Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

23 листопада 2021 року АТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом, в якому позивач вказував, що з відповідачем по справі [PERSON] 19 жовтня 2020 року АТ Альфа-Банк уклало кредитний договір № 500841633. Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит у сумі 103234 грн. 72 коп. у строк 84 місяця. Згідно із умовами договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах що передбачені договором та додатком №1 до нього графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором\~виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 103234 грн. 72 коп., що підтверджується випискою із особового рахунку відповідача. Відповідно умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених договором, у тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору відповідачу було нарахована вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із порушенням\~умов кредитного договору, станом на 28 вересня 2021 року відповідач має прострочену заборгованість 117785 грн. 94 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 101019 грн. 19 коп.; - заборгованості по відсотках - 16766 грн. 75 коп. За таких обставин позивач вважає, що відповідач у строк, вказаний в договорі своїх зобов`язань по договору не виконує, а тому просить суд стягнути вказані кошти з відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за адресою місця проживання [PERSON] зареєстрованого у встановленому законом порядку, що підтверджено відповіддю на запит суду, направлений у порядку ст. 187 ЦПК України. Однак, [PERSON] , будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином), про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» підлягають задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що 19 жовтня 2020 року АТ Альфа-Банк уклало кредитний договір №500841633. Відповідно умов вищевказаного договору, позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит у сумі 103234 грн. 72 коп. у строк на 84 місяця. Згідно із умовами договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах що передбачені договором та додатком №1 до нього графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 103234 грн. 72 коп., що підтверджується випискою із особового рахунку відповідача. Відповідно умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених договором, у тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором (а.с. 8-9). Відповідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 28 вересня 2021 року відповідач має прострочену заборгованість 117785 грн. 94 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 101019 грн. 19 коп.; - заборгованості по відсотках - 16766 грн. 75 коп. (а.с. 9-11). Відповідно до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно\~до\~яких цивільне\~судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники\~справи мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, \~належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що боржник [PERSON] належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії позичальника є неправомірними, у зв`язку із чим, позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 101019 грн. 19 коп та відсотками за користування кредитом в сумі 16766 грн. 75 коп. підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ\~Альфа-Банк\~підлягають задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] зобов`язань по договору кредиту не виконує, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача вказані в позовній заяві кошти в повному обсязі. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає\~розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із роз`ясненнями п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17 жовтня 2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Позивачем при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2270 грн. 00 коп. (а.с. 4). Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270 грн. 00 коп., оскільки позов судом задоволений у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved