Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

17.03.2020 року позивач - Військова частина [NUMBER] звернулась до Гайсинського районного суду Вінницької області з позовом до відповідача про стягнення суми переплаченого грошового забезпеченняв сумі 1 851 грн. 68 коп. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до витягу із наказу №174 від 15.08.2015 р. солдата [PERSON] було призначено на посаду механіка-радіотелефоніста радіостанції взводу зв язку батареї управління та радіолокаційної розвідки зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта [NUMBER] ( [NUMBER] ). Відповідно до витягу із наказу №102 від 19.04.2016 р. солдата [PERSON] було звільнено через службову невідповідність у зв язку із невиконанням ним службових обов язків, систематичне вживання алкоголю та на підставі рішення спеціальної комісії. З метою з ясування причин та умов відсутності солдата [PERSON] на службі відповідно до наказу №322 від 10.05.2019 р. було призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення частини. В період з 01.06.2015 р. по 31.01.2017 р. відповідачу виплачено грошове забезпечення розмір якого складає 1\~851 грн. 68 коп. грн. Таким чином, самовільне залишення відповідачем військової частини призвело до отримання ним грошового забезпечення за період не виконання покладених на нього обов`язків військової служби, що заподіяло матеріальну шкоду державі. Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 16.07.2020 р. цивільну справу передано за підсудністю до Миколаївського районного суду Миколаївської області. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10.11.2020 року справу передано за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2020 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. 10.12.2020\~ року справа передана судді Гуденко О.А. Ухвалою суду від 14.12.2020 року справу прийнято до провадження та ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, про що свідчать матеріали справи. Заяв від відповідача до суду не надходило. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до витягу із наказу №174 від 15.08.2015 р. солдата [PERSON] було призначено на посаду механіка-радіотелефоніста радіостанції взводу зв язку батареї управління та радіолокаційної розвідки зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта [NUMBER] ( [NUMBER] ). Відповідно до витягу із наказу №102 від 19.04.2016 р. солдата [PERSON] було звільнено через службову невідповідність у зв язку із невиконанням ним службових обов язків, систематичне вживання алкоголю та на підставі рішення спеціальної комісії. Згідно з рапортом помічника командира з правової роботи начальника юридичної групи ВЧ [NUMBER] майора юстиції Гузь І. від 10.05.2019 р. про призначення службового розслідування по факту самовільного залишення ВЧ [NUMBER] даними військовослужбовцями, серед яких: солдат [PERSON] . З рапорта начальника відділення персоналу штабу ВЧ [NUMBER] підполковника [PERSON] від 17.09.2019 р. вбачається, що у відділенні персоналу відсутня інформація на даних військовослужбовців, серед списку яких є солдат [PERSON] , так як вони були зараховані до списків особового складу ВЧ польова пошта [NUMBER] (ВЧ [NUMBER] ) під час проведення мобілізації і ненадходження їхніх особових справ на адресу командира військової частини. Відповідно до наказу №322 від 10.05.2019 р. було призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення частини. Актом службового розслідування було встановлено, що механіком-радіотелефоністом радіостанції взводу зв язку батареї управління та радіолокаційної розвідки зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта [NUMBER] ( [NUMBER] ) солдат [PERSON] [INFO] , був відсутнім на службі 20.09.2015 р. За результатами службового розслідування на солдата [PERSON] було накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана». Згідно довідки ВЧ [NUMBER] від 05.03.2020 р. за вих..№1619/157/732 вбачається, що за результатами внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності ВЧ [NUMBER] за період 01.06.2015 р. по 31.01.2017 р. згідно складеного звіту за результатами проведеного фінансового аудиту та аудиту відповідності від 12.05.2017 р. за №234/3/26 солдат [PERSON] має заборгованість перед ВЧ [NUMBER] в сумі 1\~851 грн. 68 коп. Відповідно до ст.ст.131, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника). Відповідно до вимог ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого\~Законом України від 24 березня 1999 р. № 548-ХІV, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Відповідно до п. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого\~Законом України від 24 березня 1999 р. № 551-XIV, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Згідно ст.ст.1212,\~1213 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Судом встановлено, що відповідачу було нараховане грошове забезпечення в період його відсутності (01.06.2015 р. по 31.01.2017 р.) на військовій службі в сумі 1\~851,68 грн., що підтверджується довідкою військової частини за № 1619/157/732 від 05.03.2020 року, дані кошти він отримав та не повернув. Відповідачем незаконно використані грошові кошти, надмірно виплачені йому частиною в рахунок грошового забезпечення, що є заподіянням прямої дійсної шкоди частині і підлягає відшкодуванню у встановленому порядку. Таким чином, суд вважає, що з відповідача належить стягнути на користь держави в особі військової частини [NUMBER] безпідставно отримані ним кошти в сумі 1\~851,68 коп. \~ \~ \~ \~Оскільки позивачем не сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду в сумі 2102 грн., а позовні вимоги задоволено повністю, то згідно вимог\~ст. 141 ЦПК України\~ці витрати належить стягнути з відповідача на користь держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved