Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 13.08.2021 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що позивач жив однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 2011 року по 2015 рік. За час спільного проживання у них народилася донька [PERSON] , [INFO] .. В 2015 році стосунки між позивачем та відповідачем припинились в зв`язку з тим, що [PERSON] почала вести досить вільний спосіб життя, який не відповідав уявленням позивача про сім`ю. [PERSON] розійшовся з [PERSON] та почав проживати окремо у своєму житлі в м. Ватутіне. При цьому, позивач продовжив виховувати та утримувати доньку [PERSON] , яка залишилась проживати з матір`ю. З часом поведінка відповідача почала ставати дедалі гіршою, [PERSON] зловживає спиртними напоями, та зовсім не займається вихованням [PERSON] . В помешканні завжди сторонні люди на підпитку та постійні застілля. Розуміючи, що в таких умовах його дитина надалі проживати не може, [PERSON] забрав [PERSON] до себе на початку літа 2020 року і по сьогоднішній день донька мешкає разом з батьком перебуваючи на його повному утриманні. Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 01.03.2021 року позов [PERSON] було задоволено та визнано [PERSON] , [INFO] , батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Дочка має місце реєстрації за адресою матері у м. Звенигородка. Відповідач погрожує позивачу, що забере дитину. Поведінка матері прямо протилежна інтересам дитини. Відповідач не займається донькою, не має власного доходу, не працю, цікавиться лише собою, час проводить в компанії осіб з асоціальною поведінкою. Враховуючи ті обставини, що неповнолітня дитина проживає разом з батьком, створені належні умови для її проживання та виховання, позивач вважає що в інтересах дитини необхідно визначити місце проживання разом з батьком, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Відповідач була належно повідомлена про розгляд справи за адресою реєстрації, а також відповідач була повідомлена про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надала, про причини неподання суду відзиву не повідомила, зустрічного позову не пред`являла, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 01.10.2021 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 05.11.2021 року здійснено перехід із спрощеного провадження на спрощене провадження з викликом сторін. 18.01.2022 року через канцелярію суду надійшла заява від представника позивача адвоката Токар О.М. про розгляд справи без її участі та без участі позивача. Зазначено, що вони не заперечують проти винесення заочного рішення. Представник третьої особи органу опіки та піклування Ватутінської міської ради в судове засідання не з`явивс. Надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, встановив наступні фактичні обставини справи. У суді встановлено, що Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 01.03.2021 року позов [PERSON] було задоволено та визнано [PERSON] , [INFO] , батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.10-12). На підставі рішення суду від 01.03.2021 року внесено зміни до актового запису про народження та змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.14). Згідно акту від 18.05.2021 складеного депутатом Ватутінської міської ради Ступником О.В. [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] та знаходиться на його повному утриманні (а.с.17). З довідки № 76 від 07.07.2021 року виданої КЗЗ СО І-ІІІ ст.. «Ватутінський ліцей №2» ім. М.Ф. Ватутіна вбачається, що [PERSON] навчається в КЗ «Ватутінський ліцей №2 ім. М.Ф. Ватутіна» в 3 класі (а.с.18). Актом обстеження умов проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] від 25.06.2021 року, встановлено, що в помешканні створено належні умови для проживання та забезпечення потреб дитини. Дівчинка спокійна, охайна та доглянута, в сім`ї почуває себе комфортно. Потреби дитини забезпечено у повній мірі. Встановлено сумлінне виконання батьком обов`язків по вихованню та утриманню доньки (а.с.19). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 05.07.2021 року встановлено, що остання проживає разом з [PERSON] , [PERSON] стосунки у сімї дружні. Зі слів [PERSON] донька [PERSON] проживає разом з батьком, який не дозволяє матері бачитися з донькою. В результаті обстеження було встановлено. Що мати бажає, щоб донька [PERSON] проживала разом з нею. Також встановлено, що для виховання та розвитку дітей створені належні умови, є одяг та взуття відповідно до сезону, умови проживання задовільні (а.с.20). Рішенням виконавчого комітету Ватутінської міської ради від 02.07.2021 року затверджено висновок щодо визначення місця проживання [PERSON] з батьком [PERSON] враховуючи найкращі інтереси малолітньої дитини (а.с.21-23). Відповідно до характеристики № 612 від 02..07.2021 року виданої МХП «Катеринопільський елеватор» на працівника ТОВ «Катеринопільський елеватор» [PERSON] останній характеризується позитивно, зарекомендував себе сумлінним, ініціативним працівником. В колективі серед працівників і товаришів зарекомендував себе з позитивної сторони (а.с.24). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4). З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи позицію служби у справах дітей, яка дійшла висновку про доцільність проживання дитини з батьком, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а саме, що на даний час дитина проживає разом з батьком, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, батько виховує та утримує доньку, між дитиною і батьком встановлений міцний психологічний зв`язок, існує довіра, взаєморозуміння, тому суд вважає вірним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] із її батьком - позивачем [PERSON] . Саме проживання малолітньої дитини із батьком, на думку суду, буде цілком відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати за оплату судового збору та витрати за надання правової допомоги. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати за сплату судового збору в сумі 908,00 грн. та 5000 грн. витрати за надання правової допомоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved