Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

10.12.2021 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту її перебування на утриманні її померлого чоловіка [PERSON] . В обґрунтування своєї заяви [PERSON] вказала, що вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі від 01.02.1975 року. [PERSON] помер [INFO] . Вказала, що до моменту смерті проживала разом з чоловіком за адресо. [ADDRESS] , особи вели спільне господарство, утримували майно та вирішували всі побутові потреби. У покійного чоловіка заявниці був більший дохід, а [PERSON] отримує мінімальну пенсію, та основним та постійним засобом для їх існування була пенсія померлого. Вказала, що після смерті чоловіка, опинилася у скрутному матеріальному становищі, оскільки отримує мінімальну пенсію, має хронічні хвороби в зв`язку із віком, не має змоги вчасно та в повному обсязі оплачувати комунальні послуги. [PERSON] просила встановити факт її перебування на утриманні її покійного чоловіка [PERSON] 28.12.2021 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надав суду пояснення на заяву [PERSON] , відповідно до якої не заперечував проти задоволення заяви. Прохав розглядати без участі представника заінтересованої особи. У судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви з проханням розглядати заяву про встановлення факту без їх участі, представник заявника заяву підтримала, прохала її задовольнити, представник заінтересованої особи не заперечував проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 01.02.1975 року перебували у зареєстрованому шлюбі, проживали разом та вели спільне господарство. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Шевченківськи відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №1762, свідоцтво серії [NUMBER] . До моменту смерті [INFO] заявниця разом із [PERSON] постійно проживали у квартирі за адресою: [ADDRESS] . У [PERSON] був значно більший дохід та після його смерті, [PERSON] опинилася у скрутному матеріальному становищі, оскільки її померлий чоловік був єдиним її годувальником. [PERSON] звернулася до ГК Пенсійного Фонду України в Полтавській області з приводу переходу з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. В рішенні про відмову у перерахунку пенсії від 14.11.2021 року Головним управлінням ПФУ в Полтавській області було відмовлено [PERSON] у переведенні на пенсію по втраті годувальника. Факт спільного проживання, ведення спільного господарства та перебування на утриманні в покійного чоловіка підтверджується Актом про фактичне місце місце проживання, що посвідчений начальником КП «ЖЕО №2» Ландарем О.М. від 29.10.2022 року та підписаний свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Факт встанволення спільного проживання, необхідне заявниці для отримання пенсії по втраті годувальника. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правилами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Згідно статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження (лист Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд» від 31.03.1995 № 5, передбачено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Статтею 316 ЦПК України, передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Судові витрати на підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення не підлягають відшкодуванню.

Outcome: approved