Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Перещепинської міської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. 12 листопада 2021 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву, в якій замінила відповідача з Перещепинської міської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району Дніпропетровської області на Личківську сільську раду Магдалинівського району Дніпропетровської області. Уточнені позовні вимоги мотивовані тим, що спірна спадкова земельна ділянка знаходиться на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. З врахуванням уточнених позовних вимог, [PERSON] в позові зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 5,780 га, розташованої на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай № 30), що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 057130 від 18.04.2002 року, виданим на підставі розпорядження голови Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 200-р від 28.03.2002 року. За життя батько позивача склав заповіт, посвідчений 15 серпня 2018 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Працевич В.В., зареєстрований в реєстрі за № 1047, в якому вказав позивача спадкоємицею земельної ділянки. У встановлений законом строк, позивач звернулася до державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та отримала пам`ятку по спадщині з переліком всіх документів. Звернувшись повторно до нотаріуса через свого представника, після спливу шестимісячного строку, щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, 30.11.2020 року заявниці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю IV-ДП № 057130, виданий 18.04.2002 на ім`я « [PERSON] » не співпадає з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1214637952020 від 26.10.2020 року, в якому прізвище, ім`я та по батькові батька позивача помилково вказане як - « [PERSON] ». Тому позивач змушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, проте на адресу суду надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 13 травня 1967 року Личківською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 16. (а.с.8). 06 червня 1987 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , змінивши дошлюбне прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 38. (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковської райдержадміністрації Дніпропетровської області, 30 жовтня 1996 року [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвали. (а.с.10). 28 липня 2006 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 35. (а.с.11). Паспорт серії [NUMBER] , виданий 30 серпня 2006 року Новомосковським РВ УМВС України у Дніпропетровській області, на ім`я [PERSON] , [INFO] . (а.с.5-7). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 48. (а.с.12). В заповіті, посвідченому 15 серпня 2018 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Працевич В.В., зареєстрованому в реєстрі за № 1047, [PERSON] вказав позивача, як спадкоємицю земельної ділянки площею 5,780 га, кадастровий номер якої 1222384000:01:002:0536. (а.с. 13). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 057130 від 18.04.2002, виданого на підставі розпорядження голови Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 200-р від 28.03.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 8277, земельна ділянка площею 5,780 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Личківської сільської ради, належала [PERSON] . (а.с.14). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26 жовтня 2020 року № НВ-1214637952020, власником земельної ділянки, площею 5,78 га, призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1222384000:01:002:0536, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, Личківська сільська рада є [PERSON] . (а.с.16-17). Трудова книжка колгоспника № [NUMBER], заповнена 30 серпня 1965 року в колгоспі ім.Суворова Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, видана на ім`я [PERSON] , [INFO] . (а.с.21). Посвідчення серії [NUMBER] , видане на ім`я [PERSON] . (а.с.22). Так, ч.4 ст. 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ст.1235 ЦК України Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. Положеннями ст.ст. 15, 16 ЦК та ст. 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч.2 ст. 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем по заповіту, який залишив померлий [PERSON] , має право спадкування татака, яка прийняла спадщину, а також те, що земельна ділянка, площею 5,780 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Личківської сільської ради, кадастровий номер якої 1222384000:01:002:0536, дійсно належить [PERSON] , [INFO] , померлому [INFO] . Тому, суд вважає, що вимога заявниці обґрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved