Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

У листопада 2021 року [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обгрунтування якого зазначила, що 20 жовтня 2015 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві зареєструвала шлюб з відповідачем. Під час перебування у шлюбі народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Через несумісність характерів, виникали непорозуміння та сварки шлюбні стосунки припинені, спільне господарство з відповідачем не ведуть, разом не проживають. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам та інтересам сторін. Позивачка просила суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладений 20 жовтня 2015 року, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що видано свідоцтво серії [NUMBER] та зроблено відповідний актовий запис № 3121. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини про те, що 20 жовтня 2015 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №3121, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 28 жовтня 2021 року Слобідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). 08 червня 2016 року [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER] , виданим Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 08 червня 2016 року. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , про що 12 липня 2016 року складено відповідний актовий запис № 428, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області 12 липня 2016 року. 29 січня 2021 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », про що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER] , виданим Відділом №1 міжрайонного відділу РАЦС по міським округам Любєрці, Липсаріно і Котєльнікі Головного управління ЗАГС Московської області. Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України). Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією №1024065744 від 16 листопада 2021 року про сплату судового збору у сумі 908,00 грн. У зв`язку із викладеним, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги повністю, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету суму сплаченого судового збору в розмірі 454 грн (50% від загального розміру судового збору) та стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 454 грн (50% від загального розміру судового збору).

Outcome: approved