12). Однак в зазначені вище строки відповідач належним чином погоджені в договорі № 8 від 14.05.2020 умови не виконав. Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. За правилами частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою та належну якість продукції та обслуговування. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Зазначене кореспондується положеннями статті 849 ЦК України, відповідно до якої якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту. Отже, позивач має право звернутись до суду із даним позовом для захисту порушеного права, тому зважаючи на викладені обставини суд вважає, що відповідачем порушенні істотні умови договору щодо термінів поставки та передачі у власність позивача меблів, зазначених у додатку № 1 до договору (а.с.12), а тому заявлені вимоги про розірвання договору та стягнення коштів, сплачених на виконання умов договору є обґрунтованими. Крім того, пунктом 6.4. договору сторони погодили, що за порушення терміну виконання робіт встановлено п. 3 договору, виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 0,1% від суми договору, за кожен день прострочення. Виконавець не звільняється від відповідальності в разі переносу строків виконання робіт замовником в т.ч. вчиненому за допомогою телефонного зв`язку). Згідно додатку № 1 до договору, 14.05.2020 виконавцем отримано від замовника аванс в розмірі 50% від суми замовлення, що склало 40 000,00 грн. (а.с. 12). Таким чином, відповідно до п. 3.1. договору, термін виконання початку робіт розпочинається протягом 5 днів з моменту отримання коштів, тобто з 19.05.2020. До 05 червня 2020 року відповідач зобов`язався виконати роботи (а.с. 9-10). За період з 06.06.2020 по 12.07.2021 (згідно тексту позову), строк прострочення зобов`язання складає 402 календарні дні (оскільки в договорі не визначено календарні чи робочі дні). Сума договору складає 83 254,00 грн. Виходячи з розрахунку 0,1 % * 83 254,00 грн. * 402 дні = 33 466,50 грн., сума штрафу складає 33 466.50 грн. Належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву до суду та доказів на його підтвердження, не надав, тому враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позивач положеннями статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved