Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

11 січня 2022 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про видачу обмежувального припису. Заява мотивована тим, що [PERSON] протягом декількох років проживала разом зі своїми дітьми - [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2017 року народження, та [PERSON] , 2021 року народження, спільно зі своїм співмешканцем - [PERSON] , [INFO] . Спершу сім`я проживала за адресою: [ADDRESS] , згодом переїхали мешкати у житло придбане [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . 06 грудня 2021 року [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав дорікати старшій доньці [PERSON] - [PERSON] невдоволенням її поведінкою, та після чисельних образ висловлених на її адресу наніс їй наступні тілесні ушкодження: проникаючі забиті рани нижньої губи, рани на шкірі до 0,4 * 0,2 см, зі сторони слизової декілька ран 0.3 * 0,1, 0,2 * 0,2, які були зафіксовані при огляді лікарями КНП «Криворізька міська лікарня № 16» КМР». Внаслідок отриманих травм, 07.12.2021 у ургентному порядку дитині було проведено операцію. [PERSON] і раніше вчиняв неодноразово психологічне та фізичне насильство відносно своєї співмешканки та її старших дітей, про що повідомляли службу у справах дітей Саксаганського району у 2020 році. Так, згідно повідомлення наданого адміністрацією КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» КМР від 25.06.2020, дитина [PERSON] , 2012 року народження, знаходилася на стаціонарному лікуванні в дитячому травматологічному відділенні з 20.06.2020, із діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс мозку, забійна рана підборіддя, множинні забої, гематоми м`яких тканин обличчя, волосистої частини голови, обох передпліч. 07.12.2021 сектором дізнання Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження № 12021046230000459 за ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом нанесення тілесних ушкоджень малолітній [PERSON] , досудове розслідування триває. Також, 07.12.2021 інспектором СПДН ВП КРУП ГУНП в Дніпропетровській області Голобок Е.О. було винесено терміновий заборонний припис серії АА № 200169, яким [PERSON] було зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, строком до 17.12.2021. Того ж дня [PERSON] було розміщено у КЗ «Криворізький центр для жінок, постраждалих від насильства в сім`ї «З надією в майбутнє» Криворізької міської ради» разом з дітьми. 09.12.2021 [PERSON] приїхала додому за одягом, де її співмешканець знову наніс тілесних ушкоджень, після чого вона звернулася до Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення виконання умов термінового заборонного припису, за результатом розгляду якої було складено протокол та направлено до Криворізького районного суду Дніпропетровської області. Своєю поведінкою [PERSON] перетворив умови проживання [PERSON] та дітей на нестерпні та небезпечні, а тому посилаючись на вищевикладені обставини, заявниця просила суд задовольнити її заяву. Заявник у судове засідання не з`явилася, представник заявника [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі заявника, заяву підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Письмовими матеріалами справи встановлено, що родина [PERSON] - багатодітна сім`я, яка складається з матері [PERSON] , її співмешканця [PERSON] , дітей: [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2017 року народження, [PERSON] , 2021 року народження, які проживають за адресою: [ADDRESS] . Сім`я малозабезпечена, відносини складні, у матері часто спостерігаються синці на обличчі (а.с.8). 30 червня 2020 року [PERSON] зверталася з заявою до служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, з приводу застосування відносно неї та її дітей фізичного насильства її співмешканцем [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» КМР від 25.06.2020, встановлено, що [PERSON] , 2012 року народження знаходилася на стаціонарному лікуванні в дитячому травматологічному відділенні, з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана підборіддя, множинні забої, гематоми м`яких тканин обличчя, волосистої частини голови, обох передпліч (а.с.10). 07.12.2021 до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за заявою [PERSON] , що підтверджується витягом з ЄРДР за № 12021046230000459 (а.с.11). Постановою інспектора СПДН ВП КРУП ГУНП в Дніпропетровській області Голобок Е.О. від 07.12.2021, встановлено заборонний припис стосовно [PERSON] , який 06 грудня 2021 року близько 19:00 години під час сварки вдарив свою падчерку Проскурню Ліну кулаком в обличчя, чим вчинив домашнє насильство фізичного характеру. [PERSON] зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а.с.12). 09.12.2021 інспектором СПДН ВП КРУП ГУНП в Дніпропетровській області було складено відносно [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за порушення 09.12.2021 тимчасового заборонного припису від 07.12.2021 (а.с.13). Згідно довідки комунального закладу «Криворізький центр для жінок, постраждалих від насильства в сім`ї, «З надією в майбутнє» Криворізької міської ради від 13.12.2021 № 182, [PERSON] тимчасово перебуває у вказаному закладі, з 07.12.2021 по теперішній час, як така, що постраждала від насильства в сім`ї (а.с.15). У статті 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 27 Конституції України встановлено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. У разі, якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Згідно статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: зокрема, п. 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України. Нормами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено п. 3, 6, 7, 8 та 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою. Приписами частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. В свою чергу, як унормовано ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. З наданих суду матеріалів вбачається, що між заявницею та її співмешканцем наявний конфлікт та вкрай напружені стосунки, а саме: між сторонами існують неприязні, конфліктні відносини. Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявницею питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 ЄКПЛ, а також права на життя згідно статті 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно статті 8 ЄКПЛ. Суд вважає, що вжиті заявницею заходи для її захисту, а саме: звернення до правоохоронних органів, не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав [PERSON] . Підсумовуючи викладене, оцінивши всі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню у спосіб, який просить заявник, а отже, є необхідність в ухваленні судового рішення про видачу обмежувального припису шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до приписів п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved