Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду і просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 12 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області (актовий запис № 41). Судові витрати не просить стягнути із відповідача. Посилається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання у шлюбі сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося із-за несумісності характерів, різних поглядів на шлюб та сім`ю. З 2018 року сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Понад один рік позивач проживає однією сім`єю з іншим чоловіком - [PERSON] , від якого чекає дитину. [PERSON] є біологічним батьком зачатої дитини, що підтверджує своєю заявою. Відповідач також проживає з іншою жінкою у незареєстрованому шлюбі. Позивач проживає із [PERSON] та неповнолітнім сином однією сім`єю, мають теплі дружні відносини. В сім`ї панує позитивний морально-психологічний клімат, взаєморозуміння та повага. Вважає, що шлюб з відповідачем має формальний характер і його подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та зачатої дитини. Факт перебування у шлюбі із відповідачем підтверджує свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.12). Факт народження дитини за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі підтверджує копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 серпня 2016 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.13). Факт перебування позивача на 33 тижні вагітності підтверджує копією висновку Медичного центру «ТВЛ+» від 26 жовтня 2021 року (а.с.15). Факт визнання третьою особою [PERSON] батьківства підтверджує його заявою (а.с.16). Також на підтвердження позовних вимог позивачем була подана довідка Виконавчого комітету Переяславської міської ради № 531 від 26 жовтня 2021 року про склад сім`ї (а.с.14); копії паспортів сторін по справі (а.с.7-11). 25 листопада 2021 року (а.с.19) було відкрито провадження по даній справі і справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. 06 грудня 2021 від третьої особи [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог. [PERSON] зазначив, що більше року проживає із позивачем у незареєстрованому шлюбі. Він є біологічним батьком дитини, яку чекає [PERSON] , проживає разом із позивачем та її сином від першого шлюбу однією сім`єю. Сторони по справі проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. 31 грудня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог. Проти розірвання шлюбу він не заперечує, наслідки визнання позову йому роз`яснені та зрозумілі. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 3, 11 Розділу ІІ Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог абз. 3 п.3 Постанови ПВС України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ст.ст. 3, 24 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 3 статі 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності із ст.ст. 104, 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається із ч.3 ст.110 СК України, чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших (не відповідача) осіб, батьківство зачатої дитини визнане іншою особою (третьою особою по справі), суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 3, 24, 55, 56 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved