Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

12.05.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування вимог посилається на те, що 02.04.1997 року між позивачем та відповідачем, які були членами біржі, був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав продавцю на підставі договору дарування, посвідченого Першою миколаївською державною нотаріальною конторою 03.09.1991 року за № 5-4315, зареєстрованого в КП ММБТІ 19.10.1991 року за №1085. Даний договір №6417 від 02.04.1997 року був зареєстрований Південною товарною біржею в журналі реєстрації біржевих угод за №6417 від 02.04.1997 року. Зазначений договір 02.04.1997 року був також зареєстрований ММБТІ за реєстровим №1085. Відповідно до рішення виконавчого комітету Матвіївської селищної ради народних депутатів №205 від 18.12.1997 року за позивачем закріплено земельну ділянку площею 924 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] . Вказаний договір обома сторонами був повністю виконаний. На даний час позивач вирішив розпорядитися спірним житловим будинком, але він не може, оскільки договір нотаріально не посвідчений, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2021 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. Ухвалою від 14.05.2021 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено до судового розгляду. Представник позивача за довіреністю Рущак Н.К. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом через оголошення на офіційному сайті суду. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. \~ \~ \~ \~02.04.1997 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належав відповідачу на підставі «Договору дарування» посвідченого Першою миколаївською державною нотаріальною конторою 03 вересня 1991 року, за реєстровим № 5-4315, зареєстрованим БТІ 19 жовтня 1991 року за №1085. Згідно рішення Виконавчого комітету Матвіївської селищної ради народних депутатів № 205 від 18.12.1997 р. про закріплення території за домоволодінням по [ADDRESS] громадянину [PERSON] , вирішено закріпити земельну ділянку площею 924 кв.м. за домоволодінням по [ADDRESS] за [PERSON] . БТІ внести зміни в технічний паспорт на домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об єктів нерухомого майна щодо об єкта нерухомого майна, право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , станом на 10.05.2021 року не зареєстровано за жодною особою. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», а в даний момент відповідачі ухиляються від нотаріального оформлення угоди, суд з метою захисту інтересів добросовісних учасників цивільних правовідносин, та дотримання принципу правової визначеності, регламентованого Європейською конвенцією про захист прав і основоположних свобод, вважає можливим визнати дійсним договір, укладений між сторонами. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст. 220, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved