Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1. 20 березня 2019 року [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі відповідачі), третьої особи: Шумської державної нотаріальної контори з вимогою про визнання недійсним договору поділу спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2019 року та додатковим рішенням від 05 грудня 2019 року в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 21 січня 2020 року апеляційні скарги [PERSON] , в інтересах якої діє Семененко С.М. залишено без задоволення. Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2019 року та додаткове рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2019 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 15 вересня 2021 року касаційну скаргу [PERSON] , в інтересах якої діє Семененко С.М. , задоволено частково. Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2019 року, додаткове рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 21 січня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2021 року, визначено головуючого суддю Харлана М.В. для розгляду вказаної цивільної справи. 2. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом першої черги майна [PERSON] є її діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач у позові вказувала, що вона зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами), однак їй було відмовлено, оскільки не пред`явлено правовстановлюючий документ про належність цього майна спадкодавцю. Зазначала, що 25 вересня 2012 року державний нотаріус посвідчила договір про поділ спадкового майна між [PERSON] і [PERSON] , згідно з яким, вищевказаний житловий будинок переходить на праві власності [PERSON] . Проте, відповідачі не повідомили нотаріуса про наявність у спадкодавця ще одного спадкоємця за законом першої черги, внаслідок чого вона була позбавлена можливості отримати належну їй частку у спадковому майні. На підставі викладеного, позивач просила позов задовольнити. Визнати недійсним договір про поділ спадкового майна, укладений 25.09.2012 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] , та визнати за нею, як спадкоємцем першої черги спадкування за законом, право власності на Ѕ частину житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] , після смерті матері - [PERSON] . 3. 08.11.2021 року позивачем [PERSON] , подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої остання просить визнати недійсним договір про поділ спадкового майна [PERSON] , укладений 25.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] , згідно якого даний житловий будинок переходить на праві власності [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Шумської державної нотарільної контори Килимар О.Д., зареєстрований в реєстрі за №800. Визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник, адвокат Грицак А.М. не з`явились, в письмовій заяві від 29.11.2021 року представник позивача, адвокат Грицак А.М. просила розгляд справи здійснювати без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, згідно якої просить розгляд справи здійснювати у його відсутність, позовні вимоги позивача визнає повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, зокрема шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Шумського районного суду Тернопільської області. Представник третьої особи, Шумської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилась, хоча була вчасно повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила. 4. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІ. Процесуальні дії у справі. 5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче судове засідання на 20 жовтня 2021 року. 6. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2021 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Семененко С.М. про витребування доказів задоволено. Витребувано у державного нотаріуса Шумської державної нотаріальної контори Килимар О.Д. засвідчену в порядку, встановленому чинним законодавством копію спадкової справи, заведеної щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] , підготовче судове засідання відкладено на 08 листопада 2021 року. 7. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2021 року прийнято до розгляду заяву про зменшення позовних вимог, підготовче судове засідання відкладено на 29 листопада 2021 року. 8. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду на 14 грудня 2021 року, у зв`язку із неявкою відповідача [PERSON] судовий розгляд справи відкладено на 12 січня 2022 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 9. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть cерії [NUMBER] видане 15.02.2012 року відділом РАЦС адміністрації міста Нягані Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Тюменської області. 10. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку загальною площею 0,2500 га. з цільовим призначенням для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельні ділянки загальною площею 0,4121 га., 0,98 га., 0,12 га., 0,81 га. і 0,22 га. з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 11. Із довідки про технічні показники об`єкта нерухомого майна № 270 виданої 14.11.2018 р. КП «Шумське БТІ» вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] , зареєстрований за померлою [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності видане на підставі рішення виконкому Рохманівської сільської ради № 47 від 18.11.2009 року. 12. Рішенням Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 27.07.2018 р. у справі №183/87/17, яке набрало законної сили 27 серпня 2018 року, встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , уродженкою с. Рохманів Шумського району Тернопільської області та її матір`ю [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . 13. 13 серпня 2012 року на підставі заяви доньки спадкодавця [PERSON] - [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом державним нотаріусом Шумської державної нотаріальної контори Килимар О.Д. заведено спадкову справу № 78/2012 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . 14. Як вбачається із копії заповіту посвідченого 13 червня 2008 року секретарем Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області та долученого до матеріалів спадкової справи померла [PERSON] , заповіла все своє спадкове майно відповідачу по справі - [PERSON] . 15. 25 вересня 2012 року [PERSON] подала заяву в нотаріальну контору про згоду для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] сину померлої - [PERSON] , який пропустив строк для прийняття спадщини. 16. Згідно заяви [PERSON] від 25 вересня 2012 року поданої до Шумської державної нотаріальної контори, вбачається що [INFO] померла матір відповідача [PERSON] . На день її смерті залишилось спадкове майно, яке він приймає. Окрім нього є також спадкоємці: [PERSON] , яка дала згоду на прийняття ним спадщини. 17. Шумською державною нотаріальною конторою 25 вересня 2012 року посвідчено договір про поділ спадкового майна між спадкоємцями першої черги, згідно з яким [PERSON] переходить на праві власності: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , земельна ділянка загальною площею 0,25 га. з цільовим призначенням для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також земельна ділянка загальною площею 0,4121 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за вищевказаною адресою. Відповідно до умов цього договору [PERSON] переходять на праві власності: земельні ділянки загальною площею 0,98 га., 0,12 га., 0,81 га., 0,22 га. з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області. 18. 23 серпня 2017 року на підставі вищевказаного договору про поділ спадкового майна відповідачу [PERSON] . Шумською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки після смерті [PERSON] з одночасною реєстрацією права власності на дані земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за спадкоємцем. 19. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2018 року у справі № 609/1738/17, яке набрало законної сили 17 жовтня 2018 року, визначено [PERSON] додатковий строк для подання нею заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном у три місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду. 20. Згідно заяви [PERSON] від 13 листопада 2018 року поданої до Шумської державної нотаріальної контори, вбачається що [INFO] померла матір позивача [PERSON] . На день її смерті залишилось спадкове майно, яке вона приймає на підставі рішення Шумського районного суду від 17 вересня 2018 року про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Окрім неї є також спадкоємці, які прийняли спадщину: [PERSON] та [PERSON] . 21. 12 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до Шумської нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 22. На вказану заяву позивача Шумська державна нотаріальна контора надіслала лист від 19 лютого 2019 року, в якому зазначається, що спадкову справу після смерті [PERSON] було заведено 13 серпня 2012 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття нею спадщини після смерті матері. 25 серпня 2012 року [PERSON] подано заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] 25 вересня 2012 року по реєстру № 800 Шумською державною нотаріальною конторою був посвідчений договір про поділ спадкового майна між [PERSON] та [PERSON] . На підставі договору про поділ спадкового майна 23 серпня 2017 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вищевказані земельні ділянки загальною площею 0,98 га., 0,12 га., 0,81 га., 0,22 га. з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У зазначеному листі нотаріуса від 19 лютого 2019 року також роз`яснено зміст частини першої статті 1300 ЦК України та зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину в наданий судом додатковий строк може звернутися до суду з вимогами про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, якщо спадкоємці, які прийняли спадщину, не дають згоду на внесення нотаріусом за місцем відкриття спадщини цих змін. На підставі рішення суду нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус також вказував, що видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів. ІV. Оцінка Суду. 23. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). 24. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). 25. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист. 26. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 27. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). 28. У статті 6 Конвенції закріплено принцип доступу до правосуддя. 29. Стаття 13 Конвенції гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини вважають здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. 30. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом цієї норми, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. 31. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 32. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 33. Частиною другою статті 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). 34. Спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини (частини перша та п`ята статті 1268 ЦК України). 35. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 36. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини (частини перша, друга та третя статті 1272 ЦК України). 37. Судом встановлено, що рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2018 року у справі № 609/1738/17, яке набрало законної сили 17 жовтня 2018 року, [PERSON] визначено додатковий строк для подання нею заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном у три місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду. 13 листопада 2018 року [PERSON] подала заяву до Шумської державної нотаріальної контори, про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] на підставі рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2018 року про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. 12 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до Шумської нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №78/2012, витребуваної судом. Судом встановлено, що заява про прийняття спадщини позивачем [PERSON] була подана до нотаріальної контори в межах додаткового строку визначеного рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2018 року. 38. Відповідно до частини першої статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. 39. Спадкоємці, які прийняли спадщину, можуть укласти договір про поділ спадкового майна, що узгоджується з положеннями статей 6, 627 ЦК України. 40. Згідно з частиною першою статті 1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. 41. За змістом статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 42. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (частина друга статті 1297 ЦК України). 43. Статтею 1300 ЦК України визначено, що за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим, до повноважень нотаріуса не відноситься вирішення спорів між спадкоємцями щодо розподілу спадкового майна. У листі нотаріуса від 19 лютого 2019 року позивачу роз`яснено зміст частини першої статті 1300 ЦК України та зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину в наданий судом додатковий строк може звернутися до суду з вимогами про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, якщо спадкоємці, які прийняли спадщину, не дають згоду на внесення нотаріусом за місцем відкриття спадщини цих змін. На підставі рішення суду нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. З оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи №78/2012 встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами спадкоємцю [PERSON] не видавалося. 44. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). 45. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 46. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 47. За змістом статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Звертаючись до суду з позовом, позивач [PERSON] зазначала, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] при зверненні до нотаріуса щодо укладення договору про поділ спадкового майна не повідомили її про наявність у спадкодавця ще одного спадкоємця першої черги, тому позивача було позбавлено права на спадкове майно, зокрема частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та, відповідно, права позивача було порушено внаслідок укладення спірного правочину, оскільки [PERSON] позбавлена можливості оформити спадщину у визначеному законом порядку. Враховуючи ту обставину, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON] , в межах додаткового строку визначеного рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2018 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці (відповідачі по справі) не повідомили нотаріуса про наявність у спадкодавця ще одного спадкоємця першої черги - [PERSON] , внаслідок чого остання не була закликана до отримання належної частки у спадковому майні, а також те, що спірний правочин перешкоджає їй оформити спадкові права на 1/3 частину житлового будинку, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договору про поділ спадкового майна [PERSON] , укладеного 25.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Шумської державної нотарільної контори Килимар О.Д., зареєстрований в реєстрі за №800. 48. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 49. Відповідно ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 50. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. 51. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 52. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 53. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 54. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 55. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»: у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 56. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 57. Власник майна, як це передбачає ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. 58. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 59. Судом встановлено, що листом від 19 лютого 2019 року нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, через відсутність правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцю. У зв`язку із чим, враховуючи, що позивач вчинила усі дії з метою прийняття спадщини, а саме: звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом в межах додаткового строку визначеного рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2018 року , однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а також те, що суд дійшов до висновку про задоволення позову в частині визнання недійсним договору про поділ спадкового майна [PERSON] , укладеного 25.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Шумської державної нотарільної контори Килимар О.Д., зареєстрований в реєстрі за №800, а тому порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги в цій частині позову задоволення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). V. Розподіл судових витрат між сторонами. 60. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно квитанції № 0.0.1301319368.1 від 19.03.2019 року позивачем сплачено 768 грн. 40 коп. судового збору, який підлягає стягненню з відповідачів в користь позивача. З цих підстав,

Outcome: approved