Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Дудурич Ігор Володимирович, звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 1 вересня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 1 вересня 2009 року зроблено запис №29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 1 вересня 2009 року. Від шлюбу в сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 12 серпня 2010 року. Вказує, що шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 3 червня 2021 року. Посилається, що відповідач є батьком дитини [PERSON] , впродовж тривалого часу ухиляється від її утримання, є матеріально забезпеченим, не дивлячись на те, що ніде не працює, відомості про джерело його доходів позивачці невідоме. Дитина [PERSON] зареєстрована та проживає разом з позивачкою, і перебуває на її утриманні. Спір щодо місця проживання дитини між сторонами відсутній. Дитину забезпечено належними умовами для проживання, виховання, фізичного та духовного розвитку. На даний момент склалися обставини, які змусили позивачку звернутися до суду для захисту прав дитини [PERSON] . Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. Будь-які інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачкою обставин та правових підстав позову не надав. Позивачка [PERSON] повідомлялася про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явилася. Представник позивачки - адвокат Дудурич І.В. в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення засідання без участі сторони, в якій вказуючи на неможливість прийняти участь в судовому засіданні позивачки та її представника, просить провести розгляд справи без їхньої участі. У заяві зазначає, що позивачка підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд задовольнити позов. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій просить цивільну справу №298/1313/21 за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів, призначену на 10 січня 2022 року на 13 год. 15 хв., розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Враховуючи неявку учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суддя, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Судовим розглядом встановлено, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] 1 вересня 2009 року було укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 1 вересня 2009 року, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували 1 вересня 2009 року шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 29. Від подружнього життя сторони по справі мають доньку - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] . З досліджених матеріалів слідує, що рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 3 червня 2021 року шлюб між сторонами розірвано. Даними довідки №2342 від 9 листопада 2021 року, виданої Виконкомом Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, підтверджується, що [PERSON] проживає разом зі своєю матір"ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивачка, вказуючи на ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків з надання дитині матеріального утримання, тобто на факт порушення прав дитини на матеріальне забезпечення її батьком, звернулась до суду за захистом її порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами з приводу виконання обов`язку утримувати дитину, регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - невиконання відповідачем обов`язку щодо матеріального утримання своєї дитини та відсутності домовленості між батьками щодо визначення способу виконання такого обов`язку, суд вважає, що порушене право позивачки, з якою проживає дитина, підлягає захисту шляхом постановлення рішення про стягнення аліментів. При цьому, суд враховує аргументи позивачки, наведені нею на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі не спростовані відповідачем, хоча останній мав таку можливість, та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, суд погоджується із запропонованим позивачкою до стягнення розміром, який остання згідно поданого нею позовом визначає у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів, на переконання суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і є реально можливим для сплати відповідачем. Водночас, суд зважаючи на положення ст.182 СК України, враховує при визначені означеного вище розміру аліментів відсутність відомостей щодо незадовільного матеріального стану та незадовільного стану здоров`я відповідача, а також відсутність відомостей щодо наявності у останнього зобов`язань з приводу утримання інших осіб. Враховується судом і та обставина, що відповідач є особою працездатного віку та будь-яких доказів на підтвердження обставин щодо неможливості сплати аліментів до суду не надав. Долучені відповідачем до заяви від 10 січня 2022 року Довідка форми ОК-5 від 4 січня 2022 року та Довідка №2 від 4 січня 2022 року, видана Великоберезнянською філією Закарпатського обласного центру зайнятості, обставин щодо неможливості сплати аліментів не підтверджують. Суд зауважує на тому, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, суд виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, виходячи з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 141, 150, 155, 180-182, 183 СК України та на окремі з яких вірно посилається позивач у поданому позові. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня, коли позивачка звернулась із позовом до суду з 22 листопада 2021 року (відмітка дати на штемпелі поштового відправлення). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в доход держави. При цьому, судом враховується те, що позивачка при звернені до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved