Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

В серпні 2020 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Святошинський районний суд у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Дванадцята київська державна нотаріальна контора про визнання батьківства та внесення змін до актового запису. В обґрунтування позовних вимог позивача зазначила, що [INFO] вона народилась, а 11.08.2004 змінила прізвище на « [PERSON] » . У свідоцтві про народження матір`ю вказано [PERSON] , батьком - [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідачі перебували у шлюбі між собою, з часом відповідач відділилась від чоловіка і у неї склались приязні стосунки з [PERSON] , згодом відповідач народила дочку позивача, яку [PERSON] одразу почав називати своєю дочкою. Після розірвання шлюбу 25.04.1991 відповідач разом з позивачем проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] , а 29.01.1993 відповідач разом з [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] [PERSON] помер. Метою встановлення батьківства із [PERSON] є отримання спадщини після померлого у відповідності з розпорядженням покійного на випадок його смерті, який склав заповіт та заповів все своє майно позивачу [PERSON] . У зв`язку з чим, позивач просила визнати батьківство [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] відносно [PERSON] [INFO] , а саме, виключити запис про [PERSON] , громадянина України як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] та вказати у відомостях про батьківство батьком [PERSON] . Судові витрати позивач просила покласти на відповідачів. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 02.10.2020 провадження у справі було відкрито, постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 07.12.2021 підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду. В судових засіданнях позивач, її представник вимоги позову підтримали, просили задовольнити, наголошуючи, що [PERSON] за життя вважав позивача своєю рідною донькою, проте за життєвих обставин не вчинив дій щодо зміни відомостей про батька в актовому записі про народження дитини. Відповідач [PERSON] позов визнала, вказувала, що на момент народження доньки, [PERSON] , вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , розірвати шлюб вона не могла до досягнення дитиною трьох років, однак, біологічним батьком дитини є [PERSON] . При цьому, за законодавством, вказати вказану інформацію у свідоцтві про народження дитини, було не можливо. Після досягнення дитиною трирічного віку, [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] та зареєструвала шлюб з [PERSON] . При цьому, у зв`язку з незнанням законодавства, [PERSON] не було записано батьком дитини та внесено зміни до актового запису за його життя. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказував, що не знає хто само є батьком позивача, в подальшому, в судовому засіданні зазначив, що він не є батьком позивача [PERSON] . Представник третьої особи [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав їх необґрунтованості та недоведеності належними засобами доведення обставин батьківство померлого. Звертала увагу на відсутності доказів біологічного споріднення позивача та [PERSON] [PERSON] надав письмові пояснення, в яких вказував, що між сторонами були спори відносно майна його батька, тому, він вважає, що вказаний позов подано з метою позбавлення його права власності на частину спадщини після смерті батька. Стверджував, що [PERSON] та її матір не проживали в квартирі за адресою: [ADDRESS] , на час смерті батька, ключів від помешкання у обох жінок не було. З батьком у вказаній однокімнатній квартирі в 1993-1994 роках проживала ще його мати - [PERSON] , що унеможливлює проживання там ще двох осіб. Зазначає, що похованням батька займались його колеги по роботі. Святошинський районний суд у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві просив розглянути справу без представника відділу. Окрім того, наголошували, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитини, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про народження дитини. Дванадцята київська державна нотаріальна конторапросила розглянути справу без їх представника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що працювала разом з [PERSON] та перебуває з нею у дружніх відносинах з 1982 року. Також вказувала, що вона була знайома з [PERSON] , який був керівником відділу. Підтвердила, що [PERSON] казав, що [PERSON] є його донькою, він її дуже любив, допомагав у навчанні закордоном, називав донькою з народження. Представник позивача вважала за можливе не відкладати судове засідання через неявку інших свідків та продовжувати розгляд справи. Оскільки клопотання про допит свідків подавалось стороною позивача, суд вважав за можливе продовжувати судовий розгляд. Суд в порядку п.4 ч.5 ст. 12 ЦПК України, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, з метою сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом роз`яснював стороні позивача право на заявлення клопотання про проведення судової експертизи та витребування доказів, за якими її може бути проведено. Також, на виконання п.5 ч.2 ст. 197 ЦПК України, судом було роз`яснено учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи. Разом з цим, відповідних клопотань до суду не надходило. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, заслухавши пояснення позивача та його представника, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №544. Матір`ю вказано [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові від 11.08.2004, [PERSON] перемінила прізвище на « [PERSON] », про що зроблено актовий запис №92. [PERSON] та [PERSON] а розірвали шлюб 25.04.1991, про що складено актовий запис №641. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29.01.1993, про що складено актовий запис №122, [PERSON] на праві приватної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] Відповідно до заповіту від 17.08.2002 [PERSON] , [INFO] , місце народження: с. Нижнє-Спаське, Розказівського району, Тамбовської області, що мешкає в [ADDRESS] на випадок своєї смерті, все своє рухоме та нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалось, та все що взагалі на день смерті буде йому належати, та на що він буде мати право, заповів [PERSON] . Позивачем було надано нотаріально завірену заяву [PERSON] до компетентних органів від 07.08.2007 в якій він гарантував оплату усіх фінансових витрат по стажуванню в США його донці [PERSON] . [PERSON] [INFO] , який був інвалідом І групи, помер [INFO] . Замовником організації та поховання [PERSON] , була [PERSON] згідно з Договором-замовленням №1.27147.3 від 28.10.2010. Так само, [PERSON] займалась встановленням пам`ятника. 15.04.2011 до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Там же зареєстровані і відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п. 1 Прикінцевих положень СК України, цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України. Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей Кодекс набрав чинності 01 січня 2004р. Пунктом 4 цих положень діючого ЦК України передбачено, що цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. За змістом ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Статтею 53 КпШС України, визначено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно положень ст. 55 КпШС України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13, 14 Постанови № 16 від 12 червня 1998р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» звернути увагу судів на те, що заяви про встановлення батьківства можуть бути прийняті до судового розгляду, якщо в органах РАГС проведено реєстрацію народження дитини. Питання про походження дитини від осіб, які не перебувають між собою в шлюбі й не подали в органи РАГС спільної заяви про їх реєстрацію як батьків, може вирішуватися судом за заявою про встановлення батьківства (факту батьківства, факту визнання батьківства), поданою одним із батьків або опікуном (піклувальником), іншою особою, на утриманні якої перебуває дитина, а також самою дитиною після досягнення повноліття. При зверненні із заявою особи, на утриманні якої перебуває дитина і яка не є опікуном (піклувальником) останньої для захисту інтересів дитини, до участі у справі залучається орган опіки та піклування. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. При цьому, рішення про встановлення батьківства, факту батьківства, факту визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У даному випадку, наданими доказами не доведено факт біологічного походження дитини позивача [PERSON] від [PERSON] , окрім того, матеріалами справи не підтверджується спільне проживання [PERSON] та [PERSON] , ведення ними спільного господарства до народження позивача, так і після народження. Крім того долучені фото до матеріалів справи не можуть слугувати єдиним доказом для встановлення факту батьківства, оскільки не можливо встановити осіб. У даному випадку, показами свідка підтверджується, що [PERSON] називав позивача донькою та любив її, так само це вбачається з заяви, яку писав [PERSON] з приводу стажування позивача у США. Проте саме по собі, відношення [PERSON] до позивача як до своєї доньки не може підтверджувати батьківство [PERSON] . Вказані докази не є достатніми для задоволення позовних вимог. Відтак, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не є обгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed