Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивачі у січні 2021 року звернулися до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім"ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання припиненим права користування чужим майном та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. В обгрунтування позову позивачка [PERSON] вказує, що вона разом зі своїм сином [PERSON] є власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . , крім того, в зазначеній вище квартирі також зареєстрований відповідач . Право власності на дану квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27.05.2008 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.12.2020 року. У період з 26.08.2006 по 04.07.2016 сторони перебували у шлюбі. Відповідач заселився і був зареєстрований у вказаному житловому приміщенні внаслідок укладення шлюбу 26.08.2006 року з позивачкою. Виключно на цій підставі відповідач набув особистий сервітут - право користуватися вказаним житлом. Факт реєстрації відповідача за спірною адресою підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданого Святошинським РВ ГУДМС в м. Києві 15.07.2014 року. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.06.2016 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання їхнього спільного сина. Після розірвання шлюбу відповідач відмовився покидати вказану квартиру і добровільно не знімається з місця реєстрації. В утриманні житла відповідач участі не бере, квартирою не цікавиться, в зв"язку з чим позивачі просять суд визнати припиненим право відповідача користуватися спірною квартирою. Ухвалою суду від 01.02.2021 року відкрито провадження по справі та призначено слухання до підготовчого засідання(ас.49). Ухвалою суду від 12.10.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового засідання(ас.59). В судове засідання позивачі та їхній представник не з"явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та просили задовольнити позов(ас. 63). Відповідач в судове засідання не з"явився, належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомив(ас.56). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Таким чином, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами. Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Третя особа : СУСД Святошинської РДА в м. Києві не з"явилася в судове засідання, надіслала на адресу суду лист, в якому просила суд слухати справу у їх відсутність та винести рішення з урахуванням інтересів дитини(ас.66). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Між сторонами виникли правовідносини щодо користування квартирою за адресою : [ADDRESS] . Згідно ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно ч.3 ст.13 Конституції України власність зобов`язує. Зокрема, право власності не повинно використовуватись на шкоду людині. Тому право власності на житло охороняється законом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. До членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: дружина наймача (власника), їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача (власника) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Судом встановлено, що спірна квартира на праві приватної власності належить позивачам, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27.05.2008 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.12.2020 року (ас.9-10). Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.06.2016 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання їхнього спільного сина (ас.13-15). Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно ч. 1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Встановлення такого сервітуту відповідача на вказане житлове приміщення зрезюмується на підставі статті 402, частини першої статті 405 ЦК України. Згідно ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення збставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом. Відтак, положення статті 406 ЦК України у спорі між власником та колишнім членом його сім`ї з приводу захисту права власності на житлове приміщення, можуть бути застосовані за умови наявності таких підстав - якщо сервітут був встановлений, але потім припинився. Таким чином, сервітут відповідача на зазначену квартиру припинився внаслідок вступу 04.07.2016 в законну силу рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 червня 2016 у справі №759/2600/16-ц. На підставі вищенаведеного позовні вимоги позивачів про про визнання припиненим права користування чужим майном та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved