Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, про визнання права власності на майно колишнього колгоспного типу двору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 816 від 27.08.2021 р. виданої виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради, станом на 30.06.1990р. головою колгоспного типу двору в [ADDRESS] був позивач [PERSON] , який не втратив права на частку в майні колгоспного типу двору за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, позивач зазначає, що свідоцтво про право власності на житловий будинок та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] у нього відсутнє. В подальшому з метою оформлення права власності, він звернувся до державного реєстратора. Проте йому було відмовлено та усно роз`яснено, що реєстрація його права власності на житловий будинок та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] , можлива лише за рішенням суду. Просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 19.11.2021 року відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду в загальному позовному провадженні. 15.12.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 17.01.2022 року. Позивач в судове засідання не прибув, однак позивачем подано на адресу суду заяву, в якій він просить справу розглядати у його відсутності (арк. спр. 25). В заяві позивач зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення в справі не заперечує. Просить позов задовольнити. Представник відповідача Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду міська рада направила листа в якому зазначила, відповідачем позовні вимоги визнаються, просила розгляд справи проводити за відсутності їх представника (арк. спр. 29). А тому, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності сторін у справі та на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , народився та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] (арк. спр. 5). Згідно із довідкою № 366 від 04.03.2020 року виданою виконкомом Липницької сільської ради Жовківського району Львівської області, [PERSON] , зареєстрований та проживає в [ADDRESS] (арк.спр.7). Відповідно до довідки № 816 від 27.08.2021 року, яка видана виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради, станом на 30.06.1990 року головою колгоспного типу двору в [ADDRESS] був [PERSON] (арк.спр.8). Із копії довідки № 817 від 27.08.2021 року виданої виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради встановлено, що станом на 15.04.1991 року [PERSON] не втратив права на частку в майні колгоспного типу двору за адресою: [ADDRESS] (арк.спр.8). Із довідки № 824 від 31.08.2021 року виданої виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] , в арешті, під забороною та в заставі не перебуває (арк.спр.9). Із довідки № 825 від 31.08.2021 року виданої виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради встановлено, що малолітні та неповнолітні діти в житловому будинку по [ADDRESS] не проживають та не зареєстровані (арк.спр.9). Відповідно до довідки Червоноградського МБТІ № 5920 від 02.11.2020 року встановлено, що реєстрація права власності на житловий будинок та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] не проводилась (арк.спр.10). Згідно із технічним паспортом виготовленим Червоноградським МБТІ, загальна площа будинку по [ADDRESS] становить 46,5 кв.м, житлова 13,8 кв.м., допоміжна 32,7 кв.м. (арк. спр. 15). Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. «а», «г» п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином оскільки господарство в [ADDRESS] відносилося до колгоспного типу двору, голова двору, як єдиний член має право згідно діючого на той час законодавства, на житловий будинок та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] . Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-1V, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Однак, оскільки з 01.01.2013 року змінено порядок реєстрації прав на нерухоме майно і відповідно до ч.1 п. 9 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація їх права власності можлива лише за рішенням суду. Позивач визнає, що свідоцтво про право власності на житловий будинок та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] у нього відсутнє, про що свідчить довідка Червоноградського МБТІ № 5920 від 02.11.2020 року, (арк.спр.10). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з вимогами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається за заповітом або за законом. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ураховуючи наведене, оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи приходить до висновку, що за [PERSON] належить визнати право власності на житловий будинок [ADDRESS] , як члена колишнього колгоспного типу двору, а тому позов належить задовольнити.

Outcome: approved