Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

В червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки гроші в сумі 330 000грн., інфляційні втрати в розмірі 36 666,70грн., 3% річних в розмірі 17 982,77грн., посилаючись на те, що 8.02.2018р. між ним та відповідачкою був укладений договір позики, згідно якого відповідачка взяла у нього в борг гроші в розмірі 330 000 грн., які зобов`язалась повернути до червня 2019р. Однак, у визначений договором строк відповідачка гроші не повернула, чим порушила взяте на себе зобов`язання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2021р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 21-22). 28.08.2021р. від відповідачки надійшов відзив, згідно якого вона проти позову заперечує, посилаючись на те, що жодних договорів позики та будь-яких інших договорів з [PERSON] вона не укладала, розписка не відповідає жодним стандартам, оскільки в ній відсутні необхідні реквізити, а саме: прізвище, ім`я та по-батькові позикодавця, дані паспорту, ідентифікаційні номери, дати народження сторін, місце та дата складання розписки та отримання коштів, з доданої розписки неможливо встановити, що саме [PERSON] є позикодавцем,(а.с. 42-45). 23.09.2021р. від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої він проти доводів, зазначених у відзиві, заперечує, посилаючись на те, що розписка, складена та підписана [PERSON] від 8.02.2018р. відповідає вимогам чинного законодавства України, містить необхідні для даного правочину письмову форму та зміст (а.с. 25-29). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.11.2021р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 56-57). В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідачка та її представник проти позову заперечують з підстав, зазначених у відзиві. Відповідачка зазначила, що вказану розписку вона писала, проте кошти позичала у іншої особи та на даний час їх повернула. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 8.02.2018р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого позивач дав у борг відповідачці гроші в сумі 330 000грн., які та зобов`язалась повернути не пізніше червня 2019р. Даний договір позики укладений сторонами у простій письмовій формі (а.с. 4). Однак, доказів того, що у зазначений договором строк відповідачка свої зобов`язання виконала та повернула кошти суду не надано. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачка у встановлений строк своїх зобов`язань по поверненню взятих в борг коштів не виконала, з неї на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 330 000грн., інфляційні втрати за період з серпня 2019р. по квітень 2021р. в розмірі 36 666,70грн. (330 000х1,11111122 - 330 000) та 3% річних за період з 1.08.2019р. по 25.05.2021р. в розмірі 17 982,74грн. (330 000 х 3% річних : 365 х 153днів +330 000 х 3% річних : 366 х 366днів+330 000 х 3% річних : 365 х 145днів). Посилання відповідачки на те, що вона будь-яких договорів позики з позивачем не укладала спростовується розпискою від 8.02.2018р., оригінал якої знаходився у позивача, був оглянутий в судовому засіданні та долучений до матеріалів справи і відповідачкою факт її написання не заперечується. Твердження відповідачки про те, що розписка не відповідає жодним стандартом суд вважає безпідставним, оскільки вона містить необхідні для даного правочину письмову форму та зміст та відповідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України підтверджує укладення договору позики, його умов та посвідчує передачу позикодавцем визначеної грошової суми. Доводи відповідачки про те, що вказані кошти вона позичала не у [PERSON] , а у іншої особи та повернула їх у встановлений строк не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки доказів цього вона не надала. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню борг в розмірі 330 000грн., інфляційні втрати в розмірі 36 666,70грн., 3% річних за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 17 982,74грн., а всього підлягає стягненню 384 649,44грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved