Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. від 27 січня 2020 року № 5455 (далі виконавчий напис № 5455) таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., Іваничівський відділ державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м.Львів). Позов обґрунтовує тим, що у литопаді 2021 року дізналась , що 08.11.2021 року постановою державного виконавця Іваничівського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністрарства Юстиції (м. Львів) Цьох О.П. відкрито виконавче провадження №67413713 щодо виконання виконачого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. №5455 від 27.01.2020 року про зверенння стягнення заборгованості за кредитним договором №008-02022-230114 від 23.01.2014 року в розмірі 38816 грн. 67 к., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 30133,34 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 8533,33 грн; плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 150,00 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Так, зокрема виконавчий напис вчинено лише на підставі виписки за кредитним договором № 008-02022-230114 від 23.01.2014 року за період з 08 лютого 2018 року по 23 січня 2020 року та без кредитного договору, оскільки до виконавчого напису підшита лише виписка, що є грубим порушенням ЗУ «Про нотаріат». Також у виписці вказано, що нею сплачено 2300 грн. пені 01 жовтня 2018 року ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», що не відповідає дійсності,оскільки позивач виконала зобов`язання перед "Дельта Банком" та їй не було відомо про нового кредитора. Як зазначено у оскаржуваному виконавчому написі, цей напис вчинено відповідно до пункту 2, переліку документів, що є порушенням статті 87 ЗУ «Про нотаріат» та глави 16 Розділу Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Однак при вчиненні виконавчого напису нотаріус посилається на пункт 2 Переліку документів, який постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконним та скасовано. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріус посилався не на чинну норму Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а тому виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Позивач звернулася до відповідача щодо надання кредитних документів, однак по даний час вказана вимога залишилась без виконання. Згідно кредитного договору кредитна лінія була встановлена в розмірі 25000 грн., а в виконавчому написі зазначено суму 38816,67 грн. з чого вбачається завищення тіла кредиту, що означає відсутність безспірності заборгованості. Також позивач вказує, що від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» він не отримував вимоги про сплату боргу та йому не було відомо про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором. На підставі викладеного просить, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5455 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 27 січня 2020 року щодо звернення стягнення заборгованості за кредитним договором № 008-02022-230114 від 23.01.2014 року укладеним між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] . Судові витрати, які складаються з судового збору просить стягнути з відповідача на її користь. Позивач в судове засідання не з`явився, від її представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про визнання позовних вимог. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, оскільки позовні вимоги визнано ним до першого судового засідання, решту судового збору просить повернути позивачу з державного бюджету. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Іваничівського відділу ДВС у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився, який також належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що 27 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 5455 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» несплачені в строк грошові кошти за кредитним договором № 008-02022-230114 від 23 січня 2014 року укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] за період з 08 лютого 2018 року по 23 січня 2020 року включно у розмірі: 38816 грн. 67 к., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 30133,34 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 8533,33 грн; плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 150,00 грн. З постанови головного державного виконавця Іваничівського ВДВС у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цьох О.П. про відкриття виконавчого провадження від 08 листопада 2021 року вбачається, що дане виконавче провадження відкрите на примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. № 5455 від 27 січня 2020 року про стягнення з [PERSON] заборгованості в загальній сумі 38816,67 грн. на користь ТзОВ "Фінансова компанія управління активами", якому ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги, якому в свою чергу ПАТ «Дельта Банк» відступлено право вимоги. Стягувачем у виконавчому провадженні є ТзОВ "Фінансова компанія управління активами". Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спірні правовідносини у цій справі регулюються ЦК України із застосуванням норм Закону України «Про нотаріат». Згідно зі ст.18ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За приписамист.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172(далі - Перелік). Відповідно до п. 1 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пункт 2 Переліку вказує, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, зазначений п. 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Переліку було доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». В частині щодо доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017 року, була визнана незаконною та нечинною. У зв`язку із цим, вчинення 27 січня 2020 року нотаріусом виконавчого напису на підставі вищевказаної норми Переліку, є неправомірним. Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05.07.2017 року в справі за №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Також згідно правової позиції Верховного Суду у справі № 758/14854/20 від 10 листопада 2021 року, при вчиненні виконавчого напису нотаріус зобов`язаний запитувати пояснення боржника щодо безспірності заборгованості. Однак у матеріалах справи відсутні відомості, які б підтверджували, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису відбирав пояснення у позивача задля встановлення безспірності заборгованості. Разом з тим, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник немає можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" не отримувала. Також позивач не була проінформована про існування заборгованості та її розмір, чим була позбавлена права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення. Крім цього, будь-яких доказів того, що правонаступником всіх прав і обов`язків позикодавця ПАТ «Дельта Банк» є відповідач по даній справі, зокрема договорів відступлення права вимоги за кредитними договорами, суду не надано та в матеріалах справи не міститься. При цьому, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості позивачу за кредитним договором. Крім того, як ствердив позивач свої боргові зобов`язання перед "Дельта Банком" виконала повністю, а нарахування заборгованості за кредитним договором відбулося поза межами строку позовної давності. З огляду на викладене, зважаючи на те, що до суду не подано доказів безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, відповідач позов визнав в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов переконання, що є всі підстави для задоволення позову. Щодо клопотання про врегулювання спору за участю судді, суд зазначає наступне. Предметом спору за даним позовом є виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. від 27 січня 2020 року № 5455, встановлення обставин, які б свідчили про наявність або відсутність факту недотримання приватним нотаріусом законодавства України при вчиненні спірного виконавчого напису та порушення процедури вчинення виконавчих написів, що є підставою для його скасування. Натомість, у поданій заяві про врегулювання спору за участю судді, відповідач пропонує спосіб вирішення питання про погашення кредитної заборгованості [PERSON] , що ніяким чином не стосується предмету спору у дані справі. Оскільки в даній справі не вирішується питання про встановлення розміру кредитної заборгованості та виконання кредитних зобов`язань, а вирішується питання про дотримання чи недотримання приватним виконавцем процедури вчинення виконавчих написів, що є підставою для відмови у позові чи його задоволення, суд не вбачає підстав для прийняття клопотання про врегулювання спору за участю в суді. Обставини, якими заявник мотивує таке клопотання, жодним чином не стосуються предмету спору у даній справі та не вирішують спір по суті. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити. Відповідно до ч. 1ст. 142 ЦПК України та ч. 3ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 27 від 13 грудня 2021 року, яка видана АТ «Ощадбанк» та 454 грн. за заяву про забезпечення позову згідно квитанції №41 від 01.12.2021 року, що в загальній сумі становить 1362 грн. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 681 грн. На підставі ч. 1 ст.141, ч. 1 ст.142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 681 грн. - 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved