Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

22.04.2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за договором позики у сумі 54471 гривня 50 копійок. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09.10.2017 року між ним та відповідачем було укладено письмовий правочин договір позики. Відповідно до правочину, відповідач взяв у позивача у борг 1800 доларів США, а на підтвердження отримання зазначених коштів, відповідач видав розписку, яка свідчить про надання позивач коштів відповідачу. Відповідач зазначив, що борг поверне до 01.06.2018 року, тобто останнім днем повернення боргу є 01.06.2018 року. Але ні в цей термін, ні до подання позову, відповідач кошти не повернув. Відповідач ухиляється від виконання свого зобов`язання, тому позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. З урахуванням зазначеного, позивач вважає, що позичальник має сплатити суму боргу яка станом на 12.04.2021 року складає 50220 гривень (оскільки курс долара США до гривні станом на 12.04.2021 року становить 27 грн. 90 коп.) та 3% річних від простроченої суми, яка складає 4251 гривня 50 копійок, а разом 54471 гривня 50 копійок. Ухвалою суду від 21.05.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 29.06.2021 року до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] , у якому він зазначив, що ніяких коштів він від позивача не отримував, а тому і зобов`язання за розпискою бути не може. Позивачем не було доведено факт отримання ним права вимоги, а саме, в матеріалах справи відсутній оригінал боргової розписки про передання права вимоги та оригінали додаткових угод до цього договору. Також зазначив, що розписка повинна бути написана власноруч позичальником, але позивач надав розписку просто надруковану. Позивач не підтверджує факт виконання умов договору позики, а саме не підтверджено факт надання грошових коштів позичальнику. На підставі вище зазначеного, відповідач прохав відмовити у задоволенні позову. 06.07.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якому було зазначено, що оригінал боргової записки знаходиться у позивача і буде надана суду для огляду на стадії вивчення матеріалів справи або в інший момент на вимогу суду. Також позивач зазначив, що діючим законодавством не встановлено вимог до технічного оформлення розписки, а тому не має різниці чи вона була власноруч виготовлена чи за допомогою технічного засобу. На розписці є підпис відповідача, що вже є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору. Тобто підписавши розписку, відповідач погоджується, що договір є укладеним. Також, позивач зазначив, що при складанні вищезазначеної розписки, за повної згоди відповідача було зроблено його фото з оригіналом розписки та грошовими коштами, які він отримав за цією розпискою, що повністю спростовує його твердження про те, що це не він підписував розписку та що ніякі кошти він не отримував. Ухвалою від 06.07.2021 року справу було\~призначено до\~розгляду у\~судовому засіданні для повного та всебічного розгляду справи. Позивач у судове засідання не з`явився. 20.01.2022 року до суду надійшло клопотання представника позивача, у якому він прохав справу розглянути без участі позивача та його представника та без додаткового виклику відповідача, оскільки останній зловживає процесуальними правами. До клопотання було надано оригінал розписки. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку із тим, що з 19.01.2022 по 21.01.2022 року буде знаходитись в іншому місті (відрядження). До вказаної заяви відповідачем жодних доказів на підтвердження зазначених у заяві обставин не надано. Окрім цього 28.08.2021 року відповідач подавав аналогічну заяву про відкладення розгляду справи, до якої також не було додано жодних доказів. У судове засідання призначене на 11.11.2021 року відповідач також не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим конвертом. За вказаних обставин, оскільки причини неявки відповідача у судове засідання є неповажними, а також враховуючи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та представника позивача, від якого надійшла заява про розгляд справи без його участі. В зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.10.2017 року позивач надав відповідачу позику у розмірі 1800 доларів США, що підтверджується оригіналом розписки, яка підписана відповідачем власноруч та фотокарткою на якому зображений відповідач тримаючи у руці розписку та кошти. Відповідно розписки, відповідач взяв у борг кошти до 01.06.2018 року, однак до моменту подання позову до суду борг не повернув. Курс (НБУ) долара США станом на 12.04.2021 року становить 27 грн. 90 коп., а отже на 12.04.2021 року борг становить 50220 грн. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до Правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13) щодо застосування норм права, яка згідно з чинним цивільним процесуальним законодавством має ураховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Стаття 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Наявність власноруч підписаної розписки відповідача в матеріалах справи підтверджує факт передання [PERSON] [PERSON] визначеної грошової суми в силу вимог ст. 1047 ЦК України, а також те, що між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов позики. Свої зобов`язання за договором відповідач не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на дату подання позову до суду позика не повернута. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Перевіряючи відповідність наведеного позивачем розрахунку заборгованості, суд встановив наступне. Здійснюючи нарахування 3% річних, позивач зазначив, що кількість днів прострочення становить 1030 днів. Разом з цим, у період часу з 02.06.2018 року по 22.04.2022 року кількість днів прострочення становить 1056 днів, що на 26 днів більше ніж зазначено позивачем. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вказаних\~обставин,\~ суд дійшов висновку, що договірні відносини між сторонами по справі мають місце, оригінал розписки про отримання [PERSON] позики знаходяться у позивача, розписка є дійсною, в судовому порядку не оспорювалася, борг відповідачем не повернуто. Таким чином з [PERSON] підлягає примусовому стягненню сума боргу у розмірі 50220 грн. та сума 3% річних\~ визначена позивачем - 4251 грн. 50 коп.\~ У відповідності до ст.141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 2270 грн., який сплачено позивачем при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved