Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

18 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , але ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Натомість, відповідач залишила новонародженого сина у КНП Харківської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр», про що був складений акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку. Посилаючись на викладе, [PERSON] просить позов задовольнити. Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Судові повістки, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, надсилалися у встановленому законом порядку, відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечувала. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , а відомості про батька дитини записані у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 14, 15). Згідно розпорядження голови Барвінківської районної державної адміністрації №191 від 21 грудня 2020 року [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с. 13). Також розпорядженням голови Барвінківської районної державної адміністрації №194 від 29 грудня 2020 року [PERSON] призначено опікуном над [PERSON] (а.с. 4). Судовим розглядом встановлено, що з 29 грудня 2020 року малолітній [PERSON] мешкає разом з [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні. Службою у справах дітей Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківсі області та міським центром соціальних служб Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області було проведено перевірку та складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] . Перевіркою встановлено, що для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку. З повідомлення № 33 від 15 січня 2021 року, наданого КНП Харківської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» вбачається, що [PERSON] в період з 31.10.2020 по 14.01.2021 не зверталася до вказаного вище закладу з метою повернення дитини. Про покинуту дитину громадянки [PERSON] родичам не повідомляли, у зв`язку з відсутністю інформації про них. (а.с. 10). З повідомлення № 64/в-10155/3026 від 12.11.2020 року, наданого старшим інспектором ЮПСП Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області, вбачається, що [PERSON] в телефонній розмові відмовилася надавати пояснення з яких причин покинула дитину в пологовому будинку. Неодноразові спроби зв`язатися з [PERSON] були безрезультатними, телефон був вимкненим (а.с. 16). 30 листопада 2021 року Виконавчим комітетом Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 29). Суд приймає до уваги висновок Виконавчого комітету Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області, оскільки вказаний висновок підписаний уповноваженою особою, зроблений на підставі вивчення всіх обставин справи, взаємин матері з дитиною. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] самоусунулася від виховання та утримання свого сина - [PERSON] , не цікавиться його життям та розвитком, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток. Отже, відповідач свідомо ухилилася від виховання свого сина - [PERSON] , [INFO] , що полягає у свідомому нездійсненні протягом тривалого часу її виховання, піклування про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку природних здібностей та готування дитини до самостійного життя та праці, що, в свою чергу, вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] , оскільки вона не виконує своїх батьківських обов`язків та свідомо відмовилася від такого права. Крім того, суд зазначає, що, згідно із ст. 169 СК України, при зміні своєї поведінки та зміні обставин відповідач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved