Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

В листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС МЕНЕДЖМЕНТ» (далі ТОВ «АЛЬЯНС МЕНЕДЖМЕНТ», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) в якому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 93 234,00 грн., а також судовий збір в сумі 2 197,00 грн.Позов обгрунтована наступним. 30.04.2020 між сторонами було укладено Договір про надання послуг (далі - Договір), згідно з умовами якого, Виконавець (позивач) зобов`язується за дорученням та завданням замовника надати консультаційні послуги та здійснити дії, направлені на відчуження об`єктів нерухомості, а саме квартири [ADDRESS] , яка заходиться за адресою: [ADDRESS] , а Замовник (відповідач) зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити належним чином. Відповідно до умов Договору, Виконавець має право на свій розсуд покласти виконання цього Договору на інших професійних Виконавців, залишаючись відповідальним перед Замовником за порушення цього Договору. У зв`язку з цим, з метою належного виконання умов Договору, позивачем було укладено Договори доручення від 01.05.2020 з [PERSON] та [PERSON] . Згідно з умовами Договорів доручення, [PERSON] та [PERSON] було надано відповідачу послуги у повному об`ємі, проте відповідач порушила умови щодо відчуження об`єкту нерухомості без відома позивача, а також не сплатила належну позивачеві винагороду за Договором, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.11.2020 було відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. У визначений судом строк відповідачем відзив не подано. Ухвалою Дарницького районного суду від 15.04.2021 витребувано докази. Листом ПАТ «Київстар» вих. №8813/з від 08.07.2021 р. повідомлено, що при здійсненні пошуку в інформаційних системах серед зареєстрованих абонентів контрактної форми обслуговування (за договором), станом на день винесення ухвали, за сукупними даними [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] )- співпадінь не знайдено. Встановити, яким телефонним номером в мережі ПАТ «Київстар» користується [PERSON] не має можливості. Листом вих. № 411/01-16 від 23.09.2021 приватним нотаріусом Синицею Т.В. надіслано лист, яким було повідомленосуд про посвідчення нею 29.08.2020 договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] та надано копію вказаного договору. Ухвалою Дарницького районного суду від 01.07.2021 витребувано докази, закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті на 18.10.2021. АТ «КБ «Приватбанк» листом № 20.1.0.0/7-210713/5610 від 16.07.2021 повідомив, що у [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] відкрито рахунок: картка «Універсальна» [NUMBER] , дата відкриття: 23.05.2020. Окремо дійсні рахунки клієнта в цей період: 4149439396320834, дата відкриття 12.04.2017; [NUMBER] , дата відкриття 12.04.2017. Номер в системі один [NUMBER] . Доданий 2015-01-05 13:47:32, змінений 2020-09-03 12:51:06. Використовується і на теперішній час. Входи відбулись з фінансового номеру клієнта [NUMBER] . У судовому засіданні, що відбулося 18.10.2021, були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили доводи позивача, викладені у позовній заяві. Зокрема, що ними було здійснено усі необхідні дії, передбачені Договором підряду від 01.05.2020 та Договором про надання послуг від 30.04.2020, а саме: розміщення оголошень про продаж квартири відповідача здійснювалось через портал aspo.biz, який дозволяє публікувати оголошення одночасно на більш як 30 спеціалізованих майданчиках для розміщення подібних оголошень про продаж нерухомості, в тому числі: dom.ria, olx.ua, пошук покупців нерухомості здійснювався за допомогою розміщення оголошень, комунікації з ріелторами, моніторингу оголошень щодо бажання придбати квартиру тощо, здійснення комунікації з потенційними покупцями поводилося засобами телефонного зв`язку, шляхом показу об`єкту продажу, пояснення умов продажу тощо. 21.08.2020 відповідачем через мобільний додаток «Viber» було повідомлено [PERSON] , про втрату наміру продавати квартиру, а 24.08.2020 на банківський картковий рахунок [PERSON] надійшла 1 000,00 грн. з банківського рахунку [PERSON] . Після чого відповідач на комунікацію ні з позивачем, ні з [PERSON] , ні з [PERSON] не виходила, припинила відповідати на телефонні дзвінки. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій він проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщалася у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явилася, про поважність причин неявки суду не повідомила, свого представника до суду не направила, у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подала. