Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна. В позові зазначено, що 13.08.2021 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2013. За час спільного проживання у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що у сторін спільне життя не склалося, подружні відносини фактично припинені у квітні 2020 року. За час проживання у шлюбі сторонами було набуте майно загальна вартість якого становить 78 760,00 грн, а саме: холодильник марки BLE 91210Х вартістю 10 500 грн. 00 коп.; кондиціонер марки LG FHOB8W06 вартістю 9 600 грн. 00 коп.; електрочайник марки AL3012 вартістю 430 грн. 00 коп.; мікрохвильову піч марки AT 22 36 5133 вартістю 2 850 грн. 00 коп.; праску марки TV3910 вартістю 980 грн. 00 коп.; витяжку марки Eleyus Storm 960.60 іх вартістю 2 300 грн. 00 коп.; духовку марки Ventolux Sydney вартістю 6 000 грн. 00 коп.; газову поверхню марки Ventolux HSF 640 D3 CEST вартістю 3 200 грн. 00 коп.; меблеву стінку «Кармен» вартістю 14 300 грн. 00 коп.; ліжко «Селена» (з матрасом) вартістю 11 600 грн. 00 коп.; диван «Асторіс» вартістю 7 200 грн. 00 коп.; гардероб «Олена» вартістю 4 900 грн. 00 коп. Крім того під час перебування у шлюбі сторонами придбано квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальна площа якої становить 78,4 м.кв, житлова 38,9 м.кв. Вартість придбаної квартири згідно звіту про оцінку майна становить 550 149 грн. 00 коп. Також у сторін є сімейні заощадження в сумі 6 700 доларів США, що в еквіваленті до гривні станом на момент звернення до суду з позовом становлять 189 976. 49 коп., які знаходяться у відповідача. Згоди про добровільний поділ майна, що є у спільній сумісній власності позивача та відповідача не досягнуто. За таких обставин позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, поділити спільне майно набуте за час шлюбу та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2021 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. (а.с. 88) В судовому засіданні проведеному в режимі відеоконференції позивач [PERSON] та її представник, адвокат Шаровський Р.М. вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, просили суд її задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проведеному в режимі відеоконференції позов про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя визнав у повному обсязі та не заперечував щодо його задоволення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13.08.2011, актовий запис № 2013, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 13.08.2011 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. (а.с. 48) Сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. (а.с. 49, 50) Згідно інформаційної довідки №237790894 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власностті на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.12.2020, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальна площа якої становить 78,4 м.кв, житлова 38,9 м.кв. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-15) Відповідно до товарних чеків від 03.02.2018, 30.03.2018 та накладної від 16.02.2018 за час шлюбу сторонами придбано майно, яке позивач просить виділити відповідачу. (а.с.34, 35, 36,37) Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, витрати позивача [PERSON] , пов`язані з правничою допомогою адвоката Шаровського Р.М., які визначені на підставі договору про надання правової допомоги становлять 5 004, 00 грн. (а.с. 74) Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Виходячи із положення ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірванню, оскільки судом встановлено, що подружні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача по справі. Положеннями ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним таподіл спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжя мпро майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом під час розгляду справи не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки сторони не заперечують придбання під час шлюбу квартири [ADDRESS] , загальна площа якої становить 78,4 м.2, житлова 38,9 м.2., майна на загальну суму 78 760, 00 грн., та те що вони мають спільні заощадження на суму 6 700 доларів США, беручи до уваги визнання відповідачем позову повністю, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Надані позивачем докази в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування позивачу судових витрат. Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу, що складає 5 004 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, від сплати якого був звільнений позивач, що складає 9 396 грн. 85 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved