Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

І.Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та поновлення строку для прийняття спадщини. У своїм позові просить суд встановити факт його проживання однією сім`єю з [PERSON] з 2010 до дня смерті - [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; визначити йому додатковий строк в три місяці для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] . В позові посилався на те, що [INFO] помер його вітчим [PERSON] , з яким проживала його мати [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2000 року по день її смерті [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Інші 2/3 частини квартири належать йому після смерті матері. Його мати та вітчим проживали в квартирі [ADDRESS] . З 2010 року він проживав в квартирі [ADDRESS] разом з матір`ю та вітчимом, постійно доглядав за останнім, так як він був прикутий до ліжка після перенесеного інсульту. 19 лютого 2021 року він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але нотаріусом було відмовлено, в зв`язку з тим, що ним пропущений строк для прийняття спадщини та не підтверджений факт родинних стосунків або факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. ІІ. Заяви, клопотання заявника та процесуальні дії суду: У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилалась на обставини зазначені в позові. Представник відповідача Кам?янської міської Ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Першої кам?янської державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, винести рішення згідно чинного законодавства, надала копію спадкової справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона дружина двоюрідного брата позивача, зі слів матері чула, що чоловіка брат проживав з вітчимом і зі своєю матір`ю. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що вона є двоюрідною сестрою позивача, він довгий час проживав з дідусем [PERSON] та доглядав за ним, вона особисто приходила до них в квартиру. Вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 22 березня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання Ухвалою від 01 липня 2021 року витребувана копія спадкової справи. 17 вересня 2021 року ухвалою суду призначено справу до розгляду по суті. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст правовідносин з посиланням на докази. Як вбачається з матеріалів справи, батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). 22 липня 2000 року мати позивача [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.11). Згідно до свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] померла (а.с.12), а [INFO] помер [PERSON] (а.с.19). Як вбачається з матеріалів справи, власниками квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 29.07.2014 р. (а.с.14). Як вбачається з договору купівлі - продажу квартири від 30 травня 2013 року позивач є власником квартири [ADDRESS] , продавцями якої були [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). В квартирі [ADDRESS] зареєстрований був з 1978 року [PERSON] (а.с.24), а без реєстрації в ній проживав позивач [PERSON] з 2010 по 2015 рік, разом з ним проживав і [PERSON] (а.с.26). Також позивач [PERSON] займався похованням [PERSON] , що свідчить свідоцтво про поховання від 04.11.2015 року (а.с.20). Згідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 22.02.2021 р. нотаріусом Першої Кам?янської державної нотаріальної контори, відмовлено [PERSON] в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з пропущенням спадкоємцем строку для прийняття спадщини, та не надані документи, які б підтверджували фактичне прийняття спадщини спадкоємцем, та документів підтверджуючі родинні стосунки (а.с.21). Згідно до спадкової справи СР № 67234433 від 19.02.2021 року заява про отримання свідоцтва про право на спадщину подано позивачем, інших спадкоємцем немає (а.с.45-54). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини ( ст. 1272 ЦК України). У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Дана правова позиція викладена у справі № 6-496 цс17 від 06.09.2017 року. Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 по справі № 565/1145/17 зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів суд враховує, що позивач своєчасно не прийняв спадщину з поважних причин, у зв`язку з тим, що наявні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1272 ЦК України, тобто для визначення додаткового строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, також в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] проживав разом з померлим [PERSON] з 2010 року в квартирі [ADDRESS] по день смерті останнього, а тому суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved