Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 3 жовтня 2015 року, та визначення місця проживання дітей, а саме: дочки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю дітей - [PERSON] . У підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що 3 жовтня 2015 року між нею - [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач) було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданим 3 жовтня 2015 року Виконавчим комітетом Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області. За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження дітей. Позивач зазначає, що з часу одруження вона проживала у чоловіка в м. Рудки. Однак коли завагітніла другою дитиною - [PERSON] , вона потрапила в лікарню з загрозою викидня, чоловік жодного разу її не провідав, більше того, телефонував і казав: навіщо їм друга дитина, а коли вона сказала, що якщо він їх не хоче, то вона поїде з дитиною до своїх батьків у село, відповідач відповів: «щасливої дороги». Тому після лікарні позивач вже була вимушена повертатися не до чоловіка, а до своїх батьків у с. Вишня Самбірського району Львівської області. Після народження другої дитини стосунки між ними стали ще гіршими: відповідач практично не цікавиться справами їхнього сина [PERSON] , не спілкується з ним: за весь час він жодного разу не проявив ініціативи, щоб зустрітися з сином. На вихідні він забирає до себе додому лише старшу дитину, [PERSON] , кожного разу погрожуючи позивачу, що не поверне дитину. Зважаючи на таку ситуацію, яка триває вже понад 2,5 роки і все тільки погіршується, позивач не бачить сенсу подальшого формального збереження шлюбу: відповідач регулярно її ображає, погрожує відібрати дитину (старшу), внаслідок чого вона перебуває у постійному стресі, постійно думає, чи поверне він дитину після вихідних. Тому немає іншого виходу крім розірвання шлюбу у судовому порядку. Крім того позивач вказує, що обоє їхніх дітей з народження і по даний час проживають разом із нею, вона займається їхнім вихованням та повністю матеріально їх забезпечує. Батько дітей лише на вихідні забирає до себе старшу дитину, проводить з нею час. Щодо молодшої дитини зазначає, що відповідач ігнорує існування сина, дуже рідко цікавиться життям сина, його взагалі не цікавить, чим син займається, чим цікавиться і т.д. Сину понад 2,5 роки, однак він навіть не знає, що відповідач є його батьком. Також позивач зазначає, що у 2022 році дочка [PERSON] піде в школу, тому вона може належним чином підготувати дитину до школи, займатися з нею і т.д. Щодо відповідача зазначає, що його робота пов`язана з регулярними відрядженнями по кілька днів, зважаючи на що він, зі зрозумілих причин, не може забезпечити належний догляд, турботу та піклування про двох малих дітей. Що стосується права батька на участь у вихованні дітей, то з цього приводу позивач вказує, що вона в жодному випадку не заперечує проти того, щоб відповідач піклувався про своїх дітей, і не чинитиме цьому жодних перешкод, однак вважає, що діти повинні проживати з нею, оскільки лише вона зможе забезпечити їм необхідні умови для проживання, виховання, навчання і розвитку. Покликаючись на зазначені обставини [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, та визначити місце проживання дітей разом із матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що, згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановивши вищезазначене, суд задовольняє позовні вимоги.

Outcome: approved