Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

24.09.2021 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. В обґрунтування позову зазначає те, що під час звільнення [PERSON] з підприємства їй не була виплачена допомога з тимчасової втрати працездатності за рахунок підприємства, чим порушено ст. 116 КЗпП України щодо остаточного розрахунку при звільнені. Такі дії відповідача вона вважає протиправними, в зв`язку з чим, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути середній заробіток за 28 днів затримки з виплати допомоги з тимчасової втрати працездатності за рахунок підприємства з 28.12.2020 по 08.02.2021 в сумі 9 754,66 грн. Ухвалою суду від 27.09.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 25.10.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому він просить суд відмовити у задоволені позову, оскільки стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку за 28 днів затримки з виплати допомоги з тимчасової втрати працездатності є неспівмірним допущеному порушенню прав позивача та не відповідатиме критеріям справедливості та пропорційності. 18.11.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вона підтримала заявлені вимоги та просила суд стягнути середній заробіток за 28 днів затримки з виплати допомоги з тимчасової втрати працездатності за рахунок підприємства з 28.12.2020 по 08.02.2021 у розмірі 9 754,66. У судовому засіданні позивач просила суд вважати викладені у відповіді на відзив вимоги уточненими позовними вимогами. 09.12.2021 від відповідача до суду надійшло заперечення у якому наведено розрахунок середньої заробітної плати за час затримки розрахунку із врахуванням принципу співмірності. Відповідно до наданого розрахунку сума, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача складає 941,32 грн, проте просять суд відмовити в позові у повному обсязі. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги та просили суд задовольнити позовну заяву, а представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зіст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Як вбачається із трудової книжки позивача наказом КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради від 17.12.2019 № 241-К [PERSON] прийнято на роботу з 18.12.2019 на посаду молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці). У подальшому наказом від 01.12.2020 № 230-к/п [PERSON] було переведено на посаду молодшої медичної сестри з догляду за хворими 2-го Інфекційного відділення. Згідно з наказом підприємства від 15.10.2020 № 197-К [PERSON] було надано щорічну відпустку тривалістю 36 календарних днів з 01.11.2020 по 06.12.2020. Відповідно до листка непрацездатності серїї АДН № 293132 [PERSON] була тимчасово непрацездатна з 30.11.2020 по 18.12.2020, у зв`язку з чим наказом КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради від 22.12.2020 № 245-к продовжено відпустку у зв`язку з хворобою на 8 календарних днів з 19.12.2020 по 26.12.2020. Згідно з наказом КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради від 24.12.2020 № 247-к на підставі заяви [PERSON] від 23.12.2020 її звільнено із займаної посади за угодою сторін 28.12.2020. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. (ст. 116 КЗпП України). Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що в день звільнення [PERSON] 28.12.2020 в порушення ст. 116 КЗпП України їй не було виплачена допомога з тимчасової працездатності за рахунок КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради. Разом з тим, дана виплата була їй здійснена відповідачем 08.01.2021. Таким чином, час затримки з виплати допомоги з тимчасової втрати працездатності за рахунок підприємства становить 28 днів. Даний факт також було відображено у акті перевірки (позапланового) заходу ГУ Держпраці в Одеській області від 15.03.2021 № ОД 109/357/АВ. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64 цс 13 від 03.2013) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановок Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок). Згідно з абз. 1 п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяці робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період. Таким чином, згідно календарю робочого часу за 2020 рік у жовтні 2020 року був 21 робочий день, у листопаді 2020 року також 21 робочий день, тому середньоденна заробітна плата складає 348,38 грн (14 632,12 грн : 42 дні). Отже, розмір середньої заробітної плати за час затримки розрахунку становить 9 754,66 грн (348,38 х 28 днів затримки). З огляду на викладене, заявлені позивачем вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved