Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Представник Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 46804,53 грн., 3 % річних у сумі 1002,54 грн., інфляційні втрати в сумі 2334,17 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі рішення виконавчого комітету ХМР від 23.12.1998 р. №1407 (зі змінами, внесеними рішенням від 30.09.2003 р. № 946) КП «ХТМ» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова КП «ХТМ» на підставі розпоряджень ХМР про початок та кінець опалювального сезону 2002-2021 р. р., здійснювало постачання теплової енергії до житлового будинку по [ADDRESS] . КП «ХТМ» надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг у відповідача виникла заборгованість в сумі 46804,53 грн., що утворилася за період з 01.12.2002 року по 31.07.2021 року. Ухвалою суду від 13.09.2021 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. 15.11.2021 р. відповідач подав до суду заяву про зміну способу розгляду справи, в задоволенні якої, ухвалою суду від 16.11.2021 р. було відмовлено. 28.09.2021 р. відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності. У відповідності до ст. 178 ЦПК України 24.11.2021 р. відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, посилаючись на те, що позивачем не надано копії договору про надання комунальних послуг, не надано документи, що підтверджують надання послуг, тобто, надання послуги в цілому та належної якості. Крім того, відповідач зареєстрований у даному приміщенні з липня 2017 р. Також, відповідачем не надано доказів порушення грошового зобов`язання та доказів безперебійного цілодобового опалення протягом опалювального сезону, постачання гарячої води нормативної температури цілодобово, забезпечення нормативної температури повітря в житлових приміщеннях відповідача, забезпечення нормативного тиску у внутрішньо будинковій системі опалення, необхідне для заповнення системи опалення теплоносієм. Крім того, позов підписано представником, повноваження якого є нікчемними через відсутність даних про дату видачі довіреності. Також вважає, що не підлягає стягненню заборгованість, яка виникла за період з серпня 2001 р. до серпня 2018 р., оскільки сплинув строк позовної давності, за період з вересня 2018 р. до вересня 2021 р. у зв`язку з відсутністю у відповідача зобов`язання перед позивачем зі сплати за послуги з надання опалення та гарячого водопостачання. Крім того, не визнає вимоги щодо сплати 3% річних та інфляційних втрат, оскільки розрахунки здійснено не вірно. На підставі ст. 179 ЦПК України 01.12.2021 р. представником позивача подано відповідь на відзив, в якому він зазначив, що нарахування за централізоване опалення за адресою [ADDRESS] , виконується згідно з показаннями загально будинкового приладу обліку теплової енергії. Як вбачається з викладених розрахунків, всі нарахування за послуги теплопостачання та постачання гарячої води, які зазначені у відомості нарахувань відповідачу [PERSON] нараховані вірно і відповідають нормативно-правовим атам України. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору. Крім того відповідно до ст.7 ч.2 Закону України №2189-VIII, індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Відповідач не уклав договору з КП «ХТМ» про надання житлово-комунальних послуг, але це не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг, які відповідач отримував в повному обсязі, користувався послугами але не сплачував. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання вираженого в національній валюті, та 3% річних від простроченої суми було нараховано за три роки, так як вони відносяться до суми боргу, тому вказані правовідносини встановлений загальний строк позовної давності в три роки. Що стосується строків позовної давності, зазначив, що у даному випадку не застосовуються строки позовної давності, оскільки у розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем періодично здійснювалися щомісячні платежі за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що свідчить про визнання свого боргу перед КП «ХТМ», що в першу чергу є підставою для переривання перебігу позовної давності. Тому просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У відповідності до ст. 180 ЦПК України 16.12.2021 р. відповідачем [PERSON] подано заперечення на відзив, в яких він зазначив, що як вбачається з інформації ОСББ "Висота" загальнобудинковий пристрій обліку теплової енергії не працює понад рік. На думку позивача, нарахування, зазначені у відомості нарахувань та підписані заступником начальника філії не відповідають вимогам закону у частині фінансової документації, оскільки підписані нелегітимною особою та не погоджені. Заяви позивача у тому, що укладання договору не звільняє від оплати послуг отриманих у повному обсязі, якщо споживач фактично користувався послугами, не підтверджує факт того, що такі послуги були надані взагалі. Враховуючи відсутність грошових зобов`язань відповідача перед позивачем, вимоги позивача щодо стягнення інфляційних нарахувань нівелюються, оскільки вимоги про стягнення індексу інфляції та 3% річних неспроможні. Заява відповідача про застосування строку давності безспірна через неспроможність доводів позивача про те, що нібито відповідач або хтось за його згодою у певний період часу перервав строк позовної давності. Оскільки, позивачем не надано доказів надання послуг належної якості, отриманих та використаних відповідачем, у задоволенні позову необхідно відмовити. Ухвалою суду від 17.12.2021 р. у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді, було відмовлено. Ухвалою судді Шелест І.М. від 24.12.2021 р. у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді, було відмовлено. Ухвалою суду від 05.01.2022 р. заяву [PERSON] про відвід судді, було залишено без розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.09.2021 р., право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано 09.10.2007 р. за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, б/н, 20.07.2007 р., Виконавчий комітет Червонозаводської районної ради м. Харкова. Відповідно до інформації з Реєстру територіальної громади міста Харкова за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] . З відомості нарахувань та оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу, вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] , відкрито на ім`я [PERSON] . На підставі наданих позивачем розрахунків, вбачається, що станом на 01.08.2021 року відповідачу нарахована заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 46804,53 грн. за період з 01.12.2002 р. по 31.07.2021 р., 3 % річних у сумі 1002,54 грн., інфляційні втрати в сумі 2334,17 грн. Правовідносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630. Надання послуг з централізованого опалення та підігріву води є специфічним видом господарювання, яке регулюється окремими нормативно-правовими актами. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно з п. 10 «Правил надання населенню послуг з водо-, теплозабезпечення та водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 30.12.1997 року за №1497 та п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630, оплата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відсутність відповідного договору не є підставою для відмови у стягненні заборгованості за послуги опалення, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією в даних правовідносинах є надання послуг та їх отримання відповідачем. Разом з тим недотримання вимог законодавства щодо належного виконання зобов`язання призводить до порушення зобов`язань. За вимогою ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Поряд з цим згідно з ч. 1, 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з розрахунку, заборгованість відповідача за послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води становить 46804,53 грн. Розрахунок послуг здійснений на підставі тарифів та відповідно до опалювальної площі квартири. Крім того, з розрахунку слідує, що [PERSON] періодично здійснював оплату за надані послуги, таким чином, він визнає факт користування послугами, що надаються позивачем. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, хоча і без договору, є зобов`язанням, у якому серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, згідно з вимогами Закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, тобто не є підставою для невиконання зобов`язань. Аналогічну правову позицію викладено в Постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі 6-2951цс15, в якій зазначено, що відсутність договору з позивачем не позбавляє обов`язку оплатити надані послуги. Крім того, суд критично ставиться до посилань відповідача про те, що позивачем не надано доказів того, що відповідачу надавались послуги належної якості, та у житловому приміщенні він зареєстрований лише з липня 2017 року, оскільки наразі він є власником квартири у багатоквартирному будинку, то відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» він є співвласником цього будинку та зобов`язаний оплачувати спожиті житлово-комунальні послуги (п. 10 ч. 1 ст. 7 цього ж Закону). Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з централізованого опалення є обґрунтованою, а обов`язок відповідача оплачувати дані послуги випливає з вимог закону. Суд звертає увагу на те, що доказів, які б спростовували факт надання та отримання послуг з централізованого опалення щодо квартири відповідача, як і доказів невірності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем не надано. В ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми. Розглядаючи заявлене відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За ч. ч.1, 2, ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Як убачається з розрахунку заборгованості, відповідач періодично здійснював щомісячні платежі за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що свідчить про визнання боргу перед КП «Харківські теплові мережі» та є підставою для переривання перебігу позовної давності, тому, суд вважає, що у даному випадку не застосовуються строки позовної давності. Оскільки, право власності на квартиру [ADDRESS] за відповідачем зареєстровано 09.10.2007 р. на підставі свідоцтва про право власності, б/н, 20.07.2007 р., Виконавчого комітету Червонозаводської районної ради м. Харкова, тому, стягненнюз відповідача, підлягає заборгованість за період з 20.07.2007 року по 31.07.2021 року у розмірі 43298,87 грн., а саме, з моменту набуття права власності на вищевказану квартиру, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за період з 01.12.2002 року по 20.07.2007 року задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, той факт, що КП «Харківські теплові мережі» надавало послуги централізованого опалення відповідачу, розрахунок заборгованості відповідає затвердженим тарифам, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої за період з 20.07.2007 року по 31.07.2021 року у розмірі 43298,87 грн., інфляційні втрати у сумі 2334,17 грн. та 3% річних у сумі 1002,54 грн., розрахунки яких було проведено в межах позовної давності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог на 93 % в розмірі 2111,10 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial