Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області про розірвання шлюбу, зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову вказує, що вона з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 17.11.2018 Виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис №77. Від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Приводом до розпаду сім`ї стали непорозуміння один одного, втрата взаємних почуттів, різні погляди на життя, їх шлюб носить формальний характер, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Неповнолітня дитина зареєстрована у відповідача за адресою: [ADDRESS] . Але від народження дитина проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , так як вона здатна краще впоратися з вихованням дитини, створити їй оптимальні побутові умови та подбати про її розвиток і психологічний комфорт. Вона любить свого сина і має змогу забезпечити його всім необхідним; слідкує за його станом здоров`я; у неї з дитиною психологічний контакт. Відповідач не може створити для дитини належних умов для виховання та розвитку; у нього немає достатнього матеріального забезпечення та належних побутових умов. Вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо їх дитини, проте він не виявляє бажання спілкуватися з сином. Відповідач не піклується про здоров`я дитини; не надав жодної матеріальної та фінансової допомоги при збереженні та народженні їх сина. Враховуючи вік дитини, спосіб життя дитини, а також те, що дитина має велику прихильність до матері, просить суд при визначенні способу участі відповідача у вихованні дитини врахувати, що в інтересах дитини буде доцільним допустити присутність матері під час спілкування дитини з батьком. Просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати; зобов`язати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином наступним чином: враховуючи вік дитини, так як йому лише рік, спосіб життя дитини, режим та розпорядок дня - встановити графік зустрічей з дитиною - щосуботи та щонеділі з 17 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин; врахувати, що в інтересах дитини буде доцільним допустити присутність матері під час спілкування дитини з батьком; участь у спільному святкуванні дня народження сина ( з можливою участю інших осіб) - кожного року 09 липня з 13 години до 19 години 00 хвилин. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав вказаних у ньому. Також зазначила, що зміст її вимог про встановлення способу участі батька у вихованні дитини полягає в обмеженні проміжку часу, коли відповідач буде відвідувати дитину, а не примусове зобов`язання відповідача спілкуватися з дитиною весь час, який визначено у позові. Пояснила, що відповідач приходить спілкуватись з дитиною у незручний для дитини час, коли вона (дитина) спить, порушує режим дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати в його відсутність; надав до суду Висновок про участь батька [PERSON] , [INFO] , у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням Виконавчого комітету Солоницівської селищної ради №295 від 13.10.2021. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17.11.2018 Виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис №77. (а.с. 3) Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 4) Як вбачається з позову, на теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені. За таких обставин, суд приходить висновку, що сім`я існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу. Враховуючи, що подальше сімейне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, то згідно ст. 112 СК України прохання позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Статтею 112 СК України передбачені підстави для розірвання шлюбу, а саме суд повинен впевнитися, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. В даному випадку суд приходить висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам сторін. Щодо вимог про зобов`язання відповідача брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з неповнолітньою дитиною, суд виходить з наступного. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно положень ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 159 СК України в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відтак, чинним законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Законодавством також встановлений обов`язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні батьками прав щодо виховання дитини та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку. Відповідно до Висновку про участь батька [PERSON] , [INFO] , у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Солоницівської селищної ради №295 від 13.10.2021, визначено за доцільне визначити спосіб участі батька [PERSON] , у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , місця та час їх спілкування, а саме брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною згідно графіку запропонованого матір`ю, а саме, щосуботи та щонеділі з 15 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин та у спільному святкуванні дня народження сина (з можливою участю інших осіб) кожного року 09 липня з 13 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин. Зустрічі здійснювати в присутності матері, з урахуванням віку дитини, способу життя дитини, із обов`язковим урахуванням стану здоров`я дитини, інтересів та потреб. Рекомендовано батькові [PERSON] не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати. Рекомендовано матері [PERSON] поважати батьківські права [PERSON] , не чинити перешкоди у спілкуванні батька з сином. (а.с. 39-42) Проте, суд вважає за необхідне відійти від висновку органу опіки та піклування у частині встановлених годин графіку виховання та спілкування батька з дитиною, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з позову, і підтверджено позивачем в судовому засіданні, вона просить зобов`язати [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, встановивши графік зустрічей з дитиною - щосуботи та неділі з 17-00 до 19-00 у присутності матері. Проте у висновку органу опіки та піклування рекомендовано графік зустрічей батька з дитиною - щосуботи та неділі з 15-00 до 19-00 у присутності матері. Враховуючи межі позовних вимог, визнання позову відповідачем в повному обсязі, суд вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні з сином наступним чином: встановити графік зустрічей з дитиною - щосуботи та неділі з 17-00 до 19-00 у присутності матері; зобов`язати [PERSON] брати участь у святкуванні дня народження сина кожного року 09 липня з 13-00 до 19-00. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ухвалою суду від 27.07.2021 [PERSON] звільнено від сплати судового збору. (а.с. 12) Згідно довідки на а.с. 21 [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. За таких обставин, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved