Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

01.11.2021 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , представник позивача адвокат Воронов Артем Ігорович, до Лиманської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини(а.с. 1-4). В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Суду пояснила, що деякий час проживаючи в с.Ярова Лиманського району Донецької області, вона доглядала [PERSON] , втім у зв`язку з від`їздом до Російської Федерації не була обізнана про її смерть та про існування заповіту. Представник [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить справу розглянути без його участі, про що надав відповідну заяву (а.с. 46-47). Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [INFO] в смт. Ярова Краснолиманського району Донецької області померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.02.2016, актовий запис № 133 (а.с.14), яка постійно мешкала в [ADDRESS] , про що зроблена відмітка в його паспорті громадянина України (а.с. 9-10). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ( ст.\~1220\~ч.1,2 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] успадкувала від чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. 21.05.2015 та зареєстрований в реєстрі за № 1699, за яким все належне їй на день смерті майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося заповідає [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3\~ст. 46 ЦК України). Згідно\~ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з п. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у нотаріуса не заводилася, та із заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався, що підтверджується інформацією від 13.11.2021, наданою приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округ Донецької області Семеновою І.М. (а.с. 42-44). Позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , але постановою приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округ Донецької області Семеновою І.М. від 04.03.2020, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії\~видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Підставою такої відмови є пропущений [PERSON] , встановлений\~ст. 1270 ЦК України шестимісячний\~строк для прийняття спадщини (а.с.16). Згідно ч.1\~ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України\~передбачені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач не мала змоги належним чином своєчасно, протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки не була обізнана про факт існування заповіту, а тому не знала про існування належного права звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, оскільки не проживала разом із померлою та дізналася про заповіт від сторонніх людей, після повернення із Російської Федерації в березні 2020 року. Саме ці причини позбавили можливості позивача своєчасно звернутися у встановлені законом строки до нотаріуса з відповідною заявою. Позивач [PERSON] просить суд визнати вказані обставини поважними, та визначити додатковий строк для прийняття спадщини, протягом трьох місяців. Статтею 1272 ЦК України\~передбачені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч.3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеногостаттею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причинивизначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина першастатті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК Українипро надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним\~і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17.01.1970 та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11.10.2001). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто, Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причинивизначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи Принцип «пропорційності»\~тісно пов`язаний\~із принципом\~верховенства права:\~принцип верховенства\~права є\~фундаментом,\~на якому\~базується принцип\~«пропорційності»,\~натомість принцип\~«пропорційності» є\~умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Дана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.10.2018 м. Київ, справа № 681/203/17-ц провадження № 61-26164св18. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах: «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, що зачіпають майнові інтереси. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з\~усталеною практикою\~Європейського суду\~з прав\~людини Конвенція\~призначена для\~гарантування не\~теоретичних або\~ілюзорних прав,\~а прав\~практичних та\~ефективних (п.\~24\~рішення ЄСПЛ\~від 09.10.1979\~у справі\~«Ейрі»;\~п.\~32\~рішення ЄСПЛ\~від 30.05.2013\~у справі\~«Наталія Михайленко\~проти України»).\~У розумінні\~статті 1\~Першого протоколу\~до Конвенції\~«майном» визнаються\~активи,\~включаючи права\~вимоги,\~стосовно яких\~заявник може\~стверджувати,\~що він\~має принаймні\~«законне сподівання»\~на отримання\~можливості ефективно\~здійснити майнове\~право (п.\~32\~рішення ЄСПЛ\~у справі\~«Стретч проти\~Сполученого Королівства»).\~«Законне сподівання»\~на отримання\~«активу» також\~може захищатися\~статтею 1\~Першого протоколу.\~Так,\~якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці Європейського суду з прав людини, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Суд враховує, що наслідки пропущення позивачкою строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки позивач втратить право на спадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця. І спочатку смерть спадкодавця, а потім і втрата спадкового майна будуть для нього занадто надмірним тягарем, і при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи. Враховуючи сукупність наведених обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки, оскільки зазначене не заперечує закону та інтересам сторін.

Outcome: approved