Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення франшизи в сумі 2500 грн та до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди в сумі 47125,51 грн, витрат по проведенню автотоварознавчого дослідження в сумі 2100,00 грн. Також, просив стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн тасудовий збір в сумі 908, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.04.2021 в м. Чернігові, по вул. Толстого сталася ДТП за участю автомобіля «Фольцваген Пасат», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «МАN-TGA 33.350», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Власником автомобіля «МАN-TGA 33.350», державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] . Новозаводський районний суд м. Чернігова постановою від 21.05.2021 року визнав [PERSON] винною у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнув до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124 КУпАП. Автомобіль «Фольцваген Пасат», державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований в ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія» по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За умовами полісу № 200604714 ліміт відповідальності ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія» за шкоду завдану майну потерпілого становить 130000,00 грн, з безумовною франшизою 2500,00 грн. Після ДТП позивачем було повідомлено ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія» про настання події, однак представником ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія» не було оглянуто автомобіль «МАN-TGA 33.350», державний номерний знак [NUMBER] . Позивач звернувся до експерта автотоварознавця із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження, в результаті якого було визначено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «МАN-TGA 33.350», державний номерний знак [NUMBER] , становить 49 625,51 грн. Посилаючись на ст.1187, ст.1188 ЦК України, ст.ст.22.1, 29, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач вважає, що ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія» повинно здійснити оплату страхового відшкодування в розмірі 47125,51 грн, що не перевищує встановлений договором страхування ліміт, та витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2100,00 грн, а відповідач [PERSON] сплатити франшизу у розмірі 2500,00 грн. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 23 вересня 2021 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, останній подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, зазначив, що сторона позивача позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відзиву на позовну заяву від відповідачів до суду не надходило. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідачів за наявними доказами у справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного. 30.04.2021 року о 18 год 40 хв. [PERSON] в м. Чернігові по вул. Толстого керувала автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з [NUMBER] , та рухаючись по вул. Толстого в бік вул. Івана Мазепи, не вибрала в установлених межах безпечної швидкості руху, виїхала на смугу зустрічного руху, де скоїла зіткнення з автомобілем MAN TGA 33.350, д.н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку, в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, їх власникам завдано матеріальних збитків, осіб постраждалих немає. Своїми діями [PERSON] скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 травня 2021 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.6-7) Безпосереднім власником автомобіля MAN TGA 33.350, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] (а.с.9) . Відповідно до Полісу №202107167 автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований на момент ДТП в ТДВ «Міжнародна Страхова Компанія» (а.с.64). Відповідно до Висновку № 134 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 22.07.2021, вартість відновлювального ремонту автомобіля вантажного MAN TGA 33.350, д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, складає 49625,51 (а.с.11-22). Вартість автотоварознавчого дослідження склала 2100 грн. Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях. Предметом доказування є вчинення відповідачем [PERSON] певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідачі не скористались процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, тому за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регульвання у сфері ринків фінансових послуг, № 538 від 09.04.2019, установлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130000,0 грн. на одного потерпілого. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Виходячи зі змісту ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до вимог п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування дами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" (далі - Постанова ВССУ), цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч). При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТДВ "Міжнародна Страхова Компанія" передбачено франшизу у розмірі 2 500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачі до суду не надали жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Такий правовий висновок викладений Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19). Відповідно до положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво визначається як забезпечення реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Витрати на професійну правничу допомогу є різновидом судових витрат, які підлягають відшкодуванню. Кожна сторона по справі з першою заявою по суті спору має подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. В разі не подання такого розрахунку, суд може відмовити у відшкодуванні. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Тобто, в разі відстрочення або розстрочення оплати послуг за договором про надання правничої допомоги, майбутні витрати на правничу допомогу також підлягають відшкодуванню, незважаючи на те, що вони не були фактично сплачені на момент постановлення рішення у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу необхідно до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подати детальний розрахунок наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За клопотанням іншої сторони, розмір витрат на правничу допомогу може бути зменшений, але обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат. Таким чином, з кожного відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені [PERSON] .

Outcome: approved