Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд: 1) поновити його на посаді юрисконсульта Державного підприємства "Білоцерківський завод "Еталон"; 2) стягнути з Державного підприємства "Білоцерківський завод "Еталон" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.08.2021 року до дня поновлення. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 11.06.2014 року працював юрисконсультом на ДП "Білоцерківський завод "Еталон". 27.08.2021 року йому стало зле, піднявся тиск, тому він пішов на прийом до лікаря. 30.08.2021 року позивач прийшов на роботу і дізнався, що 27.08.2021 року його звільнили за прогул. Звільнення вважає незаконним, тому звернувся до суду за захистом. 24.09.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 30.09.2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи та витребувано від ДП "Білоцерківський завод "Еталон" належним чином засвідчені копії: наказу про прийняття на роботу; наказу про звільнення з роботи; акту про невихід на роботу [PERSON] , а також довідку про заробітну плату та копію трудової книжки позивача. 19.10.2021 року на адресу суду разом з витребуваними документами надійшов відзив на позов відповідача ДП "Білоцерківський завод "Еталон", в особі в.о. директора Хомош Т.М. Вказаний відзив обґрунтований тим, що позивач був відсутній на роботі 26.08.2021 року та 27.08.2021 року. 26.08.2021 року він не з`явився, про причини відсутності не повідомив, на телефонний дзвінок не відповів, тому працівниками відповідача був складений акт про відсутність позивача на робочому місці. 27.08.2021 року [PERSON] з`явився на роботі, проте через 10 хвилин покинув територію підприємства, в телефонному режимі пояснив бухгалтеру, що він у відпустці, однак наказ про відпустку не видавався, тому працівниками відповідача повторно складено акт про відсутність позивача на робочому місці. На підставі вказаних актів [PERSON] звільнено з роботи згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. 30.08.2021 року позивач з`явився на підприємство, де його повідомлено про звільнення та запропоновано отримати трудову книжку, проте він відмовився, про що складено акт. Цього ж дня йому направлено лист про звільнення та прохання з`явитись для отримання трудової книжки. Вказано, що довідка про відвідування лікаря не є достатнім та належним доказом поважності причин відсутності позивача на роботі 27.08.2021 року, а отже звільнення є правомірним. Також зазначено, що позивач і раніше несумлінно ставився до своїх обов`язків. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 03.12.2021 року суд на місці ухвалив задовольнити клопотання позивача про поновлення строку для подання відповіді на відзив та приєднав до матеріалів справи письмові пояснення, а також витребував від ДП "Білоцерківський завод "Еталон" належним чином засвідчені відомості про робочий графік, а саме про робочий час юрисконсульта [PERSON] в період з 26.08.2021 року по 27.08.2021 року. Вказані пояснення позивача обґрунтовані тим, що 26.08.2021 року він був на роботі з 8 год. до 12 год., оскільки працює на півставки. 27.08.2021 року при відвідуванні лікаря не хотів брати лікарняний листок, оскільки попереду були вихідні дні. Вказує про фальсифікацію актів про відсутність на робочому місці. Наказ про звільнення директор позивачу не оголошувала та письмові пояснення не вимагала. 20.12.2021 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про подання доказів (витребуваних), в якій зазначено, що [PERSON] не надав докази, які б підтверджували поважність причин відсутності позивача на роботі. 13.01.2022 року суд на місці ухвалив задовольнити клопотання позивача про допит свідків. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити, надав пояснення по суті справи, додатково зазначив, що у нього 4-годинний робочий день з 8 год. до 12 год., 26.08.2021 року він був на роботі, а 27.08.2021 року він був на роботі десять хвилин, однак йому стало погано і він пішов у лікарню, де була жива черга і лише в 12:30 він потрапив на прийом до лікаря та отримав медичну допомогу і довідку. Вказує, що цього дня на роботі не було [PERSON] та бухгалтера, а [PERSON] та [PERSON] були в цеху. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши позивача та покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] з 11.06.2014 року працював в Державному підприємстві "Білоцерківський завод "Еталон" та займав посаду юрисконсульта, що вбачається з копії наказу ДП "Білоцерківський завод "Еталон" № 23к від 11.06.2014 року та копії трудової книжки позивача від 27.11.1956 року (а.с. 21 т.1). Позивач мав 4-годинний робочий день, що підтверджується копією табелю обліку використання робочого часу ДП "БЦ завод "Еталон" за серпень 2021 року (а.