Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича № 6355 від 04.06.2021 року, яким стягнуто з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість у розмірі 37308,26 гривні, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що з листа приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Баталіна С.С. йому стало відомо про вчинення відносно нього виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. №6355 від 04.06.2021 року. Вказує що на момент вчинення виконавчого оскаржуваного виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення, тому вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 17.11.2021 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відповідачу надано строк для подання відзиву. Від позивача та його представника - адвоката Курійця І.В. у судове засідання надійшли заяви про розгляд справи за його відсутності, позов підтримують, проти заяочного розгляду справи не заперечують. Представник відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» у судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву та клопотань до суду не подавав, тому справу розглянуто за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Бригіда В.О. в судове засідання не з`явився, надав заяву у якій просив справу розглянути за його відсутності. Третя особа приватний виконавець Баталін С.С. в судове засідання не з`явився, пояснень щодо позовної заяви, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав тому справу розглянуто за його відсутності. Неявка учасників справи і їх представників відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи згоду позивача та неявку представника відповідача, суд вирішує справу за правилами заочного розгляду справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази судом встановлено наступне: 04.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинено виконавчий напис яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ « Росвен Інвест Україна» заборгованість у розмірі 37308,26 гривень (а.с. 7). 04.08.2021 року приватним виконавцем Виконавчого округу Херсонської області Баталіним С.С. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 66368438 щодо виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. № 6355 від 04.06.2021 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь відповідача ТОВ « Росвен Інвест Україна» заборгованість у розмірі 37308,26 гривень (а.с. 6). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. У частині першій статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 року, справа № 757/24703/18-ц, зазначив, що за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Ст. 50 Закону передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 10.10.2018 року по справі № 61-10285св18. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував, що станом на 04.06.2021 року Постановою КМУ №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. Вказані обставини підтверджуються постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. За таких обставин, визначена відповідачем заборгованість не може вважатися безспірною. Враховуючи наведене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд робить висновок що спірний виконавчий напис нотаріуса не відповідає закону а, відтак, суд визнає його таким, що не підлягає виконанню і задовольняє позов повністю. З`ясування правомірності вчиненні відповідачем чи приватним нотаріусом інших дій, дотримання порядку листування, повноти документів тощо не впливає на висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову через недотримання вимог до вчинення виконавчого напису. Крім того, у відповідності до вимог ч.2 ст. 137, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати по оплаті послуг з надання правової допомоги у розмірі 4000 гривень та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень (а.с. 1).

Outcome: approved