Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.11.2018 року вона є власницею житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Зазначає, що в порядку поділу майна за нею, визнано право власності житловий будинок у [ADDRESS] . За відповідачем [PERSON] визнано право власності на господарські будівлі та споруди, в [ADDRESS] , зокрема на літню кухню, в якій він зараз і проживає. Зазначає, що довідкою про склад сімї №877 від 09.08.2021 року встановлено, що у будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані, окрім неї також відповідачі, син [PERSON] , [INFO] , колишній чоловік [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що відповідач [PERSON] не проживає у будинку з 2016 року, [PERSON] не проживає у будинку з 2010 року, участі в його утриманні та благоустрої не беруть, не сплачують комунальні платежі, особисті речі відсутні. В добровільному порядку зняти відповідачів з місця реєстрації неможливо, оскільки в добровільному порядку вони не бажають цього робити. Зазначає, що факт реєстрації відповідачів створює ряд незручностей та зайвих витрат, зокрема вона не може оформити субсидію, не може розпоряджатися нерухомістю в своїх інтересах, бо даний факт позбавляє її , як власника, права в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, час і дату проведення судового засідання. Причин неявки не подав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився, просив суд відмовити у позові, пояснив суду, що проживає у літній кухні, також пояснив суду, що відповідач [PERSON] не проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , довший час, більше одного року. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2018 року у справі №346/4330/18, в порядку поділу майна подружжя визнано за: [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] право власності на житловий будинок та на 1/2 частину земельної ділянки в [ADDRESS] та господарські будівлі і споруди, а саме: криницю/колонку №4, 1/2 частину огорожі 1-3, [PERSON] , [INFO] , ідентифікаціний номер [NUMBER] , право власності на господарські будівлі та споруди, що в [ADDRESS] , а саме: літню кухню "Б", стодолу "В", стайню "Г", гараж "Д", 1/2 частину огорожі 1-3, колонку №5, замощення "1", 1/2 частину земельної ділянки на якій знаходяться дані будівлі та навантажувач марки ПГ-1А, д.н.з. [NUMBER] . Рішення вступило в законну силу 12.01.2019 року (а.с.48-50). Згідно ухвали Коломийського рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2019 року у справі №346/4330/18, виправлено допущену описку у резолютивній частині рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2018 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та вказано правильно адресу у реченні "В порядку поділу майна подружжя визнати за : [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на житловий будинок та на 1/2 частину земельної ділянки в [ADDRESS] та господарські будівлі і споруди, а саме: криницю/колонку №4, 1/2 частину огорожі 1-3;" (а.с.11). Отже, з огляду на вищезазначене, позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.09.2019 року (а.с. 9). Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.12.2015 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с. 10). Згідно довідки про склад сім`ї від 09.08.2021 року №877 вбачається, що у будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані, окрім позивача, також і відповідачі (а.с. 12). Згідно Акту №16 від 05 квітня 2021року складеного на вимогу заявниці [PERSON] , що проживає та зареєстрована за адресою [ADDRESS] в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] та депутата виборчого округу Федюка Петра Івановича. Перевіркою встановлено, що в житловому будинку зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , колишній чоловік, [PERSON] , син, [PERSON] , зять. Зі слів заявниці, [PERSON] , її зять [PERSON] , за даною адресою зареєстрований, але проживає в [ADDRESS] , син [PERSON] , за даною адресою зареєстрований, але проживає по [ADDRESS] , колишній чоловік [PERSON] за даною адресою зареєстрований, але проживає літній кухні, номер не відкритий. Сyсіди: [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] , [PERSON] , що проживає [ADDRESS] , підтверджують, що дійсно зять [PERSON] , за даною адресою зареєстрований, але проживає в [ADDRESS] , син [PERSON] , за даною адресою зареєстрований, але проживає по [ADDRESS] , колишній чоловік [PERSON] за даною адресою зареєстрований, але проживає в літній кухні, номер не відкритий (а.с.13). У відповідності до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна. У відповідності до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Частиною першою статті 402 ЦК України визначено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 404 ЦК України, право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту. Сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц (провадження № 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, (провадження № 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц (провадження № 61-17372св18) власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Оскільки підставою для встановлення особистого сервітуту був факт реєстрації шлюбу позивача з відповідачем [PERSON] , то факт припинення між ними сімейних відносин, тягне за собою припинення особистого сервітуту, оскільки особа, що зареєстрована у будинку, що належить іншій особі втратила статус члена сім`ї власника, тому відповідач [PERSON] втратив право користування спірним житловим будинком. Слід вказати, що до такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.10.2020 у справі № 447/455/17 від 13.10.2020, в якій зазначено, що втрата сімейних зв`язків є підставою для припинення сервітуту на житлове приміщення. Крім того, згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] добровільно покинув будинок, у якому зареєстрований, а оскільки він не проживає без поважних причин більше року, то в силу цього втратив право на користування вказаним житлом. З огляду на вищевикладене, позов є обгрунтований, підтверджений зібраними доказами по справі, тому суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити та слід визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та слід визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, у зв`язку з задоволенням позову, тому, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути у дохід держави по 454 гривеь судового збору, у зв`язку з тим, що позивач, як інвалід 2 групи, звільнена від сплати судового збору. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved