Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між сторонами, стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини. Позов мотивувала тим, що між нею та відповідачем 07.07.2001 року зареєстровано шлюб. У шлюбі народили доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач останнім часом уникає контактів із сім`єю. На судовий розгляд справи учасники справи не з`явилися, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце проведення судових засідань. Позивач просила розглядати справу без її участі. Відповідач відзиву не подав. В судове засідання відповідач не з`явився, будучи належним чином своєчасно повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи. Причин неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення не подавав. У зв`язку з цим, суд, згідно вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти розгляду справи на підставі наявних у справі доказів не заперечила. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши подані на їх підтвердження письмові докази, суд вирішив наступне. Суд встановив, що 07.07.2001 року сторони - [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Шлюб зареєстровано у виконкомі Шаланківської сільської ради Виноградівського району (актовий запис № 8). В шлюбі подружжя народили доньку [PERSON] , [INFO] . На підставі повідомлених позивачкою та визнаних відповідачем обставин суд з`ясував, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено. Причиною розладу шлюбних відносин є те, що особисті відносини між подружжям зіпсовані, відсутнє нормальне спілкування, виникають часті сварки. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. З огляду на наведені вище обставини та відповідні їм норми сімейного права, шлюб слід розірвати. На підставі повідомлених позивачкою обставин, спільна дитина подружжя залишилася проживати разом із матір`ю. Домовленостей про спосіб та розмір участі батька у матеріальному утриманні дітей сторони не досягли. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; [NUMBER] ) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відтак, позовні вимоги у частині стягнення аліментів слід задовольнити. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При поданні позовної заяви позивачка сплатила судовий збір за звернення до суду із вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 908 грн. Позивачку звільнено від сплати судового збору за звернення до суду із вимогами про стягнення аліментів (п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір»). Відтак, у зв`язку із задоволенням вимог позову про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн за звернення до суду із майновим позовом про стягнення аліментів; а також стягнути 908 грн на користь позивачки у рахунок відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved