Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №58-015 від 11.09.2020 року про споживчий кредит в розмірі 56354,72 грн. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що 11.09.2020 року між відповідачем та АТ «Ощадбанк» було укладено договір про споживчий кредит №58-015, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 60\~000,00 грн зі сплатою 56% річних за користування кредитом, із кінцевим терміном повернення 10.09.2025 року. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів виникла заборгованість, яка станом на 06.10.2021 становить 56354,72 грн. та складається з: 46000,00 грн. заборгованість за основним боргом; 9897,24 грн. заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом; 63,40 грн інфляційне збільшення заборгованості по основному боргу\~, 241,04 грн - інфляційне збільшення заборгованості по процентам; 57,90 грн - 3% річних від суми заборгованості по основному боргу; 95,14 грн - 3% річних від суми заборгованості по процентам\~35,36 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 56354,72 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. Ухвалою від 18.11.2021 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, проти заочного ухвалення рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Будь-яких клопотань та відзиву від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. 11 вересня 2020 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №58-015 (а.с.25-30), згідно з яким [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 60\~000,00 грн на споживчі цілі на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 10.09.2025, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 56 % (п.2.3, п.2.4 Договору). Відповідно до п.3.2.1 банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п.3.3.2, п.3.3.3 цього договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором, щомісячно рівними частинами в розмірі 1000 грн. до 25 числа місяця наступного за звітним, починаючи з жовтня 2020 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим Договором. Згідно п.3.9.1 цього договору банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених договором та/або договорами забезпечення (за наявності) та/або іншими договорами, укладеними позичальником з банком, вимагати повернення суми кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим договором), строк сплати яких ще не настав, в повному обсязі у тому числі, але не виключно, у разі якщо відбулася будь яка із подій передбачених п.3.9.1.1, 3.9.1.2 цього договору. Відповідно до додаткового договору №1 від 22.01.2021 р. до Договору про споживчий кредит від 11.09.2020 р. №28-015 було викладено п.п.3.9.3.2 кредитного договору в наступній редакції: «3.9.3.2 прострочення виконання зобов`язань позичальника за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 88 календарних днів». Пункт 3.10.2.2 кредитного договору було викладено в наступній редакції: «прострочення виконання зобов`язання позичальника за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 88 календарних днів». Відповідно до п.4.2.2 договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше, ніж на один місяць, банк має право вимагати дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за договором та стягнути заборгованість за договором у примусовому порядку. Відповідно до п.4.3.3 договору позичальник зобов`язаний у випадку порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Користування коштами відповідачем, підтверджується виписками з особового рахунку, які маються в матеріалах справи (а.с.6-22). Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 06.10.2021 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 56354,72 грн, яка складається з: 46000,00 грн. заборгованість за основним боргом; 9897,24 грн. заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом; 63,40 грн інфляційне збільшення заборгованості по основному боргу, 241,04 грн - інфляційне збільшення заборгованості по процентам; 57,90 грн - 3% річних від суми заборгованості по основному боргу; 95,14 грн - 3% річних від суми заборгованості по процентам\~35,36 гривень. Вищевказані обставини та розрахунок вказаних сум підтверджуються виписками з особового рахунку, розрахунком заборгованості, розрахунком сум інфляційних витрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом (а.с.4-5). За кредитним договором (ст.1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання по кредитному договору, позивач просив застосувати частину 2 статті 625 ЦК України та стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості. Відповідно до положень статей 1054 та 1058 ЦК України, зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу можуть бути лише грошові кошти, а тому при вирішенні спорів, пов`язаних з неналежним виконанням зобов`язань, що випливають із зазначених договорів, підлягає застосуванню частина 2 статті 625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов`язань з повернення грошей в матеріалах справи відсутні. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01.10.2014 року. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості нарахованих процентів в розмірі, вказаному в позовних вимогах. На підтвердження вказаних в позові сум позивачем були надані відповідні розрахунки (а.с. 4-5). Відповідачем не були надані докази на спростування цих розрахунків. Суд погоджується із розрахунками, наданими позивачем, оскільки вони не суперечать частині 2 статті 625 ЦК України. Зважаючи на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 56354,72 грн, яка складається з: 46000,00 грн. заборгованість за основним боргом; 9897,24 грн. заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом; 63,40 грн інфляційне збільшення заборгованості по основному боргу, 241,04 грн - інфляційне збільшення заборгованості по процентам; 57,90 грн - 3% річних від суми заборгованості по основному боргу; 95,14 грн - 3% річних від суми заборгованості по процентам\~35,36 гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved