Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Ідея Банк» про визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2765, вчинений 16.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № Z02.00405.004071689 від 02.07.2018 року у розмірі 100064,48 гривень. Позов обґрунтовує тим, що позивачу стало відомо, що 01.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Хохловим К.К. було відкрито виконавче провадження № 66663982 за виконавчим написом № 2765, вчинений 16.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № № Z02.00405.004071689, укладеним 02.07.2018 року між нею та ПАТ «Дельта Банк». Вважає, що спірний виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за відсутності підстав рахувати заборгованість перед відповідачем, оскільки виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, документи на час вчинення виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, виконавчий напис було вчинено поза межами встановленого законом строку, а відтак на документі, який не передбачений переліком № 1172. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2765, вчинений 16.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № Z02.00405.004071689 від 02.07.2018 року у розмірі 100064,48 гривень. Ухвалою судді від 12.11.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують, пролась. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі , позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Не погоджуючись з позовними вимогами позивача 22.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що висновки позивача, що АТ «Ідея Банк» не було надано документів, які підтверджують заборгованість (в тому числі безспірність) є безпідставними, оскільки заборгованість позивача [PERSON] є підтвердженою належними доказами, що були надані нотаріусу, в тому числі: виписки по рахунках позивача, з яких вбачається суми сплачених ним коштів і їх зарахування у погашення відповідної заборгованості, детальні розрахунки заборгованості за кредитними договорами. Такі, в сукупності з кредитним договором, підтверджують наявність у позивача безспірної заборгованості. Просить в задоволенні позову відмовити та у відзиві зазначено про розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. на підставі ухвали суду від 12.11.2021 року про витребування копії матеріалів нотаріальної справи на адресу суду надіслано копію матеріалів нотаріальної справи за виконавчим написом № 2765, вчиненим 16.07.2021 року, розгляд справи просила розглядати без її участі. Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Хохлов К.К. в судове засідання не з`явився , причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 4, 5\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.ст. 12, 13, 81\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 02.07.2018 року між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» укладений кредитний договір № Z02.00405.004071689 від 02.07.2018 року, за умовами якого позивач отримав кредит у сумі 97344,00 гривень, строком на 36 місяців, зі сплатою процентів у виді 10% від залишку суми кредиту. Підставою для звернення позивача з відповідним позов стало те, що 16.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. за зверненням АТ «Ідея Банк», вчинений виконавчий напис за реєстровим № 2765, яким задоволено вимогу АТ«Ідея Банк» про стягнення з позивача [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» суми заборгованості в розмірі 10064,48 гривень за кредитним договором № Z02.00405.004071689 від 02.07.2018 року. Зазначений виконавчий напис АТ «Ідея Банк» пред`явлено до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області Хохлову К.К., яким 01.09.2021 року на підставі виконавчого напису № 2765 було відкрито виконавче провадження № 66663982 про стягнення з позивача на користь відповідача суми заборгованості в розмірі 100048,48 гривень за кредитним договором № Z02.00405.004071689. Позивач, вважає виконавчий напис № 7265 вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки кредитні договори укладені позивачем не були нотаріально посвідчені, нотаріусом не було перевірено відповідність заборгованості умовам договорів. Крім того, позивач зазначив, що жодного разу не отримував від стягувача вимог про сплату боргу. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України"Про нотаріат"та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат"для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат"визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Аналізуючи вищенаведені норми Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц дійшла таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не спростовано доводи позивача [PERSON] щодо підтвердження безспірності заборгованості. Крім того, позивач зазначив , що жодного разу не отримував від стягувача вимог про сплату боргу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що нотаріусу не було надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, тому не було правових підстав для видачі виконавчого напису в силу вимог Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку № 296/5. Судом також встановлено, що п. 2 Переліку № 1172, на підставі якого приватним нотаріусом вчинений спірний виконавчий напис, втратив чинність 22.02.2017 року на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Вказаним судовим рішенням визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Редакція Переліку № 1172 до внесення змін, визнаних нечинними, не містила розділу про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а тому приватний нотаріус не мала правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні правові підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, реєстровий № 2765, вчиненого 16.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5500,00 гривень, то виходячи з предмету спору, ціни позову, значення справи для сторін, її складності, усталеної судової практики розгляду справ цієї категорії, а також критеріїв реальності адвокатських послуг, їх обсягу та розумності, суд вважає, що заявлена позивачем сума є нерозумною, та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду у розмірі 908,00 гривень, що підтверджується квитанцією.

Outcome: approved