Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

03.01.2020 року Запорізька міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Комунальне підприємство «Наше місто», Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що є власністю, шляхом виселення. 22.06.2020 року позивачем подано уточнену позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Комунальне підприємство «Наше місто», Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що є власністю, шляхом виселення у якій просить: 1. Усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, що є власністю, шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] з кімнати [ADDRESS] . 2. Стягнути судовий збір в розмірі 1921,00 грн. на користь Запорізької міської ради. В обґрунтування позову, вказує наступне. Гуртожиток [ADDRESS] є власністю територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На третьому поверсі гуртожитку розташований готель. Згідно сертифікату відповідності, який виданий КП «Наше місто» Запорізької міської ради ДП «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації, зареєстрованого в реєстрі органу сертифікації за №UA.10231.00555-19, готель надає послуги з тимчасового розміщення. Відповідно до п.3 Порядку надання послуг з тимчасового розміщення (проживання) затвердженого постановою КМУ від 15.03.2006 року №297 послуги з тимчасового розміщення - це діяльність юридичної чи фізичної особи з надання місця для ночівлі у засобі розміщення за плату, а також інша діяльність, пов`язана з тимчасовим розміщенням (проживанням). З листа №1422 від 24.05.2012 року КП «ВРЕЖО №13» стало відомо, що у 2012 році в результаті прориву трубопроводу теплопостачання, що відбулося внаслідок гідравлічного удару через несправність запірної арматури на зворотному трубопроводі зовнішніх мереж опалення, які знаходяться на обслуговування філії Концерну «МТМ» Орджонікідзевського району, виникло залиття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . У 2012 році після отримання згоди, відповідачі були тимчасово переселені до гуртожитку (готелю) за адресою: кімната [ADDRESS] на період проведення ремонтних робіт у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить їм на праві власності. Під час обстеження КП «Наше місто» кімнат у вищезазначеному готелі, було виявлено, що кімнату № [NUMBER] безпідставно займають відповідачі, про що свідчить лист №3860/01-03 від 11.07.2018 року КП «Наше місто», адресований до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради. 16.07.2019 КП «Наше місто» листом №2513/01.01. та 2514/01.01. звернулося до МКП «Основаніє» та Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради з проханням надати інформацію та підтверджуючі документи відносно стану фактичного виконання та закінчення ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] та інформації стосовно надання кімнати [ADDRESS] відповідачам. Листом №522/01-05 від 06.08.2019 року МКП «Основаніє» та листом №684/01-38-01 від 31.07.2019 року Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради надано акт обстеження технічного стану квартири [ADDRESS] від 15.05.2012 року, копію дефектного акту на ремонт вказаної квартири від 15.05.2012 року та копію акту обстеження технічного стану квартири від 29.12.2012 року. Відповідно до акту, складеного комісією у складі представників департаменту ЖКГ Запорізької міської ради, МКП «Основаніє», підрядної організації «Лакма-Z» 29.12.2012 року було проведено обстеження квартири [ADDRESS] на предмет виконання поточного ремонту квартири підрядною організацією. Комісією встановлено, що ремонтні роботи виконано відповідно до кошторисної документації у повному обсязі. Обстеження проводилося у присутності власника квартирі відповідача -1. Дефектний акт на ремонт квартири [ADDRESS] від 15.05.2012 року був підписаний власником квартири відповідачем - 2. Листом №5073/03 від 14.09.2018 КП «Наше місто» відповідачі були попереджені про необхідність звільнення кімнати в готелі. Комісією у складі представників КП «Наше місто» у серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2018 року, січні 2019 року проводилося обстеження готелю, в результаті якого було встановлено, що попри попередження про звільнення кімнати у готелі, адресованих відповідачам, вони продовжують проживати в кімнаті 13 будинку [ADDRESS] без будь яких на те правових підстав. 08.04.2019 року відповідачам направлено лист №1197/01-01 про необхідність звільнення вищезазначеної кімнати у триденний строк та попереджено, що у разі невиконання вимог до них будуть застосовані міри примусового характеру у судовому порядку, проте зазначений лист знову було проігноровано. Листом №2517/01.01 від16.07.2019 року відповідачів повторно було повідомлено про те, що необхідно здійснити оплату за проживання у готелі за період з вересня 2016 року до липня 2019 року, згідно доданого до листа рахунку, або надати документи, що підтверджуються право відповідачів проживати у готелі та користуватися комунальними послугами безкоштовно. Відповідачі від отримання листа особисто відмовились, тому рекомендований лист був направлений на адресу відповідачів, але будь-якої відповіді стосовно даної вимоги, відповідачами не надано. Листом №4465/01-05 від 12.12.2019 року КП «Наше місто повідомило, що відповідачі в період з 01.09.2016 року по теперішній час проживають в готелі без здійснення оплати за проживання. Таким чином, відповідачі на вимоги позивача про звільнення належного йому житлового приміщення ігнорували, чим порушують право власності позивача. Відповідачі правом на поданні відзиву не скористались. Треті особи правом на подання письмових пояснень не скористались. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, та наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачі, кожен окремо, позов не визнали. Вважають що мешкають у спірній кімнаті правомірно і законні підстави для їх виселення відсутні. Просять в задоволенні позову відмовити повністю. Представники третіх осіб підтримали позов і просили позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Заслухавши доводи осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Гуртожиток [ADDRESS] є власністю територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На третьому поверсі гуртожитку розташований готель. Згідно сертифікату відповідності, який виданий КП «Наше місто» Запорізької міської ради ДП «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації, зареєстрованого в реєстрі органу сертифікації за №UA.10231.00555-19, готель надає послуги з тимчасового розміщення. Відповідно до п.3 Порядку надання послуг з тимчасового розміщення (проживання) затвердженого постановою КМУ від 15.03.2006 року №297 послуги з тимчасового розміщення - це діяльність юридичної чи фізичної особи з надання місця для ночівлі у засобі розміщення за плату, а також інша діяльність, пов`язана з тимчасовим розміщенням (проживанням). З листа №1422 від 24.05.2012 року КП «ВРЕЖО №13» стало відомо, що у 2012 році в результаті прориву трубопроводу теплопостачання, що відбулося внаслідок гідравлічного удару через несправність запірної арматури на зворотному трубопроводі зовнішніх мереж опалення, які знаходяться на обслуговування філії Концерну «МТМ» Орджонікідзевського району, виникло залиття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . У 2012 році після отримання згоди, відповідачі були тимчасово переселені до гуртожитку (готелю) за адресою: кімната [ADDRESS] на період проведення ремонтних робіт у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить їм на праві власності. Під час обстеження КП «Наше місто» кімнат у вищезазначеному готелі, було виявлено, що кімнату № [NUMBER] безпідставно займають відповідачі, про що свідчить лист №3860/01-03 від 11.07.2018 року КП «Наше місто», адресований до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради. 16.07.2019 КП «Наше місто» листом №2513/01.01. та 2514/01.01. звернулося до МКП «Основаніє» та Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради з проханням надати інформацію та підтверджуючі документи відносно стану фактичного виконання та закінчення ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] та інформації стосовно надання кімнати [ADDRESS] відповідачам. Листом №522/01-05 від 06.08.2019 року МКП «Основаніє» та листом №684/01-38-01 від 31.07.2019 року Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради надано акт обстеження технічного стану квартири [ADDRESS] від 15.05.2012 року, копію дефектного акту на ремонт вказаної квартири від 15.05.2012 року та копію акту обстеження технічного стану квартири від 29.12.2012 року. Відповідно до акту, складеного комісією у складі представників департаменту ЖКГ Запорізької міської ради, МКП «Основаніє», підрядної організації «Лакма-Z» 29.12.2012 року було проведено обстеження квартири [ADDRESS] на предмет виконання поточного ремонту квартири підрядною організацією. Комісією встановлено, що ремонтні роботи виконано відповідно до кошторисної документації у повному обсязі. Обстеження проводилося у присутності власника квартирі відповідача -1. Дефектний акт на ремонт квартири [ADDRESS] від 15.05.2012 року був підписаний власником квартири відповідачем - 2. Листом №5073/03 від 14.09.2018 КП «Наше місто» відповідачі були попереджені про необхідність звільнення кімнати в готелі. Комісією у складі представників КП «Наше місто» у серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2018 року, січні 2019 року проводилося обстеження готелю, в результаті якого було встановлено, що попри попередження про звільнення кімнати у готелі, адресованих відповідачам, вони продовжують проживати в кімнаті 13 будинку [ADDRESS] без будь яких на те правових підстав. 08.04.2019 року відповідачам направлено лист №1197/01-01 про необхідність звільнення вищезазначеної кімнати у триденний строк та попереджено, що у разі невиконання вимог до них будуть застосовані міри примусового характеру у судовому порядку, проте зазначений лист знову було проігноровано. Згідно ст. 58 ЖК України, єдиною підставою для вселення в житлове приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду є ордер, який видається громадянинові виконавчим комітетом районної ради на підставі рішення про надання житлового приміщення. Статтею 61 ЖК України регламентовано, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера. Ордер на кімнату [ADDRESS] на відповідачів виконавчим комітетом Запорізької міської ради не видавався. Договір найму житлового приміщення відповідачами з КП «Наше місто» Запорізької міської ради не укладений. На підставі вищевикладеного відповідачі незаконно мешкають та користуються спірною кімнатою тим самим порушуючи права власника - територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Таким чином, відповідачі мешкають у спірній кімнаті незаконно. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України). Особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку. Пунктами 5,8 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Будь-яких інших підстав для користування його майном без згоди - не існує. Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.ст. 386, 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспарювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 86 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав всіх суб`єктів права власності. Своїми діями відповідачі створюють власнику спірного приміщення перешкоди в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, мешкають в спірній кімнаті незаконно. Згідно ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. У разі відмови вони підлягають виселенню в судовому порядку. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідачами самовільно зайнято спірне приміщення, а тому вони підлягають виселенню з нього, без надання іншого жилого приміщення. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів солідарно підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 гривень.

Outcome: approved