Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Місто для людей Енергодар», в особі свого представника - адвоката Турчинського М.І. звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з вищезазначеною позовною заявою (а.с.2-5зворот). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.06.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків позову (а.с.33-34). 19.07.2021 позивачем ТОВ «Місто для людей Енергодар», в особі представника - адвоката Турчинського М.І. надано до суду уточнену позовну заяву, в якій просить суд: стягнути солідарно з відповідача [PERSON] , відповідача [PERSON] , відповідача [PERSON] , відповідача [PERSON] на користь позивача, заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком у період з 01.08.2018 по 01.03.2021 в розмірі 10227,21 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначає, що рішенням виконкому Енергодарської міської ради №161 від 06.06.2018 ТОВ «Місто для людей Енергодар» починаючи з 01.08.2018 обслуговує багатоквартирні будинку в місті Енергодарі. 08.06.2018 укладено Договір №08/06/2018-150 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком між ТОВ «Місто для людей Енергодар» та від імені співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] - міським головою міста Енергодара Музикою П.О. якого уповноважено на укладання цього договору пунктом 3 рішення Виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 06.06.2018 №161. Відповідно до вказаного Договору на співвласників багатоквартирного будинку покладено обов`язок сплачувати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком. Пунктом 5 Договору визначено розмір і форму оплати послуг управителя відповідно до якого, замовник сплачує за надані послуги управителем щомісяця додатково до встановленого тарифу на житлово-комунальні послуги для житлових та нежитлових приміщень в розмірі 6,45 гривні на місяця за 1 квадратний метр у загальній площі житлового або нежитлового приміщенні у об`єкті яке перебуває у власності або у користуванні кожного зі співвласників. Вказує також, що на відповідачів зареєстрованих за адресою [ADDRESS] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] та у період з 01.08.2018 по 01.03.2021 надано послуги з управління багатоквартирним будинком за які кожного місяця відповідачі повинні сплачувати по своїй квартирі 321,21 грн., яка розраховується за формулою: тариф х загальну площу квартири. Відповідачі не здійснювали оплату за надані послуги з управління багатоквартирним будинком в наслідок чого виникла заборгованість, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом (а.с.37-41). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.07.2021 по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та відповідачам запропоновано подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також відзив на позов (а.с.46-46зворот). Відповідно до ч.1 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. В судове засідання представник позивача ТОВ «Місто для людей Енергодар» не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі (а.с.70). Також, у пунктах 2 та 3 вимог позову представник позивача просить розглянути справу на підставі наявних доказів та матеріалів, у разі неявки відповідачів - ухвалити заочне рішення (а.с.40зворот). В судове засідання відповідачі не з`явились, будь-яких заяв або клопотань, відзивів на позовну заяву до суду не надали. Враховуючи зазначене, положення ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження визначеного ухвалою суду, на підставі наявних у справі матеріалів, ухваливши заочне рішення. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Встановлено, що Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради 06.06.2018 прийнято рішення №161 «Про призначення управителя багатоквартирних будинків», виконавцем послуг з управління багатоквартирними будинками визначено ТОВ «Місто для людей Енергодар» за об`єктом конкурсу №1 та за об`єктом конкурсу №2 і уповноважено міського голову Музику Павла Олексійовича , від імені співвласників багатоквартирного будинку підписати з ТОВ «Місто для людей Енергодар» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за кожним багатоквартирним будинком що входив в об`єкт конкурсу №1 та конкурсу №2, строком на один рік (а.с.7). Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», із змінами, управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Відповідно до п.5 ст.13 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №150 від 13.06.2016 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.2016 за №893/29023, затверджено «Порядок проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку», приписами пункту 6 розділу V якого було визначено, що протягом п`яти календарних днів з дня прийняття виконавчим органом місцевої ради рішення про призначення управителя з переможцем конкурсу укладається договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за кожним багатоквартирним будинком, що входив в об`єкт конкурсу, строком на один рік, який, від імені співвласників багатоквартирного будинку підписує уповноважена особа виконавчого органу місцевої ради, за рішенням якого призначається управитель. Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ, вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватись виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку визначених таким договором. 08.06.2018 між співвласниками багатоквартирного будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , від імені яких діє Енергодарський міський голова Музика Павло Олексійович, якого уповноважено на укладання цього договору рішенням виконавчого комітету ЕМР від 06.06.2018 №161, згідно з Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», надалі іменовані - «Замовник», з однієї сторони та ТОВ «Місто для людей Енергодар», в особі директора Шепеленка Володимира Миколайовича, що діє на підставі Статуту, який надалі йменується - «Управитель», з іншої сторони, було укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №08/06/2018-150 (далі - Договір №08/06/2018-150) (а.с.8-10зворот) Відповідно даних Акту прийняття-передачі об`єкта в управління (з балансу), який є Додатком №1 до вказаного Договору (а.с.11-13зворот) та який згідно п.24 Договору №08/06/2018-150 є його невід`ємною частиною (а.с.10зворот) - об`єкт за адресою: [ADDRESS] передано з управління КП «Підприємства комунальної власності» ЕМР в управління ТОВ «Місто для людей Енергодар». Відповідно до п.5 Договору №08/06/2018-150, сторони погодились, що замовник сплачує за надані управителем послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на житлово-комунальні послуги для житлових та нежитлових приміщень 6,45 гривень на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі Співвласників (а.с.8). Відповідно до положень п.1 Договору №08/06/2018-150, управитель, зобов`язався надавати замовникові послуги з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях (далі - об`єкт), для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень (далі - мешканців об`єкта) у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості (далі - послуги), а замовник надає право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом, у разі коли управитель отримав на такі витрати письмову згоду замовника. Відповідно до приписів положень ст.12, ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV в редакції від 26.11.2016, яка була чинна на час прийняття Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради рішення №161 від 06.06.2018 та укладання Договору №08/06/2018-150, послуги, які відповідно до п.1 Договору №08/06/2018-150 зобов`язався надавати ТОВ «Місто для людей Енергодар», відносились до житлово-комунальних послуг. На час надання послуг з управління багатоквартирним будинком за Договором №08/06/2018-150, був чинним Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09.11.2017 №2189-VІІІ, частиною 1 статті 5 якого, послугу з управління багатоквартирним будинком віднесено до житлово-комунальної послуги, яка включає в себе: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до п.20, 21 Договору №08/06/2018-150, надання послуг з управління багатоквартирним будинком розпочалось з 01.08.2018 та Договір діє до 08.06.2019 (а.с.10), в силу положень ч.6 ст.11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», договір вважається продовженим на наступний однорічний строк, якщо за один місяць до закінчення строку дії жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору. Наявності повідомлень про відмову від договору, судом не встановлено. Судом не встановлено доказів якими зазначене рішення Виконавчого комітету Енергодарської міської ради №161 від 06.06.2018 «Про призначення управителя багатоквартирних будинків» визнано недійсним чи його скасовано у встановленому законом порядку. Як і не встановлено судом даних чи доказів, які б свідчили на те, що Договір №08/06/2018-150 припинено з підстав визначених як умовами самого Договору чи його скасовано чи визнано недійсним в цілому або частини його умов. Позивачем заявляється до солідарного стягнення з відповідачів заборгованість за період з 01.08.2018 по 01.03.2021, враховуючи зазначене вище, а також відсутність доказів того, що у вказаний період в будинку [ADDRESS] надавачем послуг обрано іншого управителя, вбачається, що надавачем послуг з управлення багатоквартирним будинком, у вказаний період за зазначеною адресою є саме позивач - ТОВ «Місто для людей Енергодар». Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ, індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до приписів положень статті 9 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, при цьому, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг укладеного безпосередньо зі споживачем послуг, само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Слід зазначити, що Договір №08/06/2018-150 є колективним і укладання окремого договору із кожним зі споживачів не потребує. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.ст.509, 525, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсягу як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Позивач просить стягнути солідарно з відповідача [PERSON] , відповідача [PERSON] , відповідача [PERSON] , відповідача [PERSON] заборгованість з послуг управління багатоквартирним будинком в загальній сумі 10227,21 грн., яка виникла за період з 01.08.2018 по 01.03.2021 по квартирі [ADDRESS] та складається із щомісячних нарахувань, оплату яких відповідачі не здійснювали, розрахунок якої наведено позивачем у Довідці №01/314-03 від 29.04.2021 (а.с.6). Заявляючи свої вимоги до відповідачів, позивач зазначає на те, що у період з 01.08.2018 по 01.03.2021 відповідачі є мешканцями багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.38), що на думку позивача підтверджується даними особової картки № [NUMBER] , копія якої надається представником позивача до позовної заяви (а.с.42). А також представник позивача вказує на відкриття особового рахунку на відповідачів № [NUMBER] , які зареєстровані за вказаною адресою: [ADDRESS] (а.с.38). Проте, такі посилання представника позивача спростовується даними інформаційних повідомлень з Сектора реєстрації Енергодарської міської ради від 29.06.2021, витребуваних судом на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, які не містять відомостей про зареєстроване місце проживання/перебування відповідачів за адресою: [ADDRESS] та місцем реєстрації відповідачів зазначено інші адреси, заборгованість за якими у даному позові до стягнення з відповідачів позивачем не заявляється (а.с.29-32). Разом з тим, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна, квартира [ADDRESS] на праві одноособової приватної власності з 18.10.2011 належить відповідачу [PERSON] (а.с.71). Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.383, ст.405 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до змісту ч.1, ч.3 ст.156 ЖКК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Обов`язок щодо оплати споживачами житлово-комунальних послуг, закріплений також у статтях 67, 68 Житлового кодексу Української РСР, якими передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймачі (власники) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Матеріали справи не містять доказів щодо права власності на зазначену квартиру у період з 01.08.2018 по 01.03.2021 за відповідачем [PERSON] , відповідачем [PERSON] , відповідачем [PERSON] , як і доказів, що ці відповідачі у вказаний період використовували квартиру для свого проживання, тобто були наймачами та користувалися послугами які надавав позивач у будинку [ADDRESS] . Слід зазначити, що ухвалою суду від 30.06.2021 позивачу надавалась можливість подати і докази того, що відповідачі були користувачами (наймачами) квартири [ADDRESS] , у зв`язку з чим позов залишався без руху (а.с.33-34), проте позивачем таких доказів суду надано не було, клопотань про їх витребування в разі неможливості самостійного надання, суду не заявлялось. За змістом ст.51 ЦПК України, належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. Суд за клопотанням позивача, до початку першого судового засідання, замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідачів у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення, невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаними ним у позові відповідачами. При цьому, заявлені позовні вимоги до неналежних відповідачів не можуть бути задоволені судом, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Відповідно до правових висновків викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30.01.2019 у справі №552/6381/17 (пункт 39), встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Враховуючи встановлені у справі обставини, норми права, належним відповідачем у даній справі слід вважати лише [PERSON] , який з 18.10.2011 є власником квартири [ADDRESS] , враховуючи і відсутність доказів, що останній відмовився від послуг, які у період з 01.08.2018 по 01.03.2021 надавав позивач. Правових підстав покладення відповідальності за несплату у період з 01.08.2018 по 01.03.2021 послуг з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] , в наслідок чого по квартирі [ADDRESS] виникла заборгованість в заявленому розмірі 10227,21 грн. на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визначеного позивачем як відповідачі, суд не вбачає, оскільки вказані особи, за зазначеного вище, є неналежними відповідачами, у зв`язку з чим, у вимогах позову до даних відповідачів слід відмовити. Разом з цим, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, суд дійшов наступного висновку. У позові представником позивача заявляється до стягнення заборгованість з наданих послуг управління багатоквартирним будинком у період з 01.08.2018 по 01.03.2021 в загальній сумі 10227,21 грн., розрахунок якої наведено у Довідці №01/314-03 від 29.04.2021 (а.с.6), при цьому позивач не просить стягнути заборгованість у вказаний період включно із березнем 2021 року (а.с.40зворот-41). Таким чином, підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача розміру нарахованої позивачем оплати за березень 2021 року суд не вбачає. У зв`язку з зазначеним, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 01.08.2018 до 01.03.2021, розмір якої, відповідно до відомостей зазначених у Довідці №01/314-03 від 29.04.2021 становить суму у 9906 грн. (а.с.6). Враховуючи зазначене, відсутність відомостей про те, що, на дату розгляду справи судом, заборгованість з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком в сумі 9906 грн. у добровільному порядку сплачена на користь позивача сплачена у повному або частковому розмірі, вона підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. За зазначеного вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги позову. Відповідно до ч.1 ст.544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Згідно приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення. Позивач просить про стягнення з відповідачів на свою користь суми судового збору (а.с.41), з цього приводу, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із платіжним дорученням №849 від 20.05.2021 позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270 грн. (а.с.1). Враховуючи доведення понесення позивачем витрат зі сплати судового збору, положення ст.141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2270 грн. підлягає стягненню лише з відповідача [PERSON] на користь позивача. У стягненні судового збору з відповідача [PERSON] , відповідача [PERSON] , відповідача [PERSON] слід відмовити. Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат з правничої допомоги в розмірі 1000 грн. про які просить позивач (а.с.41), суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 4 частини статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 у №5076-VI із змінами, визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Положеннями частин 1 та 2 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п.1 ч.2); розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п.2 ч.2). Представником позивача до матеріалів справи, на доведення понесення витрат з правничої допомоги, надано Договір про надання правової допомоги №02/01/2020 від 02.01.2020 (а.с.14-19) з його складовою Додатковою угодою №1 від 01.04.2021 до вказаного Договору, про зміни до п.4.2 в якій визначено розмір правничих послуг в сумі 1000 грн. (а.с.20) та платіжне доручення №944 від 29.07.2021 на суму 1000 грн. в якому призначенням платежу зазначено оплату витрат за правничу допомогу за вказаним Договором у даній цивільній справі (а.с.54). Таким чином позивачем доведено понесення витрат з правничої допомоги в сумі 1000 грн. та враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позову до відповідача [PERSON] , відповідача [PERSON] , відповідача [PERSON] , витрати з правничої допомоги понесені позивачем підлягають стягненню лише з відповідача [PERSON] .. На підставі викладеного та

Outcome: partial