с. 59 т.1). Згідно з копією наказу Фонду державного майна України № 667 від 21.04.2021 року, [PERSON] призначено виконувачем обов`язків директора Державного підприємства "Білоцерківський завод "Еталон" з 21.04.2021 року. 26.08.2021 року працівниками ДП "Білоцерківський завод "Еталон" - головним інженером [PERSON] , головним бухгалтером [PERSON] та провідним енергетиком [PERSON] , складено акт про відсутність на роботі юрисконсульта [PERSON] протягом всього робочого дня. 27.08.2021 року працівниками ДП "Білоцерківський завод "Еталон" - головним інженером [PERSON] , головним бухгалтером [PERSON] та провідним енергетиком [PERSON] , складено акт про відсутність на роботі юрисконсульта [PERSON] більше 3 годин. Під час телефонної розмови з головним бухгалтером, працівник відповів, що він у відпустці, наказ на відпустку не видавався. Наказом ДП "Білоцерківський завод "Еталон" № 17к від 27.08.2021 року [PERSON] звільнено з посади юрисконсульта за прогули без поважних причин, п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Підстава: акти відсутності на робочому місці від 26.07.2021 року та від 27.08.2021 року. Відповідно до копії листа ДП "Білоцерківський завод "Еталон" № 59 від 30.08.2021 року, [PERSON] повідомлено про звільнення та зазначено прохання з`явитися для отримання трудової книжки. Згідно з копією довідки лікаря [PERSON] від 27.08.2021 року, [PERSON] був на прийомі 27.08.2021 року 12:30 год. В матеріалах справи містяться також копії наступних документів: наказ ДП "Білоцерківський завод "Еталон" № 10 від 30.07.2021 року про надання [PERSON] в термін до 30.07.2021 року в.о. директора підприємства пояснення щодо порушення процедури укладення договорів оренди нерухомого майна, балансоутримувачем якого є підприємство, передбаченої Законом України «Про оренду державного та комунального майна»; наказ ДП "Білоцерківський завод "Еталон" № 11 від 17.08.2021 року про підготовку [PERSON] в термін до 14:00 год. 19.08.2021 року та подачі на підпис в.о. директора підприємства позовних заяв до орендарів нежитлових приміщень підприємства з позовними вимогами про фактичне звільнення займаних приміщень та забезпечення відправки вказаних позовних заяв до суду у термін до 16:00 год. 19.08.2021 року; акт від 17.08.2021 року про відмову [PERSON] від підписання наказу підприємства № 11 від 17.08.2021 року; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42021112030000329 від 15.12.2021 року, відповідно до якого за заявою [PERSON] розпочато розслідування за ч. 2 ст. 364 КК України, відповідно до якої службовими особами ДП "Білоцерківський завод "Еталон" умисно, з метою одержання неправомірної вигоди, шляхом використання службового становища всупереч інтересам служби, завдано істотної шкоди державним інтересам, що спричинило тяжкі наслідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази, що працює головним інженером ДП "Білоцерківський завод "Еталон", його робочий день триває з 8 год. до 16:30 год. [PERSON] 26.08.2021 року був на роботі о 8 год., також бачив його з 9 год. до 11:30 год., позивач був у свідка в кабінеті, крім нього був [PERSON] . Також бачив позивача в коридорі близько 12 год., робочий день позивача тривав з 8 год. до 12 год. Раніше свідок своїм наказом переводив його на цей режим роботи, як займав посаду директора, однак [PERSON] казала про те, що просила [PERSON] ходити на роботу з 12 год. Коли позивача переводили на скорочений робочий день, в наказі чітко не було встановлено йому робочий час, було вказано лише про чотири години робочого дня. Вказав, що підписав акт, оскільки дійсно не бачив [PERSON] після 12 год., хоча знав, що його робочий день триває з 8 год. до 12 год. У свідка були до [PERSON] одні вимоги, а в Хомош інші. 27.08.2021 року [PERSON] на роботі не було, але 26.08.2021 року він казав, що погано себе почуває. Хомош 27.08.2021 року з`явилась на роботі близько 12 год. і оскільки вона заборонила давати працівникам свій номер телефону, [PERSON] не міг її попередити про відсутність. Юрисконсульт [PERSON] підпорядковувався директору, він просив номер її телефону, однак свідок не дав. Бухгалтер казала, що [PERSON] звільнена 31.12 2021 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази, що працює тимчасово виконуючим обов`язки начальника виробничої дільниці ДП "Білоцерківський завод "Еталон". З приходом Хомош на роботу, було сформовано продовжений графік роботи. 26.08.2021 року о 9 год. свідок бачив [PERSON] в кабінеті Мельника. 27.08.2021 року не пам`ятає, щоб бачив позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази, що працює провідним енергетиком\~ ДП "Білоцерківський завод "Еталон" у м. Біла Церква. У нього запитали, чи бачив він [PERSON] , він відповів, що не бачив, однак він (свідок) його не розшукував 26.08.2021 року і 27.08.2021 року, підприємство велике, він не всіх може бачити, позивач не в його підрозділі, у позивача неповний робочий день, [PERSON] сказала підписати ці акти, він (свідок) не з`ясовував де був [PERSON] . При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч. 1, 2 та 4 ст. 10 ЦПК). Трудові правовідносини врегульовані Кодексом Законів про працю України (далі КЗпП України) та Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» № 1045-XIV від 15.09.1999 року (далі Закон № 1045-XIV). Статтею 21 Кодексу закону про працю України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно статті 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у разі прогулу без поважних причин (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня). Стаття 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільним використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Судом встановлено, що [PERSON] працював на ДП "Білоцерківський завод "Еталон" юрисконсультом та мав 4-годинний робочий день, при цьому в матеріалах справи відсутні відомості про конкретний час роботи позивача (з 8 до 12, або в інший час). 26.08.2021 року працівниками ДП "Білоцерківський завод "Еталон" -головним інженером [PERSON] , головним бухгалтером [PERSON] та провідним енергетиком [PERSON] ,\~ складено акт про відсутність на роботі юрисконсульта [PERSON] протягом всього робочого дня. Однак, вказані відомості спростовані в судовому засіданні, зокрема, показами свідків, які зазначили, що бачили позивача в цей день на роботі, при цьому свідок [PERSON] бачив його фактично з 08 до 12 години. 27.08.2021 року працівниками ДП "Білоцерківський завод "Еталон" - головним інженером [PERSON] , головним бухгалтером [PERSON] та провідним енергетиком [PERSON] , складено акт про відсутність на роботі юрисконсульта [PERSON] більше 3 годин. Суд зауважує, що позивачем не заперечується факт його відсутності 27.08.2021 року протягом трьох годин на робочому місці, однак він та відповідач у відзиві зазначають, що зранку позивач був на роботі. Поганий стан здоров`я [PERSON] в цей день підтверджується показами свідка головного інженера підприємства [PERSON] та довідкою лікаря про візит [PERSON] 27.08.2021 року о 12:30 год., які є належним доказом у даній справі. Таким чином, суд дійшов висновку про поважну причину відсутності позивача 27.08.2021 року на робочому місці протягом трьох годин, при цьому наказ про звільнення прийнято саме в цей день. Крім цього, зміст оскаржуваного наказу не містить відомостей про з`ясування причин відсутності працівника на роботі. У постанові Верховного Суду від 04.08.2020 року, справа № 489/692/18, провадження № 61-44647св18 зазначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, підлягають з`ясуванню обставини, в чому конкретно полягало порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Матеріали справи та покази свідків не містять доказів того, що позивачу було запропоновано дати пояснення щодо невиходу на роботу у дні, коли складені акти про відсутність його на робочому місці, а отже відповідачем не дотримано встановленої законодавством процедури звільнення. Разом з тим, варто акцентувати увагу на постанові КМУ від 25.03.2020 року № 256 «Деякі питання забезпечення трудових прав державних службовців, працівників державних органів, підприємств, установ та організацій на час встановлення карантину у зв`язку із загостренням ситуації, пов`язаної з поширенням випадків гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якою рекомендовано роботодавцям на час встановлення карантину не звільняти працівників за прогул. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Отже, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем не було дотримано процедури звільнення позивача, отже наказ ДП "Білоцерківський завод "Еталон" № 17к від 27.08.2021 року про звільнення [PERSON] був виданий з порушенням вимог чинного законодавства, тому позивач підлягає поновленню на посаді, яку займав до звільнення. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок). Згідно з довідкою ДП "Білоцерківський завод "Еталон" № 79 від 06.10.2021 року, [PERSON] працював в ДП "Білоцерківський завод "Еталон" з 11.06.2014 року по 27.08.2021 року на посаді юрисконсульта та його заробітна плата за травень - липень 2021 року становить 14 400 грн., за місяць 4 800 грн. Кількість робочих днів за вказаний період складає 42 дні, тож середньоденна заробітна плата позивача складає 228,57 грн. Виходячи з зазначеної довідки, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 28.08.2021 року (робочий день відповідно до розпорядження КМУ № 1191-р від 30.09.2020 року) по 13.01.2022 року належний до виплати позивачу становить: 228,57 х 96 (дні вимушеного прогулу) = 21 942,72 грн. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. В силу положень п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі.

Outcome: approved