Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представника - адвоката Зятковського Т.В., звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 20.05.2016 року у Первомайському міському відділі ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 110. Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюбні відносини сторони по справі припинили з причин відсутності між ними кохання, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] .. Спільне господарство позивачка з відповідачем не веде, фактично сторони проживають окремо один від одного, а тому подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є недоцільним, в зв`язку з чим позивачка просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 04.11.2021 року було відкрите провадження у справі; постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка та її представник до суду не з`явилися. Представник позивачки - адвокат Зятковський Т.В. надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував , просив позов задовольнити. Відповідач до суду повторно не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв про відкладення розгляду справи та відзив із запереченнями на позов до суду не надходили. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 20.05.2016 року у Первомайському міському відділі ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 110, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20.05.2016 року. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , видане 18.10.2017 року Первомайським районним відділом ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 121). Дитина проживає з її матір`ю, позивакою по справі. Подружні відносини між сторонами припинені з причин відсутності кохання, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивачка позов підтримала, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивачка вказала, що прізвище змінювати не бажає, просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved