Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, в порядку регресу в розмірі 91050,00 грн., посилаючись на те, що 01.01.2018 року за адресою: вул. Черкаська, с. Трушівці Чигиринського району Черкаської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "ВАЗ 2107", д/н [NUMBER] , яким керував відповідач, та автомобіля "AUDI", д/н [NUMBER] , внаслідок чого зазначені транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Довідкою про ДТП було встановлено, що [PERSON] на момент вчинення ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була за договором обов`язкового страхування застрахована в ПрАТ "СГ "ТАС". Тому власник автомобіля "AUDI", д/н [NUMBER] , звернувся до позивача з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно складеного Страхового акту № Р0917/00259/34/2018/53 вартість відновлювального ремонту автомобіля "AUDI", д/н [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу вказаного автомобіля, становить 91050,00 грн. Позивачем було виплачено потерпілому грошові кошти в розмірі 91050,00 грн. Посилаючись на те, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції, позивач просить стягнути з відповідача на їх користь грошові кошти у розмірі 91050,00 грн. та судовий збір в розмірі 2102 грн., оскільки відповідач в добровільному порядку розмір витрат не відшкодував, що змусило страхову компанію звернутися з даним позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та прохала його задовольнити, взявши до уваги висновок судової автотехнічної експертизи № 17401/21-52 від 23.09.2021 року. Вона вважає доведеним факт керування відповідачем транспортним засобом під час скоєння ДТП, а його винні дії стали причиною зіткнення. Зазначені обставини підтверджуються як матеріалами кримінального провадження, так і висновкоами експертизи. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що відповідач не перебував за кермом транспортного засобу під час ДТП, докази цього в матеріалах кримінального провадження відсутні, саме кримінальне провадження закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, матеріали справи направлено для вирішення питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності по ст. 124, ч. 1 ст. 139 КУпАП. Однак [PERSON] до адміністративної відповідальності по зазначених статтях не притягувався, вказані матеріали судом не були предметом розгляду в суді. Також він не вбачає підстав з урахуванням викладених обставин для врахування під час ухвалення рішення судом висновку експерта. Будучи допитаним в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив, що висновок за результатами проведення ним судової автотехнічної експертизи від 23.09.2021 року №17401/21-52 зроблений вірно, відповідно до ухвали та наданих йому матеріалів, який суд повинен оцінювати у сукупності з іншими доказами по справі. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Як вбачається з матеріалів цивільної справи та витребуваних судом матеріалів кримінального провадження від 30 листопада 2018 року , 01.01.2018 року близько 17 години відбулась дорожньо- тнаспортна пригода, де слідчим встановлено, що автомобіль марки "ВАЗ 2107", д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який, рухаючись від с.Трушівці Чигиринського району до с.Красносілля Чигиринського району, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем "AUDI", д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . За результатами проведеного досудового розслідування слідчим винесено постанову від 30.11.2018 про закриття вказаного кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з відсутністю складу даного кримінального правопорушення з направленнм копій матеріалів кримінального провадження начальнику Чигиринського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. У той же час, судом встановлено, що матеріали щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності по ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП до суду не надходили і не були предметом розгляду. Незважаючи на це, суд вважає доведеним факт керування саме [PERSON] транспортним засобом т.з. ВАЗ 2107 та скоєння ним 01.01.2018 року ДТП у стані алкогольного сп`яніння, оскільки це підтверджується зробленим, на підставі проведеного досудового слідства та зібраних матеріалів кримінального проваладження слідчим висновку про наявність у водія [PERSON] ознак адміністративних правопорушень за ст.124,130 КУпАП з винесенням відповідної постанови, яка відповідачем не оскаржувалась та довідкою про дорожньо-транспортну пригоду від 01.01.2018 у якій зафіксовано учасника ДТП - водія [PERSON] та перебування його у стані алкогольного сп`яніння, стан якого останнім не заперечувався, а тому позиція представника відповідача про відсутність доказів про вчинення ДТП під керуванням відповідача з посиланням на письмові пояснення свдків не знайшло свого підтвердження (а.с.5, 202-212). А відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 17401/21-52 від 23.09.2021 року у дорожній обстановці, з технічної точки зору, дії водія автомобіля ВАЗ 2107, д/н [NUMBER] , [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 2.3 б), 11.3 ПДР України, оскільки водій допустив виїзд керованого ним автомобіля на смугу зустрічного руху, а тому його дії знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП з технічної точки зору та є причиною ДТП, що мала місце 01.01.2018 року (а.с.172-175). Вказаний висновок експерта суд згідно зі ст. 110 ЦПК України бере в основу доказів, оскільки він є обгрунтованим, відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України та узгоджується з іншими доказами у справі. Щодо посилання представника відповідача на копію постанови про закриття кримінального провадження від 30.11.2018 року, що міститься на аркуші справи 82-83, то дана постанова не є належним доказом по справі, оскільки вона не відповідає оригіналу постанови наявної у витребуваних судом матеріалах кримінального провадження, копія якої знаходиться у матеріалах даної цивільної справи на а.с. 210-212. Так, відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно матеріалів справи ПРАТ "СГ""ТАС" було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/9728492. Забезпеченим транспотрним засобом за Полісом є ВАЗ "ВАЗ 2107", д/н [NUMBER] (а.с.6). Вартість ремонту автомобіля "AUDI", д/н [NUMBER] , згідно до висновку ремонтної калькуляції № 00259/34/2 від 30.01.2018 року склала 301951,86 грн. (а.с. 14-17). На підставі заяви потерпілої про страхове відшкодування від 26.04.2018 року (а.с. 18) ПАТ "Страхова група "ТАС" відповідно до страхового акту № 13425В/34/2018 від 15.05.2018 року та розрахунку суми страхового відшкодування здійснило власниці т.з. відшкодування фактичної вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та виплачено страхове відшкодування в розмірі 91050,00 грн.(за вирахуванням франшизи), що підтверджується платіжним дорученням № 76181 від 17.05.2018 року. (а.с. 19-20) Щодо твердження у судових дебатах представника відповідача про непідтвердження позивачем належними доказами розміру матеріального збитку, то суд констатує той факт, що у даній справі між позивачем та потерпіллю [PERSON] , як власниці т.з. "AUDI", д/н [NUMBER] , було досягнуто згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, що підтверджується заявою потерпіллої (а.с.18) та відповідно до ст. 202 ЦК України є правочином щодо якого діє передбачена у ст. 204 ЦК України та не спростована відповідачем презумпція правомірності, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, застосовувує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у цивільній справі № 205/2450/16-ц, у постанові від 06.06.2018 у цивільній справі № 357/3729/17, у постанові від 27.03.2019 у цивільній справі № 295/12342/16-ц, в яких визначено, що відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатом проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. За змістом п. 35.1 та п. 35.2 ст. 35 вищевказаного Закону, доказів проведення оплати ремонту автомобіля або доказів того, що на момент виплати відшкодування потерпілою вже виконано відновлювальний ремонт її автомобіля від потерпілої не вимагається для отримання страхового відшкодування. Надані суду позивачем, на підтвердження розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого авто потерпілої [PERSON] докази щодо розрахунку ремонту зробленого суб`єктом оіночної діяльності, містять детальний опис ремонтно-відновлювальних робіт, перелік робіт і матеріалів, необхідних для здійснення відновлювального ремонту, калькуляцію їх вартості, а відтак є належними, допустимими і достовірними доказам, які відповідачем та його представником, всупереч процесуального обов`язку доведення своїх аргументів - не було спростовано (а.с.13-17). У заяві [PERSON] про страхове відшкодування (а.с.18), вказаний розмір страхового відшкодування 91 050 грн, що узгоджується з положенням передбаченим статтею 36 Закону. Відповідач та його представник, у свою чергу, не позбавлений був права заявити клопотання про призначення експертизи щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач та представник подавали до суду: відзив на позов (а.с.50-52), заяву по ознайомленя з матеріалами справи (а.с.79), клопотання про проведення судових засідань у режимі відеоконферецій, заперечення про призначення автотехнічної експертизи (а.с.80), клопотання про приєднанння доказів, виклик експерта у судове засідання (а.с.213), однак інших заяв чи клопотань матеріали справи не містять. Непроведення експертизи, само по собі, з урахуванням конкретних обставин цієї справи, а саме: дефектної відомості огляду т.з, ремонтної калькуляції пошкоджень автомобіля з даними розрахунку, страхового акту, копії розрахунку на оплату про вартість матеріального збитку, завданого власниці пошкодженого автомобіля, який у ході розгляду справи не оскаржений та неспростований, не внесено жодних зауважень або заперечень до переліку описаних пошкоджень, а також неможливість проведення експертизи, не може бути підставою для відмови у стягненні матеріального збитку з відповідача. Отже, потерпіла і страховик досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, а останній в передбаченому законом порядку здійснив виплату страхового відшкодування, тобто належним чином виконав свої зобов`язання відповідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/9728492 (а.с.6). Факт оплати проведення відновлювального ремонту т.з. "AUDI", д/н [NUMBER] , потерпілої особи підтверджується відповідним платіжним дорученням позивача № 76181 від 17.05.2018 року, а твердження представника відповідача, що позивачем надані до позовної заяви належним чином незавірені копії документів, спростовується наявною на зворотньому аркуші під номером 22 з відміткою "Згідно з оригіналом". Отже, розмір страхового відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної потерпілій [PERSON] внаслідок ДТП, було обґрунтовано визначено позивачем відповідно до реальної вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ, що цілком узгоджується з положенням ст. 1192 ЦК України та наведеним нормам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, згідно ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Правовий аналіз зазначеної норми закону дає підстави для висновку, що у страховика виникає право на звернення до суду з позовом в порядку регресу до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу за наявності таких умов: 1) страховик виплатив страхове відшкодування потерпілій особі; 2) водій є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди; 3) винна особа керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди ( частина 2 статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Разом з тим, належних та допустимих доказів на спростування своєї вини у ДТП, яка сталася 01.01.2018 року ні [PERSON] ні його представник не надали. Не надано ними й доказів і на спростування тієї обставини, що під час згаданої вище ДТП він у нетверезому стані не перебував. За наведених обставин є всі підстави для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати в порядку регресу витрати страхової компанії на виплату страхового відшкодування потерпілій у ДТП особі. Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності шляхом повного і всебічного дослідження, суд вважає за необхідне задоволити позовні вимоги, які є доведеними належними доказами та обгрунтованими, в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 91050 грн. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн., де доказів понесених позивачем витрат за проведення судової автотехнічної експертизи, суду не надано, а тому вони не стягуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved