Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та відповідачем 05 липня 2006 року було укладено кредитний договір № 8_49.4.1/10/06-G, за яким ПАТ «Кредитпромбанк» відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в межах загальної суми у розмірі 26000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,25 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк з 05 липня 2006 року до повного виконання зобов`язання перед кредитором. Всупереч умовам кредитного договору відповідач належним чином свого зобов`язання не виконав, а саме відповідач порушив строки повернення позивачу грошових коштів, а також відсотків відповідно до умов кредитного договору. 26.06.2013 між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» я кредитора у зазначених зобов`язаннях. Відповідно до договору про передачу активів та кредитних зобов`язань позивач набув право вимоги по кредитному договору № 8_49.4.1/10/06-G від 05 липня 2006 року. Позивач вказує, що відповідач станом на 26 серпня 2014 року повинен сплатити позивачу заборгованість за кредитом у сумі 200512,12 грн., яка складається: 165994,15 грн. - тіло кредиту; 34517,97 грн. - відсотки за користування кредитом. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитом, а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2005,12 грн. 09 грудня 2014 року Троїцьким районним судом Луганської області було ухвалено заочне рішення по справі, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено у повному обсязі та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 8_49.4.1/10/06-G від 05 липня 2006 року у сумі 200512 (двісті тисяч п`ятсот дванадцять) гривень 12 (дванадцять) копійок, яка складається: 165994 грн. 15 коп. - тіло кредиту; 34517 грн. 97 коп. - відсотки за користування кредитом (а.с.43). Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 15 січня 2021 року заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 09 грудня 2014 року скасовано; справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с.55). Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 19 березня 2021 року постановлено замінити первісного позивача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» (а.с.74). Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Осика М.І. в судове засідання повторно не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву, у визначений судом строк, не надали. Суд не вбачає передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, та враховуючи тривале знаходження справи у провадженні, з огляду на розумність строків розгляду справ, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, що повністю узгоджується з приписами статті 223 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 05 липня 2006 року між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 49.4.1/10/06-G, за яким банк відкрив позичальнику невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію в іноземній валюті в межах загальної суми 26000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на дату надання кожного кредиту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,25 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк з 05 липня 2006 року з терміном остаточного повернення наданих кредитів не пізніше 04 липня 2031 року (а.с.6-7). 26 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі - продажу прав вимоги (а.с.17-22). Відповідно до Додатку № 1 Договору ПАТ «Кредитпромбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором № 49.4.1/10/06-G від 05 липня 2007 року, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] (а.с.23). Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Суд враховує надані позивачем докази, а саме: копію договору № 49.4.1/10/06-G від 05.07.2007 (а.с.5-12), копію договору купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 (а.с.17-22); та вважає надані документи належними та допустимими доказами, та такими, що відповідають критеріям ст. 76,77,78,79 ЦПК України, та з урахуванням вимог ст. 80 ЦПК України надані доказі є достатніми та у сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, що входять до предмета доказування, а саме про наявність кредитних правовідносин між позивачем та відповідачем. Відповідач, у свою чергу, відзиву на позовну заяву не надав, після скасування заочного рішення ухваленого 09 грудня 2014 року обставини, які мають значення для справи, не зазначив, доводи позивача та розрахунок заборгованості не спростував. Позивач, звертаючись із даним позовом зазначав, що станом на 26.08.2014 існує заборгованість у розмірі 200512,12 грн., яка складається з: 165994,15 грн. - тіло кредиту; 34517,97 грн.- відсотки за користування кредитом (а.с.13). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно ст. 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, аналізуючи вищевикладене, судом було встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, в яких відповідач порушив умови кредитного договору, а саме строки повернення кредиту та відсотків за користування кредитом, внаслідок чого створилася заборгованість, яка до цього часу не погашена та яка підлягає стягненню з останнього. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2005,12 грн.(а.с.1).

Outcome: approved