Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

02.12.2021 року позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, вказуючи, що 19.12.2014 року він та [PERSON] уклали шлюб. У шлюбі спільних дітей не мають. Стосунки з відповідачем у нього не склалися, декілька років проживають окремо. Подружжя спільного господарства не веде, сімейно-шлюбних стосунків не підтримують протягом останніх трьох років, подальше підтримання сімейних відносин суперечить інтересам позивача. Позивач, посилаючись на вищевикладені обставини та на ст. ст. 104, 105, 110 -112 СК України, ст. ст. 4, 28, 175-177 ЦПК України, просить суд розірвати шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON] зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області, про що 19.12.2014 року складено відповідний актовий запис № 88. Ухвалою суду від 20.12.2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судовий розгляд, призначено на 20.01.2022 року на 08:30 год. Позивач та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження та про розгляд справи судом. Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст.278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву на позовну заяву, заперечення. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. З огляду на вказане суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача викладену у позові, відсутність відзиву, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19.12.2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис № 88. Після укладення шлюбу відповідач стала носити прізвище « [PERSON] » ( а.с.6). Подружнє життя сторін не склалося через протилежні погляди на життя, сім?ю та шлюб. Сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Шлюб фактично припинив існування, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Примирення та подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе. Відповідач суду своєї позиції щодо розірвання шлюбу не повідомила. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст. 112 ч. 2 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги вище викладене, обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу, ту обставину, що подружжя протягом останніх трьох років проживає окремо, небажання сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають [PERSON] наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а сумісне проживання неможливе. Строк на примирення надавати подружжю недоцільно. Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору, суд виходить з наступного. Пунктом 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судові витрати у виді судового збору у розмірі - 908 гривень, отже з відповідача стягуються судові витрати у розмірі судового збору визначено державою для розгляду справ даної категорії, що складає - 908,00 грн.

Outcome: approved