Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області на свою користь, завдану моральну шкоду у розмірі - 102 000 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог зазначається, що у квітні 2020 року позивач звернувся до виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області із запитом на отримання публічної інформації про місце розташування земельних ділянок у межах міської ради, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування. Листом № 2-17/1565 від 27 квітня 2020 року виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області надав відповідь на запит, в якому вказав, що в межах міста Бровари Київської області рахується 55,8776 га земель запасу (земельні ділянки кожної категорії, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам). Інформація щодо розміру земельних ділянок запасу з розподілом за цільовим призначенням в межах міста Бровари у виконавчому комітеті Броварської міської ради Київської області відсутня. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання запитуваної інформації, позивач звернувся до суду Рішенням Київського окружного суду від 26 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області щодо ненадання публічної інформації за запитом від 16 квітня 2020 року, зобов`язано виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області надати [PERSON] повну інформацію, що запитувалася згідно із запитом від 16 квітня 2020 року про надання публічної інформації. Таким чином, виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області йому завдано моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях, приниженні честі та гідності. Внаслідок протиправних дій у позивача порушився стан душевної рівноваги та постійної психоемоційної напруги. Порушення прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало негативні емоції, погане самопочуття та настрій. Позивач є учасником бойових дій, для якого передбачено, першочергове відведення земельних ділянок. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 17 листопада 2021 року від виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначив, що позивач не звертався за примусовим виконанням судового рішення в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а також не подавав заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/3911/20. Відповідач у добровільному порядку виконав вказане рішення суду. Наявність судового рішення про визнання бездіяльності протиправною не свідчить про завдання моральної шкоди, остання має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами. Крім того, згідно із інформацією офіційного сайту Судової влади України у розділі «Стан розгляду справ» вбачається, що позивачем впродовж останніх років пред`явлено близько 60 позовних заяв до різних виконавчих комітетів міських рад у межах України з аналогічними позовними вимогами. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області у судове засідання представника не направив, свою позицію щодо заявленого позову висловив у відзиві на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні даного позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 16 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області із запитом на отримання публічної інформації про місце розташування земельних ділянок у межах міської ради, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування. Листом № 2-17/1565 від 27 квітня 2020 року виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області надав відповідь на запит, в якому вказав, що в межах міста Бровари Київської області рахується 55,8776 га земель запасу (земельні ділянки кожної категорії, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам). Інформація щодо розміру земельних ділянок запасу з розподілом за цільовим призначенням в межах міста Бровари у виконавчому комітеті Броварської міської ради Київської області відсутня. Рішенням Київського окружного суду від 26 серпня 2020 року, що набрало законної сили 26 вересня 2020 року, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області щодо ненадання публічної інформації за запитом від 16 квітня 2020 року, зобов`язано виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області надати [PERSON] повну інформацію, що запитувалася згідно із запитом від 16 квітня 2020 року про надання публічної інформації. Звертаючись до суду із даним позовом, [PERSON] мотивував заподіяння йому моральної шкоди порушенням виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області його права на отримання інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Факт такого порушення підтверджено вищевказаним судовим рішенням. Згідно зі статтею 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: 1) ненадання відповіді на запит; 2) ненадання інформації на запит; 3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; 4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; 5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; 6) несвоєчасне надання інформації; 7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; 8) нездійснення реєстрації документів; 9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом. Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з статтею 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Позивач вказав, що у зв`язку із протиправною бездіяльністю відповідача йому завдано моральну шкоду, що полягає у стражданнях та приниженні, як учаснику бойових дій, для яких передбачено першочергове відведення земельних ділянок. На звернення позивача відповідачем надано відповідь, разом з тим, вона була неповною, що запитувалася згідно із запитом від 16 квітня 2020 року про надання публічної інформації. 10 грудня 2020 року позивачу на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року у справі № 320/3911/20 надано відповідь, у додатку до якої значаться графічні матеріали на 5-ти аркушах. Разом з тим, не надання відповіді у повному обсязі само по собі не є підставою для стягнення моральної шкоди, аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 квітня 2020 року по справі № 180/1560/16-а (провадження N 11-1123апп19). З огляду на викладені обставини, суд вважає, що бездіяльність відповідача, як суб`єкта владних повноважень викликала у позивача негативні емоції, проте, оцінюючи мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, психологічні наслідки та стан здоров`я позивача, відсутність доказів на підтвердження зв`язку запитуваної інформації з особистими правами позивача, суд дійшов висновку, що такі негативні емоції не досягли рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Сам лише факт порушення прав позивача не є безумовною та достатньою підставою для стягнення моральної шкоди. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем всупереч зазначених вимог закону не надано суду доказів настання внаслідок протиправних дій відповідача по наданню неповної відповіді на його запит про отримання публічної інформації, негативних наслідків немайнового характеру, які б свідчили про його душевні страждання та моральну шкоду. Суд звертає увагу, що в подальшому право [PERSON] на публічну інформацію відновлено за рішенням адміністративного суду шляхом зобов`язання відповідача надати запитувану інформацію. Крім того, з інформації отриманої на веб-порталі «Судова влада України», що є загальновідомою, вбачається, що [PERSON] у 2020 році неодноразово звертався до різних судів України, подавши численну кількість позовних заяв про стягнення моральної шкоди із органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Дії позивача, зокрема щодо подання позовних заяв аналогічного змісту до різних судів України про відшкодування моральної шкоди очевидно вказують, що метою таких звернень є не захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, а штучне створення передумов для стягнення моральної шкоди як спосіб отримання матеріальної вигоди, що є несумісним із завданням цивільного судочинства, принципом добросовісності використання процесуальних прав та здійснення процесуальних обов`язків. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed