Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~20 липня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що з 02 жовтня 1993 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було зареєстровано в м.Харкові міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що зроблено запис №1910. 03 березня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування відповідно до якого [PERSON] прийняв у дарунок 7/10 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , та складається\~з житлового\~будинку літ\~«А-1»\~-\~цегловий,\~житловою площею\~86,7\~кв.м.,\~житлового будинку\~літ. «Б-1»\~-\~шлакоблочний,\~житловою площею\~29,8\~кв.м.,\~та надвірних\~будівель:\~сараї літ.\~«Ж», «З», «О»,\~льохи літ.\~«Г»,\~«К»,\~вбиральня літ.\~«Е»,\~літні кухні\~літ.\~«Д»,\~«Р»,\~душ літ.\~«Н»,\~гараж літ.\~«П»,\~«М»,\~бесідка літ.\~«Л»,\~огорожа №1-4,\~дворовий водопровід\~№5-6,\~що розташовані\~на земельній\~ділянці 1010\~кв.м. 12 серпня 2010 року між сторонами укладено шлюбний договір відповідно до якого майно подароване одному з подружжя під час зареєстрованого шлюбу, сторони визнають об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Користування та розпорядження таким майном будь-яким способом, не забороненим законом, відбувається за згодою другого з подружжя. У випадку розірвання шлюбу частки у праві власності на це майно є рівними та складають по Ѕ (одній другій) частці кожного з подружжя. У випадку розірвання шлюбу (за взаємною згодою або за ініціативою однієї з сторін) поділ майна відбувається з урахуванням положень цього договору. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17 травня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення набрало законної сили. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст.ст.69,70,92,93,97 Сімейного кодексу України позивач просила: в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на 7/20 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлового будинку літ. «А-1» - цегловий, житловою площею 86,7 кв.м., житлового будинку літ «Б-1» - шлакоблочний, житловою площею 29,8 кв.м., та надвірних будівель: сараї літ. «Ж», «З», «О», льохи літ. «Г», «К», вбиральня літ. «Е», літні кухні літ. «Д», «Р», душ літ. «Н», гараж літ. «П», «М», бесідка літ. «Л», огорожа №1-4, дворовий водопровід №5-6, що розташовані на земельній ділянці 1010 кв.м., а також вирішити питання про відшкодування понесених нею судових витрат. В судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду свого представника, який підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив слухання справи проводити без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи умови ст.280 ЦПК України судом розглянуто справу в заочному порядку. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. З матеріалів справи вбачається, що з 02 жовтня 1993 року сторони у справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано в м.Харкові міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що зроблено запис №1910. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17 травня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення набрало законної сили. (а.с.11). За час перебування у шлюбі подружжям 12 серпня 2010 року укладено шлюбний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В., зареєстровано в реєстрі за №974. Відповідно до п.1.4 шлюбного договору майно, подароване одному з подружжя під час зареєстрованого шлюбу, сторони визнають об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Користування та розпорядження таким майном будь-яким способом, не забороненим законом, відбувається за згодою другого з подружжя. У випадку розірвання шлюбу частки у праві власності на це майно є рівними та складають по Ѕ (одній другій) частці кожного з подружжя. Згідно п.1.5 шлюбного договору у випадку розірвання шлюбу (за взаємною згодою або за ініціативою однієї з сторін) поділ майна відбувається з урахуванням положень цього договору. (а.с.9) Так, 03 березня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В., зареєстровано в реєстрі за №625. Відповідно до договору дарування [PERSON] прийняв у дарунок 7/10 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , та складається з житлового будинку літ. «А-1» - цегловий, житловою площею 86,7 кв.м., житлового будинку літ. «Б-1» - шлакоблочний, житловою площею 29,8 кв.м., та надвірних будівель: сараї літ. «Ж», «З», «О», льохи літ. «Г», «К», вбиральня літ. «Е», літні кухні літ. «Д», «Р», душ літ. «Н», гараж літ. «П», «М», бесідка літ. «Л», огорожа №1-4, дворовий водопровід №5-6, що розташовані на земельній ділянці 1010 кв.м. (а.с.10). Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1,2 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Згідно ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.92,93 Сімейного кодексу України шлюбний договір може бути укладено особами, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, а також подружжям. Шлюбним договором регулюються майнові відносини між подружжям, визначаються їхні майнові права та обов`язки. Згідно ст.97 Сімейного кодексу України у шлюбному договорі може бути визначене майно, яке дружина, чоловік передає для використання на спільні потреби сім`ї, а також правовий режим майна, подарованого подружжю у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Сторони можуть домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень статті 60 цього Кодексу і вважати його спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них. Сторони можуть домовитися про можливий порядок поділу майна, у тому числі і в разі розірвання шлюбу. У шлюбному договорі сторони можуть передбачити використання належного їм обом або одному з них майна для забезпечення потреб їхніх дітей, а також інших осіб. Сторони можуть включити до шлюбного договору будь-які інші умови щодо правового режиму майна, якщо вони не суперечать моральним засадам суспільства. З врахуванням вищезазначеного позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 7/20 частки вказаного майна обґрунтовані та підлягають задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved