Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Обґрунтовуючи вимоги даного позову позивач вказує на те, що 16.07.2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.03.2017 року у справі № 523/16/17 було розірвано. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.04.2017 року за результатами розгляду цивільної справи № 523/1466/17 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Після ухвалення вказаного рішення суду відповідач періодично сплачував аліменти, однак, їх катастрофічно не вистачало. Фактично дитина перебувала на утриманні у позивача. Коли [PERSON] підросла витрати на її утримання суттєво збільшилося, у зв`язку з чим матеріальне становище позивача погіршилося. Також, позивач зазначає, що здоров`я дитини погіршилося, що підтверджується виписками та заключеннями МОТ, відповіддю директора КНП «ДМП № 2» від 31.01.2020 року. Позивачем кожного місяця сплачується сума у розмірі 800 грн. на навчання дитини, яка навчається у 9-Б класі ТОВ «Одеська приватна загальноосвітня школа І - ІІІ ступенів «Сходження». Оскільки відповідач відмовляється добровільно збільшити допомогу на дитину, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати у розмірі 13000 грн. на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 29.12.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Суд констатує, що в ході розгляду справи представником позивача [PERSON] була подана уточнена позовна заява, в які представник позивача уточнив підстави даного позову, зокрема, вказував на те, що здоров`я дитини [PERSON] погіршилося, що підтверджується виписками та заключеннями МОТ, відповіддю директора КНП «ДМП № 2» від 31.01.2020 року. Суд констатує, що відповідачем [PERSON] було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні даного позову. Так, обґрунтовуючи свої заперечення у поданому відзив відповідач вказує на те, що він справно сплачує аліменти на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.04.2017 року та весь час коли [PERSON] хворіла він приймав участь у проходженні нею всіх обстежень, у сплаті необхідного лікування та постійно турбується про здоров`я своєї доньки, завжди матеріально допомагає, а у разі такої необхідності, окрім сплати офіційної суми аліментів, по проханню позивачки перераховує грошової кошти через термінал самообслуговування на банківську картку позивача. Однак, відповідач зазначає, що якби він знав, що у судовому порядку йому прийдеться даний факт доказувати, то зберігав би всі квитанції. Окрім того, відповідач вказує на те, що він неодноразово надав допомогу на проведення медичних обстежень своєї дитини, а тому обставини, викладені позивачем у позовній заяві є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Окрім того, відповідач [PERSON] просив суд врахувати, що у нього на утриманні є ще одна малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , яку відповідач також має належним чином утримувати. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 15.01.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Представник позивача [PERSON] в останнє судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву позові вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та провести розгляд справи у його відсутності та відсутність позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому суд проводить розгляд справи за відсутності відповідача. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що 16.07.2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.03.2017 року за результатами розгляду справи № 523/16/17 було розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного рішення. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Даний факт відповідачем не заперечувався та спростований не був. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.04.2017 року за результатами розгляду цивільної справи № 523/1466/17 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями рішення Суворовського районного суду від 19.04.2017 року та виконавчого листа, виданого 17.05.2017 року на виконання вказаного рішення. Обґрунтовуючи вимоги даного позову [PERSON] вказує на те, що дитина [PERSON] часто хворіє. Так, з доданої до матеріалів справи Виписки з історії хвороби № 5585 від 25.10.2018 року вбачається, що [PERSON] заходилася на стаціонарному лікуванні у період з 19.10.2018 року по 25.10.2018 року з діагнозом: Двосторонній гострий кохлеоневрит. Станом на 24.10.2018 року - слух в нормі. За результатами проведеного лікування стан дитини покращився, в задовільному стані, дитину було виписано з лікарні з рекомендаціями до застосування медичних препаратів на строк до 14 днів. Згідно Виписки з історії хвороби № 6046 від 16.11.2018 року [PERSON] заходилася на стаціонарному лікуванні у період з 09.11.2018 року по 16.11.2018 року з діагнозом: Двосторонній гострий кохлеоневрит. 16.11.2018 року була проведена консультація із лікарем - невропатологом та встановлено цефалічний синдром, кісті шишковидної залози за даними МРТ. За результатами проведеного лікування стан дитини покращився, в задовільному стані, дитину було виписано з лікарні з рекомендаціями до застосування медичних препаратів на строк до двох місяців. Згідно огляду МРТ проведеного відносно [PERSON] , здійсненого 08.02.2019 року лікарем [PERSON] . Лікувально - діагностичного центру Міжнародного інституту біологічних систем ім. С.М. Березина, вбачається, що на основі МР карти даних до патологічних змін головного мозку не виявлено. МР - ознаки кістозної трансформації шишковидної залози. При порівнянні з попереднім МР дослідженням від 15.11.2018 року - без динаміки. Також з Виписки медичної картки стаціонарного хворого № 2601 вбачається, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні 2 дні у період з 10.06.2019 року по 12.06.2019 року. За результатами лікування аденотомія в повному порядку, стан при виписці - задовільний. При виписці було рекомендоване лікування до 1 місяця. Згідно огляду лікаря оталаринголога 29.11.2019 року [PERSON] поставлено наступні рекомендації: нагляд оталаринголога та сурдолога по місцю проживання, кардіограма один раз у пів року. Також, в матеріалах справи наявна відповідь директора КНП «ДМП № 2» ОМР Патраманської К.І. за № 71 від 31.01.2020 року на адвокатський запит [PERSON] , з якої вбачається хід хвороби [PERSON] , [INFO] . Так із вказаної відповіді вбачається, що за результатами обстеження у лікаря 28.11.2018 року дитини було назначено лікування до 10 днів, за результатами огляду 22.01.2019 року призначено лікування до 2 місяців, у лютому 2019 року до 1 місяця, у червні 2019 року рекомендоване лікування до 1 місяця, а у вересні 2019 року призначено лікування до одного місяця. Суд враховує, що будь - який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою чи каліцтвом. Суд констатує, що наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести саме особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Матеріали справи містять квитанції про сплату позивачем коштів на проведення медичного огляду [PERSON] на загальну суму 6410 грн. Суд оцінює дані квитанції як належні та допустимі докази в підтвердження фактично понесених додаткових витрат на дитину в розмірі 6410,00 грн. Згідно п. 18 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. До особливих обставин законодавець відносяться випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Однак, суд констатує, що надані позивачем виписки з хвороб не можуть слугувати належним доказом передбачуваних щомісячних додаткових витрат, які позивач планує понести у майбутньому, оскільки неможливо дізнатись, яку саме суму коштів необхідно витратити на лікування дитини, та не є підтвердженням того, що хвороба дитини пов`язана з її подальшим невиліковним захворювання та довготривалим майбутнім лікуванням, а також підтвердженням вартості такого лікування. У матеріалах справи відсутні будь - які довідки лікаря із визначенням необхідності придбання щомісячно конкретних медичних препаратів, відсутні будь - які медичні направлення відповідних медичних установ, лікарів дитини на санаторне лікування, чи на відповідні обстеження, які б давали суду підстави стверджувати, що дитина потребує щомісячне додаткове утримання на конкретно визначену суму. Натомість суд зауважує, що з наданих позивачем виписок історії хвороб дитини [PERSON] після стаціонарного лікування лікарем надано тільки рекомендації щодо приймання ліків. В той же час, поза увагою суду не може бути залишено того факту, що відповідачем [PERSON] до відзиву на позовну заяву було додано квитанції, які підтверджують факт надання постійної матеріальної допомоги дитині [PERSON] . Так, з наявних в матеріалах справи квитанції (а.с. 109 - 167) вбачається, що за період з 04.08.2020 року по 08.09.2021 року відповідачем на банківську картку позивача [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк» було перераховано грошові кошти для одержувача [PERSON] у загальній вартості - 30844 грн. Даний факт та докази, які його підтверджують в повній мірі спростовують твердження позивача про те, що дитина [PERSON] знаходиться на її повному утриманні та відповідач матеріальної допомоги не надає. З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам,

Outcome: partial