Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

У червні 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 6 671,89 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.07.2017 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (страховик) та ДП «Миколаївський ЕТЦ» (страхувальник) укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7289018, відповідно до умов якого ПрАТ «УПСК» взяла на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 07.03.2018 близько 16 год. 30 хв. у м. Одесі по вул. Фонтанська дорога, 41, мала місце ДТП за участю автомобіля «Chevrolet Lacetti» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В подальшому ПрАТ «УПСК» страховику транспортного засобу «Mitsubishi» - ПрАТ «СК «ТЕКОМ» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 6 671,89 грн на підставі страхового акту від 01.06.2018 № ОЦ/025/000/18/0977. 01.10.2020 між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] було укладено договір цесії № 01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого останній набув право вимоги на підставі страхового акту від 01.06.2018 № ОЦ/025/000/18/0977. Посилаючись на те, що у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог статті 33, підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача, як нового кредитора виникло право зворотної вимоги до відповідача на підставі статей 1166, 1187,1191 ЦК України, у зв`язку з чим ФОП [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 6 671,89 грн збитків в порядку регресу. Ухвалою суду від 13.08.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. Відповідач повідомлявся судом про розгляд даної справи належним чином, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Судом встановлено, що 19.07.2017 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ДП «Миколаївський ЕТЦ» укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7289018. У відповідності до умов вказаного полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяла на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Також судом встановлено, що 07.03.2018 близько 16 год. 30 хв. в м. Одесі по вул. Фонтанська дорога, 41, сталася ДТП за участю автомобіля «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2018 у справі № 522/4873/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 05.06.2018 платіжним дорученням № 59 на підставі страхового акту від 01.06.2018 № ОЦ/025/000/18/0977 ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування страховику транспортного засобу «Mitsubishi» - ПрАТ «СК «ТЕКОМ» в розмірі 6 671,89 грн. 10.09.2018 ПрАТ «УПСК» направила [PERSON] претензію № РУ/18/0977 про відшкодування збитків в сумі 6 671,89 грн в порядку регресу не пізніше 30 днів з дня отримання претензії, проте дана претензія була залишена відповідачем без відповіді та без задоволення. Водночас судом встановлено, що 01.10.2020 між ПрАТ «УПСК» і ФОП [PERSON] укладено договір цесії № 01/10/2020 про відступлення права вимоги, за умовами якого останній набув право вимоги на підставі страхового акту від 01.06.2018 № ОЦ/025/000/18/0977. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до положень ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Як зазначає позивач, з моменту ДТП відповідач взагалі не повідомив письмово страховика про ДТП. Доказів зворотнього матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1191 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про набуття позивачем права регресної вимоги до відповідача, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що за подання даного позову позивачем сплачений судовий збір у сумі 908,00 грн. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн. За правилами ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач просить суд стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2 500,00 грн. На підтвердження понесених витрат ним надано до суду договір про надання правової допомоги від 30.01.2019 № 30/01/19, укладений між ФОП [PERSON] та адвокатом Самойленком П.М., додаткову угоду від 12.05.2021 № 0977 до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 в п. 1 якої зазначено, що вартість послуг адвоката становить 3 000,00 грн, акт здачі-прийняття наданих послуг від 12.05.2021 на суму 2 000,00 грн та платіжне доручення від 12.05.2021 № Р24А879696255А29903 про сплату позивачем адвокату Самойленку П.М. 3 000,00 грн за надання правової допомоги за договором № 30/01/19. Відповідно до акту здачі-прийняття робіт від 12.05.2021 до Договору про надання правової допомоги від 30.01.2019 № 30/01/19 адвокатом позивачу були надані наступні послуги: аналіз судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції по справі -1 000,00 грн (витрачено часу 2 год.); написання позовної заяви та підготовка документів для подання позову до суду - 1 000,00 грн (витрачено часу 5 годин). Загальна вартість робіт (наданих послуг) становить 2 000,00 грн. Таким чином, витрати на правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг і відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Разом з тим, оскільки позивачем заявлено про стягнення з відповідача 2 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, то такі витрати підлягають частковому відшкодуванню в сумі 2 000,00 грн.

Outcome: approved