Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

24.05.2021 року представник позивача [PERSON] , адвокат Омелян О.О. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Дніпроагроальянс» про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину належить земельна ділянка к/н 1224855300:01:003:0127, площею 8,060 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 29.02.2016 року позивач [PERSON] уклала договір оренди земельної ділянки з відповідачем ТОВ «Дніпроагроальянс», передавши в орендне користування останньому земельну ділянку площею 8,060 га, к/н 1224855300:01: 003:0127, яка належить їй на праві власності. У відповідності до умов укладеного між сторонами договору, земельна ділянка передається в оренду з метою сільськогосподарського використання, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до п.3.1. Договору, даний договір було укладено терміном на 7 років. За умовами п.4.1. Договору, за кожен рік використання землі Орендар виплачує орендну плату у грошовій формі в розмірі, що становить 14900,62 грн. При цьому орендна плата сплачується один раз на рік не пізніше 20 числа місяця останнього календарного року, за який вноситься орендна плата за місцезнаходженням Орендодавця. Згідно з умовами договору, відповідно до п.4.8, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до п.9.1 Орендодавець має право вимагати від Орендаря, зокрема, своєчасної виплати орендної плати. При цьому, відповідно до п.9.4 Договору, Орендар зобов`язаний у відповідності з п.3.1. та 3.2. цього договору своєчасно сплачувати орендну плату. Відповідач свого обов`язку щодо належної та своєчасної сплати орендної плати не дотримується, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати орендних платежів. За умовами укладених між позивачем та відповідачем договорами оренди, як було зазначено вище, встановлене право позивача на стягнення з відповідача пені у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення (п.4.8 Договору). Вважає, що з відповідача, окрім суми заборгованості за орендними платежами, повинна бути стягнута пеня, яка розрахована наступним чином. Так, за договором оренди орендна плата за 2020 рік становить 14900,62 грн., дана сума повинна була бути сплаченою не пізніше 20 вересня 2020 року, тому утворилася заборгованість у розмірі 14900,62 грн. Розмір пені за період з 21.09.2020 по 23.05.2021, за 244 дні становить 366,00 грн. Крім того, позивач має право вимагати від відповідача сплати 3% річних від простроченої суми орендної плати, яка становить 297,68 грн. Також розмір інфляційних нарахувань становить 1206,96 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач [PERSON] просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроагроальянс» на її користь заборгованість по виплаті орендної плати у розмірі 14900,62 грн., а також пеню у розмірі 366,00 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 297,68 грн., та інфляційні нарахування у розмірі 1206,96 грн., що загалом складає 16771,26 грн. Представник позивача [PERSON] , адвокат Омелян О.О. до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроагроальянс» у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення з відміткою про отримання, які повернулися на адресу суду, відзиву не надав. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених обставин та згоди позивача суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд вважає, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами у справі врегульовані нормами Конституції України, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Відповідно до ст.14 Конституції України - земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Крім того, ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності…. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Отже, із наведених судом норм Конституції України вбачається, що держава Україна приділяє особливу увагу захисту права власності на землю. Відповідно до ст. 1, 13, 14 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України ( 220-2004-п ). Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст.35 Закону України «Про оренду землі» спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Приписами ст.24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з ч.1.2 ст.21 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 11 вересня 2016 року нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж., зареєстрованого в реєстрі за № 128, вбачається, що [PERSON] належить земельна ділянка к/н 1224855300:01:003:0127, площею 8,060 га, яка знаходиться на території СКПП «Колос» Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно копії договору оренди земельної ділянки від 29 лютого 2016 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Дніпроагроальянс», акту приймання-передачі земельної ділянки від 29 лютого 2016 року, [PERSON] передала в оренду ТОВ «Дніпроагроальянс» належну їй земельну ділянку кадастровий номер: 1224855300:01:003:0127, площею 8,060 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даним договором визначені наступні умови оренди: -п.3.1. Договору встановлений термін укладення договору - 7 років; -п.4.1. Договору, встановлено, що за кожен рік використання землі Орендар виплачує орендну плату у грошовій формі в розмірі, що становить 14900,62 грн.. Орендна плата сплачується один раз на рік не пізніше 20 числа вересня місяця календарного року, за який вноситься орендна плата за місцезнаходженням Орендодавця. -п.4.8. Договору встановлено, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення. -п.9.1 встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасної виплати орендної плати; -п.9.4 Договору встановлено, що Орендар зобов`язаний у відповідності з п.3.1. та 3.2. цього договору своєчасно сплачувати орендну плату. Позивачем зазначено, що орендну плату за 2020 рік в розмірі 14900,62 грн. вона не отримувала. Отже, оскільки відповідачем не доведено сплату позивачу орендної плати за землю в розмірі 14900,62 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану суму орендної плати. Крім того, відповідно до розрахунку позивача, станом на 23 травня 2021 року, строк прострочення виконання основного зобов`язання за договором оренди земельної ділянки становить - 244 дні, розмір пені, яку відповідач повинний сплатити, складає 366,00 грн. судом вважає, що дана сума також підлягає стягненню з відповідача. Також, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач допустив невиконання умов договору в частині своєчасності та повноти виплати орендної плати, відповідно до зазначених норм цивільного законодавства та договору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача штрафні санкції в розмірі 3 % річних від простроченої суми, що складає 297,68 грн., а також інфляційні витрати в розмірі 1206,96 грн. Таким чином, суд прийшов до висновку щодо стягнення заборгованості по сплаті орендної плати за договором оренди земельної ділянки в загальному розмірі становить 16771,26 грн. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн., який слід стягнути на користь позивача. Крім того, позивачем понесені та документально підтверджені витрати на правову допомогу при зверненні до суду в розмірі 9500,00 грн., які також підлягають стягненню на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved