Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

ТОВ «Ліко-Житлосервіс» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути заборгованості за утримання підземної автостоянки, витрат від інфляційних витрат та 3% трьох відсотків річних. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що [PERSON] з 01 лютого 2019 року є власником машиномісяця № [NUMBER] в підземному паркінгу [ADDRESS] , згідно інформації з Державного реєстру речових прав. 30 грудня 2014 року між ТОВ «Ліко-житлосервіс» та відповідачем укладено Договір № Л-15 про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки. З моменту укладення договору про участь у витратах відповідач користується послугами, проте в порушення договірних умов не оплачував надані послуги в повному обсязі. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань у відповідності до Договору, за відповідачем утворилася заборгованість перед ТОВ «Ліко-житлосервіс» за період з лютого 2019 року по липень 2021 року у розмірі 21 640,48 грн. На підставі викладеного, ТОВ "Ліко - житлосервіс" просить стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 21640,48 грн., суму інфляційних витрат, нарахованих заявником на суму заборгованості, у розмірі 1 687,29 грн., суму 3-х відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості, у розмірі 671,64 грн., та судовий збір в сумі 2270,00 грн. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 03 вересня 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 08 вересня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі 01 листопада 2021 року. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ТОВ «Ліко-житлосервіс» здійснює обслуговування багатоквартирних житлових будинків у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі вбудованих підземних автостоянок, де забезпечує прибирання, цілодобову охорону, комунальні послуги тощо, на підставі актів прийому-передачі підземної автостоянки на обслуговування від забудовника ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг». 02 грудня 2011 року на підставі Акту прийому-передачі підземної автостоянки ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг» передав, а ТОВ «Ліко-житлосервіс» прийняв на обслуговування підземну автостоянку по [ADDRESS] (Блок Л). 30 грудня 2014 року між ТОВ «Ліко-житлосервіс» та [PERSON] укладено Договір № Л-15 про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, відповідно до умов якого ТОВ «Ліко-житлосервіс» забезпечує надання послуг з утримання підземної автостоянки, зберігання транспортних засобів власника на підземній автостоянці місце №15 за адресою: [ADDRESS] , як власник, за умовами договору оплачує послуги виконавця з обслуговування стоянки і бере участь у витратах на її утримання, у строк та на умовах, що передбачені договором. Згідно п. 3.1 Договору на дату підписання цього Договору сума витрат на утримання підземної автостоянки стоянки на місяць становить 344 грн. з ПДВ. З моменту укладання Договору про участь у витратах від 01 лютого 2019 року та по 31 липня 2021 року відповідач користувався послугами, проте в порушення договірних умов, не оплачував їх в повному обсязі. Належне відповідачу машиномісце № [NUMBER] в підземному паркінгу [ADDRESS] є частиною підземного паркінгу, а тому відповідач, спільно з власниками (орендарями, користувачами, наймачами) машиномісць у підземному паркінгу, зобов`язаний брати участь у витратах на утримання підземного паркунгу. Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами та зобов`язаннями, пов`язанами із спільним майном. Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України встановлено обов`язок власника утримати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором за законом. Згідно умов укладеного Договору, ТОВ «Ліко-Житлосервіс» забезпечує обслуговування автостоянки та прилеглої території, зберігання транспортних засобів власника на стоянці, а власник оплачує послуги виконавця з обслуговування автостоянки і бере участь у витратах на її утримання. ТОВ «Ліко-Житлосервіс» забезпечує обслуговування підземної автостоянки власними силами або з залученням підрядних організацій. Зокрема, ТОВ «Ліко-Житлосервіс» укладено відповідні договори з підрядними організаціями щодо постачання електроенергії, технічного обслуговування та ремонту системи протипожежної безпеки, надання послуг зв`язку та інше. Між сторонами склалися правовідносини, що виникають з договорів надання послуг згідно за ст.ст. 901-907 ЦК України, врегульованих ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Статтею 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 4.1 Договору встановлено, що власник оплачує наданні виконавцем послуги в сумі, що відповідає частці власника у витратах з утримання і експлуатації стоянки. Пунктом 4.6 Договору передбачено, що оплата здійснюється у національній валюті на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше 25-го числа поточного місяця. Згідно п. 2.4.2 Договору встановлено, що власник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати виконавцеві свою частку у витратах з утримання і обслуговування стоянки. Відповідач свої зобов`язання по договору не оскаржував, тобто погоджувався з нарахованою вартістю за утримання парко місця, частково оплачував їх. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань у відповідності до Договору, утворилася заборгованість перед ТОВ «Ліко-житлосервіс» за період з лютого 2019 року - липень 2021 року на суму 21 640,28 грн. Так, відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач отримуючи щомісячно рахунки за оплату наданих заявником послуг, жодного разу не звернувся із запереченнями щодо їх вартості, об`ємів або якості. Отже, сума нарахованої заборгованості є безспірною. Оскільки з моменту укладання Договору про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, відповідач користувався послугами, проте в порушення договору не сплачує їх вартість, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача також суми інфляційних втрат в розмірі 1 687,29 грн. та три проценти річних в розмірі 671,64 грн. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270,00 гривень.

Outcome: approved