Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою ТОВ «АІА Фінанс Груп» в якій просить визнати виконавчий напис №30605 від 18.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» грошових коштів у розмірі 25 134 грн. таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді від12.08.2021 року відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Ухвалою суду від 12.10 2021 року витребувані докази по справі від привитного нотаріуса та виконавця. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Представники відповідача та третіх осіб до суду не з`явилися про час розгляду справи належно повідомлялися про причини неявки суд не повідомили. Згідно ст.280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис № 30605 про стягнення з мене на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» заборгованості в сумі 25 134дн. 00 коп. за період з 10.04.2019 року по 03.03.2021 року. За заявою відповідача - ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. було відкрито виконавче провадження № 65477080, та винесено постанови: про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим написом; про стягнення з боржника основної винагороди; про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності "певної заборгованості. 18.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В., на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис за № 30605, яким запропоновано звернути стягнення з позивача, оскільки він є боржником за кредитним договором № 1846170 від 12.02.2019 року, укладеного позивачем з ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП», строк платежу за яким настав за період з 12.03.2019 року по 03.03.2021 року на суму заборгованості 25 134 грн. 00 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 2 150 грн. 00 коп.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 22 984 грн. 00 коп.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 00 грн. 00 коп.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 00 грн. 00 коп.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 00 грн. 00 коп. Приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. 07.06.2021 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, і направлена була мені, відповідачу, і на підприємство, де я працюю. Особисто я чи по пошті не отримував ніяких документів чи повідомлень з приводу кредиту отриманого мною ще 12.02.2019 року за Кредитним договором № 1846170. Щодо розгляду по винесенню виконавчого напису ніхто позивача не повідомляв. 24.06.2021 року позивач був ознайомлений з постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №65477080 від 07.06.2021 року про що є відмітка на супровідному листі. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Також, в порушення п.п. 5.1 п.5 Глави 16 розділу II Порядку оскаржуваний виконавчий напис не був вчинений на документах, який встановлював та підтверджував його заборгованість за визначений період, наявна заборгованість не є безспірною і не може вважатись обґрунтованою, та за вказаною заборгованість минув строк позовної давності поза межами строку три роки з моменту виникнення права вимоги. Вважає, що дані обставини в сукупності повністю виключали для нотаріуса факт безспірності його заборгованості перед ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП», а вчинення виконавчого напису було неправомірним. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначається, що: «При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. В основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії повинен лежати факт безспірності наявної у боржника заборгованості. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду (від 22.02.2017 року справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про знесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими поговорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підстав і виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними ментами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У зв`язку з цим, Вищий адміністративний суд України з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26,11.2014року провнесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Суд вважає, що приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 18.03.2021 року не врахувала обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повиненна була відмовити товариству у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Зважаючи на те, що сам виконавчий напис містить вказівку що його вчинено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», дає підстави стверджувати, що вищезазначений договір не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не можуть підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Таким чином, внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню мають бути задоволені в повному обсязі. Посилаючись на вказані обставини та норми діючого законодавства суд позов задовольняє. Розподіл судових витрат підлягає в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі Закону України «Про нотаріат», ст.ст.638-642,647,651-654 ЦК України,

Outcome: approved