Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Заявниця 21.09.2021 звернулася до суду з даною заявою, просить суд визнати недієздатним [PERSON] , [INFO] , та призначити заявницю його опікуном. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є сином заявниці та інвалідом дитинства в зв`язку з психічним захворюванням, 16.03.2019 йому встановлена перша група інвалідності. Внаслідок психічної хвороби він не може висловлювати свої думки, бо не розмовляє, не може одягнутись, приготувати собі їжу, не розуміє обставин, що відбуваються навколо нього, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно вийти з дому. Заявниця має можливість дбати про сина, створювати необхідні побутові умови, забезпечувати його доглядом та лікуванням. Повнолітні члени родини, а саме: чоловік [PERSON] , не заперечує проти призначення [PERSON] опікуном над сином. Заявниця у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, проте подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за відсутності представника опікунської ради та не заперечує проти задоволення заяви. Заслухавши учасників справи, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , є особою з інвалідністю з дитинства I «А» групи довічно з 16 березня 2019 року, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ № 1033842 (а.с. 9). Згідно постанови лікарської консультативної комісії Таращанського центру первинної медичної (медико-санітарної) допомоги Київської області від 10.09.2021 № 292, [PERSON] має діагноз: ДЦП атонічна-астатична форма, виражена затримка психоорганічного розвитку, порушення когнітивного розвитку. Епілепсія з частими генералізованими нападами. Контрактура гомілково-ступеневих суглобів (а.с. 11). В зв`язку з зазначеними обставинами [PERSON] необхідний постійний сторонній догляд, тобто за станом здоров`я він не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки, оскільки нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявниця [PERSON] є матір`ю [PERSON] , яка здійснює догляд за ним, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.04.2001 виконавчим комітетом Степківської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с. 5); копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області, 14.11.2000 (а.с. 4). Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цивільним кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону). Під час розгляду справи про визнання фізичної особи недієздатною суд, встановивши, що існують достатні дані, які свідчать про психічний розлад, призначив судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи (ч. 1 ст. 239 ЦПК України). Згідно консультативного висновку спеціаліста Київської обласної лікарні від 13.02.2019 [PERSON] встановлено діагноз: дитячий церебральний параліч, атонічно-астатична форма, Епісиндром, генералізовані тоніко-клонічні припадки та рекомендовано продовжити отримання державної соціальної допомоги на дитину-інваліда згідно наказу № 454/471/516 від 08.11.2001, код G 80.4. Для хвороб 2.1 церебральний параліч та інші паралітичні синдроми, які класифікуються за код G 80 - G 83, характеристикою клінічного перебігу захворювання та функціонального стану органів і систем є стійкі тяжкі рухові порушення (парези однієї або більше кінцівок, генералізовані гіперкінези, порушення координації тощо), поєднані з порушеннями мови, зору, слуху, ендокринною недостатністю, розладами функції тазових органів або без них (Наказ Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 8 листопада 2001 року № 454/471/516). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 182-ц від 17.11.2021 [PERSON] страждає на хронічний, стійкий психічний розлад - глибоку розумову відсталість F 73.0 за МКХ-10. За своїм психічним станом [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може приймати участь у судовому засіданні та особисто давати пояснення по суті справи. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним, оскільки належними доказами по справі підтверджено, що в силу свого захворювання він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Стаття 63 ч. 4 ЦК України визначає, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Таращанської міської ради про можливість призначення опікуном [PERSON] над повнолітнім сином [PERSON] у випадку визнання його недієздатним, затвердженого рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області від 25.10.2021 № 432-VIII, на засіданні опікунської ради при виконавчому комітеті Таращанської міської ради, прийнято рішення про можливість призначення опікуном [PERSON] над повнолітнім сином [PERSON] у випадку визнання його недієздатним (а.с. 31). Так, у відповідності до ст.ст.58, 63 Цивільного кодексу України, опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Опікуни призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних або родинних відносинах з підопічною. Судом встановлено, що заявниця є матір`ю [PERSON] , і з урахуванням особистих стосунків між ними, вона може виконувати обов`язки опікуна. Також суд звертає увагу, що приписами ст.300 ч.ч.5-9 ЦПК України також встановлено, що рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. З метою дотримання зазначених положень ЦПК України, суд зобов`язаний визначити строк дії даного рішення, який не може перевищувати двох років.

Outcome: approved