Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,2212 га, кадастровий номер 6125284800:02:001:0502, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказав, що власниками земельної ділянки по [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів йому 1/3 частку спірної земельної ділянки. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом на належне йому, у тому числі на 1/3 частку спірної земельної ділянки. Він у встановленому законом порядку прийняв спадщину та частково оформив спадкові права після смерті [PERSON] отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку житлового будинку по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 1/3 частку спірної земельної ділянки, у зв`язку з неможливістю встановити спадкову масу та визначити конкретний розмір спадкового майна. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2021 року залучено до участі в якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча про час та місце була повідомлена в установленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримав та просив задовольнити. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнали у повному обсязі. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №87043396 від 15 травня 2017 року, земельна ділянка площею 0,2212 га, кадастровий номер 6125284800:02:001:0502, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений в.о. старости сіл Малий Ходачків та Костянтинівка Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області Березою В.В. 02 листопада 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №1-30, яким заповів: 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , 1/3 частку земельної ділянки площею 0,2212 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] та грошові кошти [PERSON] . Також, 02 листопада 2020 року в.о. старости сіл Малий Ходачків та Костянтинівка Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області Березою В.В. посвідчено, складений від імені [PERSON] заповіт, зареєстрований в реєстрі за №1-31, згідно з яким останній заповів належну йому земельну ділянку площею 2,19 га, яка розташована на території с. Малий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області для ведення сільського господарства (Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР №015344) та газосклад, який розташований по [ADDRESS] загальною площею 44,6 кв.м. (згідно витягу про державну реєстрацію прав №32066119 від 16 листопада 2011 року) [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27 листопада 2020 року, виданим Виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі за заповітом. 07 грудня 2020 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. заведено спадкову справу за №228/2020 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини. 07 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] 07 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті за законом після смерті батька [PERSON] . З матеріалів спадкової справи встановлено, що єдиними спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину, є [PERSON] та [PERSON] . Дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO] , тобто до відкриття спадщини, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19 березня 2019 року. Інші спадкоємці за законом та заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №228/2020. Крім цього, [PERSON] частково оформив спадкові права після смерті [PERSON] отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за [ADDRESS] . Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №258568086 від 27 травня 2021 року, 1/3 частка житлового будинку по [ADDRESS] належить [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. від 27 травня 2021 року за №54/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,2212 га, кадастровий номер 6125284800:02:001:0502, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , у зв`язку з неможливістю встановити спадкову масу та визначити конкретний розмір спадкового майна. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом вимог ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В силу вимог ч. 3 ст. 1254 ЦК України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370 ЦК України, частина друга статті 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі зібраних у справі доказів судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірна земельна ділянка належала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення часток. Для отримання свідоцтва про право на спадщину у вигляді частки нерухомого майна, яке знаходилось у спільній сумісній власності спадкодавця, [PERSON] та відповідача [PERSON] , закон не вимагає окремого визначення часток за кожним із них у судовому порядку. При цьому, судом не встановлено підстав для відхилення від рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності. Таким чином, суд вважає, що той факт, що за життя спадкодавець [PERSON] не оформив свою частку у праві спільної сумісної власності, зокрема не визначив та не виділив в натурі належну йому частину спірної земельної ділянки, не впливає на можливість поновлення порушеного права позивача, як спадкоємця після смерті останнього, шляхом визнання за ним права власності на 1/3 частку спірної земельної ділянки. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на належну йому 1/3 частку спірної земельної ділянки. Спадщину у встановленому законом порядку прийняв позивач, шляхом подання нотаріусу у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини. Таким чином, позивач після смерті [PERSON] успадкував належну йому 1/3 частку спірної земельної ділянки. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку в нотаріуса позивач не може, у зв`язку з неможливістю встановити спадкову масу та визначити конкретний розмір спадкового майна спадкодавця. При цьому, встановлено, що позивач є власником 1/3 частки житлового будинку по [ADDRESS] , який розташований на спірній земельній ділянці. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,2212 га, кадастровий номер 6125284800:02:001:0502, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved