Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] , який мотивує тим, що 23.03.2010 р. між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір (заяву) б/н, відповідно до якого банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок , який в подальшому було збільшено до 10000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 11.07.2021 р. становить 17606,78 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 14593,63 грн., т.ч. заборгованості за поточним тілом кредиту - 720,11 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 13873,52 грн., заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом - 0,00 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 3013,15 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 0,00 грн., нарахованої пені - 0,00 грн., нарахованої комісії 0,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. Ухвалою судді від 24.09.2021 р. було відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено до відкритого судового засідання. Представник позивача в судове засідання не прибув. Про місце, день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув за невідомими суду причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином за останньою відомою суду адресою, однак поштовий конверт повернувся на адресу суду без вручення із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою». Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та відзиву на позов або зустрічного позову до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Згідно з вимогами ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання, повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явилась в судове засідання без поважаних причин. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб- сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Представник позивача згідно з наданою заявою не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд встановив, що 23.03.2010 р. між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір (заяву) б/н, відповідно до якого банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 10000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказаний кредитний договір є договором приєднання і складається із Анкети-заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Відповідач, підписавши Анкету-заяву прийняв на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором, зокрема, здійснювати погашення кредиту обов`язковими щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості. Відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 11.07.2021 р. становить 17606,78 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 14593,63 грн., т.ч. заборгованості за поточним тілом кредиту - 720,11 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 13873,52 грн., заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом - 0,00 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 3013,15 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 0,00 грн., нарахованої пені - 0,00 грн., нарахованої комісії 0,00 грн. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повертати шляхом внесення щомісячних платежів. Однак, як встановлено судом, відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконував свого зобов`язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, вносив платежі в меншому розмірі та несвоєчасно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Розмір заборгованості за кредитом в сумі грн. підтверджується розрахунком наданим позивачем. Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджуються з умовами кредитного договору. Тому суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Факт порушення відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved