Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , якою просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , чим усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні [PERSON] належним їй майном. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивач просила розглянути справу без її участі. У випадку неявки відповідачів, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідачі у встановлений їм строк правом на подачу відзиву на позов не скористались. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиції учасників у справі. Позиція позивача полягає в тому, що їй належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно від 23.10.2006 року. Відповідач [PERSON] не проживає у вказаній квартирі з 2012 року, а відповідач [PERSON] не проживає у вказаній квартирі з 2015 року, а реєстрація місця проживання відповідачів у цій квартирі, заважає позивачу, як власнику вільно розпоряджатись та користуватись квартирою і тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування зазначеною квартирою. Відповідачі правом на подачу відзиву на позов не скористались, і будь-які докази суду не надали; були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилась без повідомлення причин. Позивач не заперечувала проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Встановлені судом обставини. На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини: Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23 жовтня 2006 року, квартира розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.16). З витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 19.10.2021 року, встановлено що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Проте, відповідно до актів про встановлення фактичного місця проживання від 12 жовтня 2021 року, складених в присутності сусідів-свідків ( [PERSON] та [PERSON] ), [PERSON] у квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS] , не проживає з 2012 року, а [PERSON] з 2015 року (а.с.18-19). Зміст правовідносин учасників спору Між позивачем та відповідачами виникли цивільні правовідносини у сфері права власності, в межах яких між ними виник спір щодо наявності у відповідачів, права користування квартирою у зв`язку з їх відсутністю понад одного року. Оцінка суду щодо права. Відповідно до положень частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Також положення частин перших статей 383 і 405 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) прямо встановлюють, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. При цьому житлове приміщення, яке члени сім`ї мають право займати визначається власником. Отже, члени сім`ї власника квартири можуть отримати право користування ним від власника, який при цьому, може визначити конкретне житлове приміщення у квартирі якою можуть користуватись члени його сім`ї. Однак згідно з положеннями частини другої статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тож з огляду на те, що відповідачі продовжують бути зареєстрованими у квартирі розташованому за адресою: [ADDRESS] , але позивачем доведена їх відсутність у квартирі без поважних причин понад один рік, а дані про наявність іншої домовленості між позивачем та відповідачами відсутні, і законом іншого не встановлено, відповідачів, як члена сім`ї позивача, слід визнати такими, що втратили право користування цією квартирою. А тому, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, а саме квартирою розташованою за адресою: [ADDRESS] ,шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином,

Outcome: approved