Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

15.11.2021 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на дружину. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що з серпня 2020 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Сторони проживали разом, зустрічалися, але шлюб не реєстрували. [INFO] від цих стосунків народилася донька - [PERSON] . При реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений зі слів позивачки відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідач не визнає свого батьківства та відмовляється добровільно, в позасудовому порядку подавати заяву про реєстрацію його, як батька дитини. Донька перебуває на утриманні матері та проживає з нею, жодної матеріальної допомоги відповідач не надає. Тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просить суд прийняти рішення про визнання [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Слов`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ј частки усіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 08.11.2021; стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі ј частки усіх доходів відповідача починаючи стягнення з 08.11.2021 і до досягнення дитиною трьох років; стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу . Ухвалою судді від 25.11.2021 відкрито провадження в справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивачка та її представник адвокат Пікулін Р.М. не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. До суду від представника позивачки адвоката Пікуліна Р.М. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, уточнені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, не заперечують щодо прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки відповідач [PERSON] визнав пред`явлений до нього позов і визнання відповідає позову, не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення в справі. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.10.2021 Слов`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 40, [INFO] народилася [PERSON] , батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 10). За правилами ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Оскільки на час народження дитини [PERSON] не перебувала з батьком дитини у зареєстрованому шлюбі, то відомості про батька у свідоцтві про народження дитини були внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до положень пунктів 4-9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10. 2000 № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. З огляду на визнання відповідачем позову, суд вбачає підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в частині визнання громадянина України [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , яка народилася в м. Лиман Донецької області (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 05.10.2021 Слов`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 40 від 05.10.2021 та зобов`язання Слов`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) внести відповідні зміни до актового запису № 40 від 05.10.2021 про народження [PERSON] , зазначивши батьком дитини громадянина України [PERSON] , [INFO] , та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище дитини на « [PERSON] ». З довідки про склад сім`ї, виданої ЖБК «Алмаз» № 21 від 01.11.2021 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , та прабабусею [PERSON] , [INFO] , за адресою : [ADDRESS] (а.с.28). Згідно довідки Слов`янської міської Військово - цивільної адміністрації № 04-45/52 від 10.11.2021 [PERSON] перебуває на обліку в УПСЗН Слов`янської міської ВЦА та отримує допомогу при народженні однієї дитини (а.с.29). За правилами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. В той же час, частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. Зважаючи на надані позивачкою докази, враховуючи, що відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 листопада 2021 року та аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ј частини усіх доходів відповідача до досягнення дитиною трьох років. Підстав для стягнення аліментів з 08.11.2021 суд не вбачає, оскільки позовна заява подана представником позивачки через систему «Елеткронний суд» саме 15.11.2021, відтак позовні вимоги щодо стягнення аліментів суд задовольняє частково. Згідно ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. З наданих позивачкою доказів, зокрема, договору про надання правової допомоги від 01.11.2021, розрахунку гонорару (винагороди адвоката) за договором про надання правової допомоги від 08.11.2021, акту прийняття - передачі послуг за договором про надання правової допомоги від 08.11.2021 та квитанції до прибуткового ордера № 3 від 08.11.2021 вбачається понесення [PERSON] витрат на правову допомогу від адвоката Пікуліна Романа Миколайовича (а.с.11-15). Проти розміру витрат на правову допомогу відповідач не заперечував, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Згідно ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, [PERSON] за рахунок Державного бюджету необхідно повернути 454 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 454 грн. судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: partial