Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить визнати право користування житловим приміщенням, а саме: - квартирою [ADDRESS] та зобов`язати Виконавчий комітет Кропивницької міської ради видати на ім`я [PERSON] , [INFO] ордер затвердженого зразка на проживання в квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що 29.04.1988 року [PERSON] видано ордер №117 на зайняття кімнати № [NUMBER] у гуртожитку, який на той час знаходився за адресою: [ADDRESS] . Членом сім`ї наймача є позивач. [INFO] [PERSON] померла. Вказує, що з метою розпочати процес приватизації житла, позивач почав збирати усі необхідні документи, але ордера на користування квартирою в житлово-експлуатаційні організації не виявилось, оскільки був втрачений. Відповідно до рішення Кіровоградської міської ради від 05 грудня 2000 року за №795 «Про перейменування частини проспекту Правди на проспект Університетський» було проведено зміну поштової адреси житлового будинку по [ADDRESS] на [ADDRESS] . Згодом в зв`язку з упорядкуванням номерів кімнат в гуртожитку по [ADDRESS] попереднім його власником банком «Україна» було змінено номер кімнати з [NUMBER] на [NUMBER]. По сьогоднішній день позивач постійно проживає у квартирі [ADDRESS] , сплачує кошти за надані послуги з теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення. Іншого жилого приміщення у будинку державного чи громадського житлового фонду або у приватизованому жилому приміщенні не має. Згідно ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.09.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які позивач усунув. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.09.2021 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги підтримав. Від представників відповідача та третьої особи в судове засідання надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 29.04.1988 року [PERSON] видано ордер №117 на зайняття кімнати № [NUMBER] у гуртожитку, який на той час знаходився за адресою: [ADDRESS] . Членом сім`ї наймача є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 17.02.1997 року Новомиколаївською сільською Радою Новоукраїнського району, Кіровоградської області. [INFO] [PERSON] померла, про що 11.02.2020 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видано повторно свідоцтво серії [NUMBER] . Згідно довідки «Житлово - експлуатаційної організації №4 Кропивницької міської ради» вих.№677 від 11.08.2021 р. відповідно до рішення Кіровоградської міської ради від 05.12.2000 року за №795 «Про перейменування частини проспекта Правди на проспект Університетський» було проведено зміну поштової адреси житлового будинку по [ADDRESS] на [ADDRESS] . Згодом в зв`язку з упорядкуванням номерів кімнат в гуртожитку по [ADDRESS] попереднім його власником банком «Україна» було змінено номер кімнати з [NUMBER] на [NUMBER]. 03.08.2021 року КП «Житлово-експлуатаційна організація №4 Кропивницької міської ради» за вих.№648 надано інформацію у вигляді виписки із домової книги, згідно якої у квартирі [ADDRESS] з 05.08.1988 року була зареєстрована [PERSON] ( [INFO] ), яка померла [INFO] та разом з матір`ю зареєстрований [PERSON] , [INFO] , як член сім`ї квартиронаймача. Додатково повідомлено, що ордер на житлове приміщення, а саме кв. [ADDRESS] від 29.04.1988 року, який виданий гр.. [PERSON] - відсутній, в зв`язку із його втратою. Крім того, згідно поквартальної картки, виданої та завіреної начальником КП ЖЕО №4 в кімнаті [NUMBER] по [ADDRESS] зареєстровані відповідно до ордера №117 від 29.04.1988 року власник [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , як член сім`ї квартиронаймача. Відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 28.07.2008 року №1124 «Про надання статусу житлового будинку гуртожитку по [ADDRESS] » мешканцям зазначеного будинку надавалися ордера встановленого зразка на займані ними житлові приміщення. Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження. Статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод закріплено право людини на житло. Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК України встановлено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. За змістом ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Згідно ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Згідно ст. 16 ЖК України до компетенції виконавчих комітетів селищних, сільських Рад народних депутатів у галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду належить, зокрема: здійснювати облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов (частина перша статті 36), а також контроль за станом цього обліку на підприємствах, в установах, організаціях (стаття 41), затверджують рішення про взяття громадян за місцем роботи на облік потребуючих поліпшення житлових умов (стаття 39); приймати рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду Ради (стаття 51), затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого жилого фонду (стаття 52); видавати ордери на жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду (частина перша статті 58). За статтею 51 ЖК України жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. У відповідності до ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно зі ст. 130, 131 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. При цьому, вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, виданого відповідно до ст. 129 ЖК України, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку (пункт 1 Розділу II). Особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку (пункт 7 Розділу III). Відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» умовами реалізації мешканцями гуртожитків конституційного права на житло, зокрема, одержання мешканцем гуртожитку права на приватизацію кімнати в гуртожитку є: 1) відсутність в особи власного житла; 2) правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; 3) реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах. При цьому з`ясовано, що 23.06.2021 року керуючим справами виконавчого комітету міської ради Балакірєвою С. на заяву позивача від 10.06.2021 року №А-5695 повідомлено, що заява про надання ордера на квартиру [ADDRESS] розглянута на засіданні громадської комісії з житлових питань 15.06.2021 року. Комісія не погодила питання надання ордера на квартиру [ADDRESS] . Начальником КП ЖЕО №4 [PERSON] 03.08.2021 року видано довідку №2934 про те, що [PERSON] зареєстрований і дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» місцем проживання фізичної особи вважається адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо). У відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтею 310 ЦК України визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Оскільки, позивач наразі користується та покращує умови проживання у даній квартирі (кімнаті), іншого жилого приміщення у будинку державного чи громадського житлового фонду або у приватизованому жилому приміщенні не має, тому встановлені фактичні обставини у справі свідчать про наявність у позивача правових підстав на право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , а також у видачі ордеру затвердженого зразка, а відтак суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі вважати по фактично понесеним стороною позивача.

Outcome: approved