Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] , в особі представника позивача адвоката Грибової Ольги Олександрівни звернулись до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАРТ ІКО-1», про розірвання договору оренди землі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 7422080700:06:001:0219, площею 0,1402 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Наприкінці 2016 року позивач підписав договір оренди землі з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАРТ І КО-1» в особі директора Нич Наталії Миколаївни. 28.10.2019 управлінням адміністративних послуг прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49373999, та 23.10.2019 зареєстровано договір оренди, який укладено 15.10.2019 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАРТ І КО-1», за яким орендодавцем є [PERSON] , а орендарем ТОВ «ВАРТ ІКО -1». Примірник підписаного договору відповідач [PERSON] не надав. Позивач з моменту підписання договору оренди землі по день пред`явлення позову не надавались кошти в рахунок орендної плати орендарем, тобто відповідач в порушення вимог законодавства та договору оренди землі користується і нині земельною ділянкою, що належить позивачу, для проведення підприємницької діяльності, але не сплачує орендну плату орендодавцю. Позивач намагався у телефонному режимі зв`язатися з відповідачем, однак останнім телефонні дзвінки ігноруються. Згідно витягу із технічної документації Державного земельного кадастру, нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 1185,37 гривень. Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав орендна плата вноситься орендарем у розмірі 7% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. З моменту укладення договору оренди ТОВ «ВАРТ І КО-1» не виконує взяті на себе зобов`язання та систематично не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою, що належить [PERSON] 20.01.2021 року представником позивача на адресу ТОВ «ВАРТ І КО - 1» направлено адвокатський запит вих. № 13/21 щодо отримання примірника договору оренди та сплати заборгованості за договором оренди на користь позивача. Відповіді на зазначений запит не отримано. Поштова кореспонденція повернута за кінцевим терміном зберігання. 15.02.2021 року представником на адресу ТОВ «ВАРТ І КО - 1» направлено претензію вих. № 22/21 з вимогою отримання примірника договору та сплати заборгованості за зазначеним вище договором оренди землі. Відповіді від відповідача не отримано. Поштова кореспонденція повернута за кінцевим терміном зберігання. Оскільки орендна плата орендарем не сплачувалась з моменту укладення та реєстрації договору і на час звернення до суду з позовною заявою, відповідачем заборгованість не погашена, позивач та його представник вважає, що орендарем систематично не виконуються умови зазначеного договору, що є підставою для розірвання договору оренди землі та стягнення невиплаченої орендної плати. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують з підстав, зазначених у позовній заяві, та просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Приймаючи до уваги згоду представника позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ч. 4 ст. 124 Земельного Кодексу України (в редакції, що діяла на час укладення договору оренди землі) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. За ч. 1 ст. 626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 638 Цивільного Кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Відповідно до ст. 6, ч. 1 ст. 627 Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Встановлено, що наприкінці 2016 року позивач підписав договір оренди землі з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАРТ І КО-1» в особі директора Нич Наталії Миколаївни. 28.10.2019 управлінням адміністративних послуг прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49373999, та 23.10.2019 зареєстровано договір оренди, який укладено 15.10.2019 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАРТ І КО-1», за яким орендодавцем є [PERSON] , а орендарем ТОВ «ВАРТ ІКО -1». Примірник підписаного договору відповідач [PERSON] не надав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину (серія та номер 950 від 16.11.2016) [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер: 7422080700:06:001:0219, площею 0,1402 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Підстави припинення договору оренди землі визначені ст.ст. 31, 32 Закону України «Про оренду землі». Так, однією з підстав припинення договору оренди землі є його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором (ч. 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі»). Частиною 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладення договору оренди землі) було визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Частиною 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка є чинною на час пред`явлення позову) визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Таким чином, визначення наслідків настання таких юридичних фактів як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря законодавцем передані на розсуд сторін договору оренди земельної ділянки. 20.01.2021 року представником позивача на адресу ТОВ «ВАРТ І КО - 1» направлено адвокатський запит вих. № 13/21 щодо отримання примірника договору оренди та сплати заборгованості за договором оренди на користь позивача. Відповіді на зазначений запит не отримано. Поштова кореспонденція повернута за кінцевим терміном зберігання. 15.02.2021 року представником на адресу ТОВ «ВАРТ І КО - 1» направлено претензію вих. № 22/21 з вимогою отримання примірника договору та сплати заборгованості за зазначеним вище договором оренди землі. Відповіді від відповідача не отримано. Поштова кореспонденція повернута за кінцевим терміном зберігання. Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного Кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Таким чином, враховуючи, що перехід до позивача права власності на передану в оренду земельну ділянки з урахуванням його волевиявлення про таке є підставою для розірвання укладеного спадкодавцем договору оренди земельної ділянки та повернення її спадкоємцю, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, врегульоване положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до положень п. 2 ч. 1 зазначеного Закону, право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 23.10.2019 за № 33865106 державним реєстратором Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Чернігівської області, [PERSON] прийнято рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 7422080700:06:001:0219 за Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАРТ І КО-1» на підставі договору оренди землі б/н, виданого 15.10.2019, строк дії 10 років. Відповідно до положень ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав», відомості про речові права, обмеження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Позивач не порушує питання про визнання недійсним договору оренди, який став підставою для внесення відомостей про реєстрацію права оренди, чи незаконність прийнятого державним реєстратором рішення. Позивачем порушене питання про розірвання договору оренди, що тягне за собою внесення змін до Державного реєстру прав, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав» після набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень глави 8 ЦПК України. Так положеннями ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем був сплачений судовий збір в сумі 908 грн при подачі позовної заяви до суду, таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved