Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню недієздатну доньку з інвалідністю 1 групи з дитинства. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі [PERSON] з 25 березня 2000 року по 02 липня 2003 рік. Від шлюбу у них є спільна дитина: донька [PERSON] , [INFO] . До повнолітня дитини з відповідача стягувалися аліменти в примусовому порядку. Також, вказує, що дитина являється особою з інвалідністю з дитинства їй було встановлено 1-у групу інвалідності з дитинства довічно. Крім того, [PERSON] було визнано недієздатною, встановлено опіку над нею та призначено [PERSON] опікуном доньки, на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.11.2019 року та від 10.03.2020 року. Після виповнення повнолітня доньки відповідач коштів на утримання доньки не надавав, тому з того часу вона (позивачка) утримує їх недієздатну дитину самостійно, в зв`язку з чим вона і змушена звернутися до суду для примусового стягнення аліментів з відповідача. Крім того, стан здоров`я їх з відповідачем доньки, яка є особою з інвалідністю і знаходиться на постійному лікуванні, передбачає послідовність ряду діагностичних, лікувально-профілактичних і реабілітаційних закладів з безперервним прийомом лікарських засобів, потребує стороннього догляду і витрат на лікування, вона самостійно не може себе матеріально забезпечити. На недієздатну доньку призначена державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства. Всі ці кошти призначаються на доньку і всі витрачаються на її утримання. Однак, цих коштів не вистачає для забезпечення доньці повноцінного життя і забезпечення її усім необхідним. А тому, враховуючи вказане вище та те, що відповідач не є особою похилого віку, інших утриманців він не має, при цьому основні витрати по утриманню повнолітньої доньки на даний час несе лише позивачка, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої недієздатної доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 100% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, щомісячно пожиттєво. 02 листопада 2021 року відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду він не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило, відзиву не надіслав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 25 березня 2000 року Відділом реєстрації актів громадського стану Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис №145 (а.с.10). Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 01 вересня 2000 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Мелітополя Запорізької області, актовий запис №781 (а.с.9). Шлюб між сторонами розірвано 02 липня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 02 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис №393 (а.с.11). Донька проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується копією довідки про склад сім`ї від 24.09.2021 року (а.с.12). Повнолітня [PERSON] є особою, що потребує матеріальної допомоги на своє утримання, оскільки є інвалідом 1-ої групи з дитинства (а.с. 13). Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 листопада 2019 року [PERSON] , [INFO] визнано недієздатною та встановлено над нею опіку (а.с. 37-38) Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 березня 2020 року призначено [PERSON] , [INFO] опікуном над її недієздатною донькою [PERSON] , [INFO] (а.с.39-40). Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК №393867 серії 12 ААВ від 10.05.2021 року [PERSON] встановлено 1-у групу інвалідності з дитинства безстроково. Також з даної довідки вбачається, що [PERSON] не може виконувати ніякі види праці та потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що повнолітня [PERSON] є такою особою, що потребує матеріальної допомоги на своє утримання, оскільки є інвалідом 1-ої групи з дитинства. Тому, в силу ст. 198 СК України, батько [PERSON] відповідач [PERSON] зобов`язаний її утримувати, якщо він може надавати таку матеріальну допомогу. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить 1934 грн. Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня - 1934 грн.; з 1 липня - 2027 грн.; з 1 грудня - 2093 грн. Таким чином, судом встановлено, що сторони проживають окремо один від одного, [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання, а отже є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та таким, що дасть змогу утримувати дитину належним чином, а тому вказані вимоги підлягають повному задоволенню. Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд також вважає за можливе допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, на підставі ст. 430 ЦПК України. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору. Оскільки, позивач при звернені до суду звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved