Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому прохає стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , 2003 року народження, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дочкою двадцяти трьох річного віку за умови продовження навчання. Заявлені вимоги позивачка мотивує тим, що після припинення шлюбу з відповідачем, їхня спільна дочка залишивсь проживати з позивачкою та перебуває кошти на її утриманні. На даний час повнолітня дочка сторін, [PERSON] продовжує навчання і є студенткою Кременчуцького професійного ліцею ім. А.С. Макаренка денної форми навчання, самостійного заробітку не має, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Відповідач матеріальної допомоги не надає, тому позивачка звернулась до суду із відповідним позовом. Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач у відповідності до ст.278 ЦПК України відзив на позов, у наданий судом строк до суду не подав. Заперечень проти розгляду справи в спрощеному провадженні без повідомлення сторін не надав. Натомість звернувся на адресу суду з заявою в якій прохав стягнути аліменти не на користь позивачки [PERSON] , а на користь третьої особи, а саме повнолітньої дочки [PERSON] , так як остання не проживає з позивачкою. Тому, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги позивачу не надає. Відповідно до копії ріщення Комсомольського міського суду Полтавської області від 02 грудня 2019 року, яке набрало законної сили 03 січня 2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з довідкою Вих. №455 від 20 жовтня 2021 року [PERSON] є студенткою Кременчуцького професійного ліцею ім. А.С. Макаренка, денної форми навчання. Термін закінчення навчання [PERSON] - 30 червня 2022 року. За змістом довідки №20-22/13216 від 19 листопада 2021 року наданої сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.17). Також за вказаною адресою зареєстрована позивачка [PERSON] разом з дочкою [PERSON] , 2003 року народження, що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 5313-1248171-2018 та паспортом Серії [NUMBER] (а.с.4,10) Вирішуючи питання щодо застосування правових норм, суд вказує, що спірні правовідносини регулюються нормами сімейного законодавства. Так, у відповідності до вимог ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ч.1, ч.2 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд наголошує, що позивачкою [PERSON] не надано жодних належних та допустимих доказів, котрі б свідчили, що вона несе витрати, щодо навчання доньки [PERSON] (такі як договір про навчання, квитанції тощо) під час навчання у Кременчуцькому професійного ліцеї ім. А.С. Макаренка. Також, суд вказує, що позивачка не надала суду відомості щодо свого матеріального становища. Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем [PERSON] було висловлено позицію, щодо небажання сплачувати аліменти саме на користь позивачки, проте відповідач не заперечує сплачувати аліменти на користь повнолітньої доньки [PERSON] , що не суперечить вимогам ст. 199 СК України. Суд наголошує, що лише одне небажання відповідача, щоб аліменти стягувалися не на користь матері дитини, а стягувались на користь повнолітньої дочки, не може слугувати підставою для відмови у позові. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, оцінивши перевірені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог та вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити частково, виходячи з наступного. Як вже наголошувалось вище, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Сторони не заперечували тієї обставини, що їх спільна дочка [PERSON] , є студенткою Кременчуцького професійного ліцею ім. А.С. Макаренка, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги батьків і не має самостійного заробітку. Разом з тим ані позивачем, ані третьою особою не надано інших доказів, щодо предмету доказування, окрім довідки з місця навчання, яка не підтверджує вартість навчання доньки [PERSON] за рік. З огляду вищезазначеного, при ухваленні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище повнолітньої доньки, матеріальне становище платника аліментів, можливість надання повнолітній донці утримання стягувачем аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, передбачені ст.182 СК України, а також з урахуванням рівня життя сьогодення, мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст.7 СК України, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення донькою навчання, відповідатиме вимогам закону та може забезпечувати певні потреби повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, а також не призведе до критичного погіршення майнового стану відповідача. Такий розмір аліментів, враховуючи рівність обов`язків обох з батьків стосовно утримання повнолітньої доньки, цілком відповідатиме об`єктивній спроможності відповідача сплачувати аліменти на період навчання останньої. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial