Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що являється власником 1/2 частини будинку [ADDRESS] . Після отримання у власність даного житлового будинку в ньому залишився зареєстрований [PERSON] . При купівлі будинку у неї була домовленість з попереднім власником будинку та відповідачем, який є сином попереднього власника, про те що останній зніметься з реєстрації протягом місяця, однак [PERSON] з реєстрації не знявся. Починаючи з дня купівлі будинку, відповідач жодного дня в житловому будинку не проживав, витрат на утримання будинку не надавав, особисті речі в будинку відсутні. Місце проживання відповідача їй невідомо, будь-яких стосунків з ним вона не мала. [PERSON] не є членом її сім`ї. Вона самостійно несе тягар утримання будинку, сплачує всі належні комунальні платежі, в зв`язку з реєстрацією відповідача, не може отримати субсидію по сплаті комунальних послуг. Будь-яких угод найму, оренди з відповідачем не укладала. Всі ці факти перешкоджають їй в здійсненні своїх прав власності відносно житлового будинку, тому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . 19.11.2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась рекомендованими листами за місцем реєстрації відповідача. Одночасно про розгляд справи повідомлялось шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. У встановлений строк відзив на позов та будь які клопотання, пов`язані з розглядом справи відповідачем не подано. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач порушила спір з приводу правовідносин, пов`язаних з користуванням житловим приміщенням. Згідно договору купівлі-продажу частки житлового будинку, посвідченого 12.07.2017 року приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Івчуком С.С., [PERSON] набула право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . На підставі вказаного договору купівлі-продажу були внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що свідчить витяг від 12.07.2017 року номер витягу: 91837061, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1299108018107. З отриманої від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області слідує, що [PERSON] значиться зареєстрованим в будинку [ADDRESS] . Датою реєстрації останнього у вказаному житловому приміщенні зазначено 14.08.1995 року. Згідно акту від 06.10.2021 року, складеного та підписаного сусідами позивача: [PERSON] та [PERSON] слідує, що [PERSON] , [INFO] , з 12.07.2017 року по теперішній час не проживає в належному [PERSON] будинку за адресою: [ADDRESS] і його особистих речей в будинку не має. В матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач користується спірним житловим приміщенням, приймає участь в його утриманні, сплачує комунальні послуги. У встановлений строк відповідач доказів про те, що він не втратив інтерес до житла, в якому зареєстрований, змінив місце проживання не з власної волі та не користується житловим приміщенням з поважних причин, не подав. Пакет документів, які було направлено відповідачу за адресою: [ADDRESS] , було повернуто на адресу суду без вручення адресату з відміткою про те, що адресат за вказаною адресою не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ч.1 ст.391 ЦК України. В розумінні зазначених норм законодавства, позивач має право на захист свого права власності. \~ \~ \~ \~ Статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. \~ \~ \~ \~Згідно п.1 ч.1ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги власника майна та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , яке на праві власності належить позивачу.

Outcome: approved