Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому просить визнати останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що придбала вказану квартиру на електронних торгах через ДП «Сетам». Отримавши свідоцтво про право власності на квартиру, вона зареєструвала свої права в Державному реєстрі речових прав Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Як з`ясувалось згодом, в квартирі зареєстровані відповідачі, які не є членами її сім`ї та в квартирі не проживають. Посилаючись на вказані обставини, просить позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.07.2021 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачам надати відзив на позовну заяву. Відповідачі своїм правом надати відзив на позов не скористались. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Акта про реалізацію предмета іпотеки на електронних торгах від 17.03.2021 року та свідоцтва про право власності від 25.03.2021 року на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Право власності на квартиру зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В. 25.03.2021 року, реєстраційний номер 2321217180000. Згідно витягу реєстру територіальної громади м. Києва, в квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Звертаючись до суду із позовом, позивач посилається на норми ст. 156 ЖК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування приміщенням. В той же час, застосуванню до спірних правовідносин належать норми ЦК України, а не ЖК України, зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод в користуванні своєю власністю, не залежно від часу не проживання третіх осіб в приміщенні та незалежно від ступеню споріднення з власником. Однак, суд ухвалюючи рішення у даній справі, зважає на факт одноособового права власності на квартиру у позивача, що дає їй право вимагати усунення перешкод в реалізації її права власника, в т.ч. в обраний нею спосіб, а саме - визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, у зв`язку з втратою останніми прав власників на це житло. Як встановлено в ч. 4 ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст.ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. ст. 150, 155 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистих потреб проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право користуватися квартирою. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, знайшли своє підтвердження, оскільки за змістом ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного, встановивши, що [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS] , а відповідачі втратили право власності на квартиру на підставі виконавчого напису нотаріуса КМНО Шевченко О.В., виданого 10.08.2020 року №2226 та виконавчого провадження №63251003, суд дійшов висновку, що власник має право реалізовувати своє право власності, в будь-який незаборонений законом спосіб, в т.ч. вимагати усунення перешкод в користуванні своїм майном. Обставини, наведені в позовній заяві та додані до неї докази, відповідачами не спростовані, вони не скористались своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved