Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

У квітні 2021 року Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із даним позовом. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14.05.2021 року справу передано за підсудністю до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області. Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 14 червня 2021 року відкрите спрощене позовне провадження та призначене відкрите судове засідання з викликом сторін. В обґрунтування заявлених вимог Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради посилається на те, що 06.11.2015 року до уповноваженого управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради повторно надійшли заява та декларація [PERSON] з питання призначення житлової субсидії. У відповідності до попередніх заяв від 13.08.2013 р., від 18.02.2014 р. відповідачка у шлюбі не перебувала. Згідно п. 3 розділу 1 заповненої декларації за адресою проживала 1 особа, яка претендувала на призначення субсидії. На вказане звернення субсидію було призначено на період з листопада 2015 року по жовтень 2016 року. Рішенням про призначення субсидії було подовжено без звернення отримувача на підставі раніше наданих документів з листопада 2016 по квітень 2017 рр., з травня 2017 по квітень 2018 рр., згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2015 року № 106 «Про удосконалення порядку надання житлових субсидій». Відповідно до законодавства до 01.05.2018 року для визначення права при призначені субсидії сімейний стан отримувачів субсидії не враховувався, але після внесення змін до нормативно-правового акту, який регулює вказані правовідносини, з 01.05.2018 року при призначенні житлових субсидій враховуються майновий стан, зайнятість та доходи членів сімей осіб із складу домогосподарства, які не зареєстровані у цьому домогосподарстві. Відомості про таких членів сімей повинні бути зазначені в Декларації та можуть вплинуть на право домогосподарства на призначення субсидії, а доходи цих осіб враховуються при розрахунку розміру субсидії. 12 червня 2019 року від [PERSON] надійшли оновлені заява про призначення житлової субсидії у грошовій формі через АТ «Ощадбанк» та декларація про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії з 01.06.2019 року, де було зазначено чоловіка [PERSON] , [INFO] . Тобто дані чоловіка відповідачки та відповідно його дохід з 01.05.2018 року необхідно було враховувати до розрахунку раніше виплаченої субсидії, як дохід члена сім`ї. На підставі наведеного, департаментом було здійснено перерахунок раніше призначеної [PERSON] субсидії за період з 01.05.2018 року по 31.05.2019 року та відповідно встановлено факт надмірності виплачених коштів у сумі 1652,52 гривень. Повідомлення про відшкодування коштів по переплаченим/недоплаченим житловим субсидіям із зазначенням нарахованої суми субсидії, за вищезазначений період, та реквізитами для повернення коштів до державного бюджету було направлено листом 12 грудня 2019 року на адресу відповідачки, але на момент подання позову погашення заборгованості в добровільному порядку не здійснюється. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] , будучи у встановленому порядку повідомленою про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилася, відзиву на пред`явлений позов, як і будь-яких інших заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, суду не надала. За наведених обставин суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 06 листопада 2015 року [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання якої є: [ADDRESS] , звернулася до уповноваженого управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради, правонаступником якого є департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради, із заявою про призначення житлової субсидії, до якої також додала декларацію про доходи. Згідно із п. 3 розділу 1 та розділу 2 вказаної декларації заявником [PERSON] було задекларовано тільки себе, як одну зареєстровану особу. За результатами розгляду вказаного звернення рішенням УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради відповідачці [PERSON] було призначено житлову субсидію на період з листопада 2015 року по жовтень 2016 року, яку у подальшому було подовжено з листопада 2016 по квітень 2017 рр., з травня 2017 по квітень 2018 рр., згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2015 року № 106 «Про удосконалення порядку надання житлових субсидій». Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (зі змінами) «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» було затверджено Положення про порядок призначення житлових субсидій. Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 № 329 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1022» з 01.05.2018 року призначення житлової субсидії здійснюється лише після подання нових заяви і декларації, якщо у складі домогосподарства є особи, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства. Тобто до 01.05.2018 року для визначення права при призначені субсидії сімейний стан отримувачів субсидії не враховувався, але після внесення змін до вказаного нормативно-правового акту, з 01.05.2018 року при призначенні житлових субсидій мали враховуватися майновий стан, зайнятість та доходи членів сімей осіб із складу домогосподарства, які не зареєстровані у цьому домогосподарстві. Крім того, вказаною постановою закріплено призначення та здійснення виплати субсидії лише (тобто виключно) після подання нової заяви та декларації (оновленої). Відповідно до п. 13 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (в редакції від 27.04.2018 року) громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру. При цьому, пунктом 16 Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018р. № 329) було визначено, що після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок житлової субсидії на наступний сезон для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому сезоні (крім орендарів, внутрішньо переміщених осіб та осіб, які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, а також домогосподарств, у яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб). Представник позивача у позовній заяві вказує на те, що відповідачкою [PERSON] нова заява та декларація (оновлена) для призначення подальшої виплати субсидії на період з травня 2017 по квітень 2018 рр. не надавались, а дії щодо продовження субсидії були здійснені позивачем на підставі раніше поданих документів, які в собі не містять будь якої недостовірної інформації. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка тільки у червні 2019 року звернулася до ДСЗН Маріупольської міської ради із новою заявою про призначення житлової субсидії з 01.06.2019 року, до якої додала нову декларацію, де відобразила усі ті обставини що вимагало на той час діюче законодавство - в розділі ІІ зазначеної декларації [PERSON] було зазначено дані про членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства, незалежно від реєстрації їх місця проживання, а саме зазначено чоловіка відповідачки [PERSON] , [INFO] , який не зареєстрований за адресою заявника. Отже, при вирішенні питання про призначення відповідачці житлової субсидії на період з 01 травня 2018 по 30 квітня 2019 рр. позивач не враховував дохід чоловіка [PERSON] - [PERSON] . Відсутність вказаних відомостей про вказану особу, не дотримання порядку Положення (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018р. № 329) та самостійне рішення про призначення житлової субсидії з боку позивача призвела до виплати на користь відповідачки житлової субсидії у вказаний період на загальну суму 4029,23 гривень, що підтверджено відповідним розрахунком. При цьому надмірно перерахована субсидія за період з 01.05.2018 по 31.01.2019 рр. у розмірі 2376,71 грн. утримана з житлово-комунальних підприємств. Таким чином, залишок надмірно виплаченої субсидії за період з 01.02.2019 по 31.05.2019 рр. складає 1652,52 грн. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Обов`язок щодо надання достовірної інформації про доходи зареєстрованих у квартирі осіб з метою отримання субсидій у відповідності до пункту 13 Положення покладено на отримувача субсидії. Разом з тим, судом встановлено, що з боку відповідачки (отримувача субсидії) жодних дій щодо надання будь-якої інформації не було вчинено, рішення про призначення субсидії прийнято позивачем самостійно на підставі раніш поданих документів, в яких [PERSON] згідно чинного на той час порядку вказані усі необхідні відомості, а зазначені нею данні не містять в собі недостовірної інформації. Механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання, зокрема подання документів з недостовірними відомостями (пункт 20 Положення у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин). Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді житлової субсидії, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно статті 81 ЦПК України має довести позивач. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 298/1396/16-ц від 10.04.2019 року. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» щодо принципів застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, щодо необхідності додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном. Європейський суд з прав людини вказує, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04, від 20 жовтня 2011 року). Разом з тим, Європейський суд з прав людини зазначає, що вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява № 30856/03, від 02 грудня 2011 року). Такого висновку дійшов ВС у своїй постанові від 31липня 2019 року № 583/168/17. Враховуючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт свідомого подання відповідачкою при призначенні їй субсидії документів із неправильними відомостями про доходи та майновий стан зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, що є підставою відповідальності та повернення надміру виплаченої субсидії, а тому [PERSON] не має таку відповідальність нести. Також позивачем не було надано жодного доказу того, що відповідачка діяла недобросовісно при поданні заяви на отримання субсидії, а тому суд дійшов висновку про відсутність у [PERSON] умислу щодо навмисного не подання інформації про склад сім`ї (чоловіка, зареєстрованого за іншою адресою до червня 2019 року) та необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідачки, отже примусове повернення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії у сумі 1652,52 гривень може призвести до покладення на [PERSON] надмірного тягаря. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає що позивач (платник грошових коштів) не довів недобросовісності у діях відповідачки (набувача субсидії), а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії.

Outcome: dismissed