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, допитавши свідків, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Згідно із статтею 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини 2 статті 902 Цивільного кодексу України, у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Як вбачається із матеріалів справи, 30.04.2020 між сторонами було укладено Договір про надання послуг (далі - Договір), згідно з умовами якого, Виконавець (позивач) зобов`язується за дорученням та завданням замовника надати консультаційні послуги та здійснити дії, направлені на відчуження об`єктів нерухомості, а саме квартири [ADDRESS] , яка заходиться за адресою: [ADDRESS] , а Замовник (відповідач) зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити належним чином. Згідно п.п. 2.2.5. Виконавець має право на свій розсуд покласти виконання цього Договору на інших професійних виконавців, залишаючись відповідальним перед Замовником за порушення цього Договору. Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З метою належного виконання умов Договору, позивачем було укладено Договори доручення від 01.05.2020 з [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до п. 1.1. Договорів доручення, повірені ( [PERSON] та [PERSON] ) зобов`язуються від імені та за рахунок Довірителя (позивача) здійснити дії з надання консультаційних послуг, направлених на відчуження об`єктів нерухомого майна (ріелторські послуги), відповідно до Договору про надання послуг від 30.04.2020, укладеного між Довірителем та [PERSON] . Згідно із статтею 1000 Цивільного кодексу України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Відповідно до актів приймання-передачі наданих послуг між позивачем та Повіреними, а також роздруківками з особистих електронних кабінетів Повірених щодо розміщення оголошення з продажу, Повіреними було надано ряд послуг, що в повному обсязі відповідають умовам викладених у Договорі підряду від 01.05.2020 та Договорі про надання послуг від 30.04.2020. Згідно з наданої позивачем Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 29.08.2020 відповідач відчужила квартиру [ADDRESS] . Покупцем квартири є [PERSON] . Реєстрацію права власності за договором купівлі-продажу здійснила приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синиця Тетяна Василівна. Згідно з пунктом 1.6. Договору про надання послуг від 30.04.2020, Замовник гарантує та підтверджує, що на момент укладення Договору не укладені будь-які правочини про відчуження Об`єкту та протягом строку дії цього Договору без відома Виконавця не будуть укладені правочини про продаж, передання безкоштовно, дарування, іпотеку, найм та інші правочини про відчуження або обтяження Об`єкту. Згідно з пунктом 3.1. Договору про надання послуг від 30.04.2020, з дня підписання Замовником та Третьою особою договору про відчуження Об`єкту, Виконавець вважається таким, що належним чином виконав свої зобов`язання за Договором та має беззаперечне право на отримання винагороди. Згідно з пунктом 3.2. Договору про надання послуг від 30.04.2020, розмір винагороди Виконавця за Договором становить 3 (три) відсотка від ціни продажу Об`єкту, визначеної згідно з п. 1.7 Договору або положенням Додаткової угоди (за її наявності), та на день укладання цього Договору становить 94 243,00 грн., що за курсом долара США до гривні на момент укладання Договору складав (1 долар США/26,85 гривень) еквівалентно 3 510,00 доларів США. Всупереч вимогам Договору відповідач відчужила об`єкт нерухомості без відома позивача та не сплатила належну позивачеві винагороду за Договором, чим порушила його права. Окрім того, позивачем на виконання умов договору надано переписку відповідача з [PERSON] в мобільному додатку «Viber». Зазначена переписка є підтвердженням того, що між сторонами існують договірні зобов`язання та договір виконувався позивачем належним чином. Таке листування є електронним доказом в розумінні цивільного процесуального законодавства України. Оригінал переписки міститься на мобільному телефоні [PERSON] (Xiaomi, модель М1903F10G, IMEI 1: [NUMBER] , IMEI 2: [NUMBER] ). З метою здійснення фіксації листування між відповідачем та [PERSON] щодо предмету Договору та надання такому листуванню сили електронного доказу, позивач звернувся до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС щодо проведення комп`ютерно-технічного експертного дослідження. Згідно з висновком експертного дослідження, в мобільному телефоні Xiaomi, модель М1903F10G, IMEI 1: [NUMBER] , IMEI 2: [NUMBER] виявлено абонентський номер [NUMBER] під іменем « [PERSON] (квартира на [ADDRESS] )» з текстовими повідомленнями у встановленій програмі для спілкування в мережі Інтернет «Viber», а також зафіксовано листування між абонентами. По завершенню дослідження файл створеного звіту записано на диски для лазерних систем зчитування формату «СD-R» (№ 478, ЕК-19-20/29636-КТ). Відповідно до статті 102 Цивільного процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Відповідно до ч. 1 ст. 100 Цивільного процесуального кодексу України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Відповідно до ч. 3 ст. 100 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Копія висновку експертного дослідження Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС з диском «СD-R» (№ 478, ЕК-19-20/29636-КТ) надано суду для дослідження. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги те, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за укладеним договором, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було, як і не було надано суду доказів належного виконання умов договору, а тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем разом з позовною заявою було подано заяву про відшкодування судових витрат на правничу допомогу. На підтвердження витрат позивачем надано Договір про надання правової (правничої допомоги) від 17.09.2020, додаток №1 та №2 до Договору, рахунок на оплату за Договором, акт приймання-передавання від 29.10.2020. Заява про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу містить детальний опис робіт (наданих послуг), здійснених адвокатом за Договором про надання правової допомоги. Згідно з умовами Договору про надання правової допомоги від 17.09.2020, адвокат надав правову допомогу позивачеві, яка включала аналіз первинних документів Клієнта, та інших документів, які стосуються предмета спору; підготовка позовної заяви; організація проведення експертного дослідження; підготовка та відправка адвокатських запитів; підготовка клопотань про витребування документів, заяви про виклик свідків, питань до відповідача тощо. Згідно з умовами Договору про надання правової допомоги від 17.09.2020 та Додатком 2 до Договору, позивач сплатив адвокату фіксовану оплату за ставкою 20 000,00 грн. Окрім того судом встановлено, що представник позивача брав участь у судових засіданнях 15.04.2021, 01.07.2021, 18.10.2021. Позивач повністю прийняв правову допомогу надану адвокатом, жодних претензій до її виконання не має, що підтверджується Актом приймання-передавання від 29.10.2020. Таким чином, представником позивача подано всі необхідні документи на підтвердження витрат на правничу допомогу. Оцінивши надані представником позивача докази в обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд вважає їх обґрунтованими частково. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції ВС/КГС викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 р. у справі №922/15944/17. Суд вважає, що витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн. є надмірними, а тому мають бути зменшені до 15 000,00 грн. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000, 00 грн., як такі, що в цій частині є співвмірними та виправданими, виходячи з предмету позову, обсягу виконаної роботи представником позивача з метою підготовки справи до судового розгляду, та участі у судових засіданнях. Окрім того позивачем у заяві зазначено про витрати пов`язані із проведенням експертного дослідження розмірі 3 376, 80 грн. Згідно рахунку № 5665/20/1500066 від 06.10.2020 та квитанції здійснення касової операції № ПН1659549 від 06.10.2020, позивачем було сплачено на рахунок ДНДЕКЦ МВС 3376, 80 (три тисячі триста сімдесят шість, 80 коп. ) грн. за проведення судової експертизи, а саме: експертиза, дослідження комп`ютерно-технічні: простої складності. Копія рахунку та квитанції були додані до заяви. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сплачена позивачем на користь ДНЕКЦ МВС сума оплати за надання експертного висновку, що був врахований судом при винесенні рішення по вказаній справі. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 2 197 грн. 00 коп., тобто із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в повному обсязі в розмірі 2 197 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280, 282, ЦПК України, суд, -

Outcome: approved