Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

16.11.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою, однак продовжує навчатись в Інституті гуманітарних і соціальних наук Національного університету "Львівська політехніка" денної форми навчання. Позивачка зазначає, що відповідач на утримання дочки матеріальної допомоги не надає, а сама вона не в змозі повністю забезпечити потреби дитини. На підставі наведеного, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання- доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) платника аліментів щомісяця, починаючи з дня звернення до суду, і до досягнення 23- річного віку. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , якій на час розгляду справи у суді виповнилося 18 років. Із довідки Інституту гуманітарних і соціальних наук Національного університету "Львівська політехніка" №272 від 26.10.2021 вбачається, що [PERSON] є здобувачем освіти даного закладу, ІІ курсу денної форми навчання, термін навчання -до червня 2024. Тобто, повнолітня донька відповідача по справі продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з цим. Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд констатує, що під час судового розгляду справи не було встановлено підстав, які б свідчили про неможливість відповідача утримувати свою повнолітню доньку. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене та із урахуванням неподання відповідачем доказів на спростування можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо стягнення із відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) платника аліментів щомісяця, підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів до досягнення дитиною 23 років, суд констатує наступне. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ч.2 ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Оскільки термін навчання [PERSON] закінчується в червні 2024 року, то аліменти слід стягувати до цієї дати, а не до досягнення нею 23 років. З огляду на вище викладене, враховуючи, що [PERSON] є повнолітньою, проте продовжує навчатися та потребує матеріальної допомоги, суд дійшов висновку що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - з 16.11.2021 року, і до закінчення навчання - до 30 червня 2024 року. Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок на користь держави. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з відповідача у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved