Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард» м. Київ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., мотивуючи вимоги тим, що 20.08.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брігідою В.О. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 22784 у якому зазначено про стягнення з боржника [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» м. Київ заборгованості в розмірі 24655,74грн. 13.06.2018р. позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивач вважає, що здійснений виконавчий напис за р.№22784 є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із тим, що приватний нотаріус не перевірив безспірності заборгованості, що свідчить про відсутність спору щодо заборгованості як такої. Крім того, нотаріус не перевірив строків виникнення у відповідача права вимоги щодо стягнення з позивача заборгованості за договором, не повідомив позивача про наявність відповідної заборгованості за договором, заборгованість нарахована безпідставно, а нараховані відсотки є незаконними. Тому, [PERSON] звернулася до суду з позовом і просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 20.08.2021р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за реєстровим номером 22784 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» м. Київ заборгованості в розмірі 24655,74грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача Прийма Р.С. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник Акціонерного товариства «Банк Форвард» м. Київ в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що 20.08.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №22784 яким звернуте стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором №82892981 від 18.03.2010р., укладеним нею із ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Стягнення заборгованості проведено за період з 16.11.2018р. по 14.02.2019р. Сума повної заборгованості складає 23555,74грн. Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 67033655, винесеної 05.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №22784 від 20.08.2021р. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість в розмірі 24655,74грн. Згідно із копією постанови від 05.10.2021р. (ВП №67033655), накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] , [INFO] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 29621,31грн. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.06.2018р. встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 13.06.2018р. зареєстрували шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON]Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, суд враховує наступне. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат»), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Разом з цим, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладені у постанові Верховного Суду України №6-887цс17 від 05.07.2017р. При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Разом з цим, в обґрунтування позову позивач, крім іншого, посилається також на те, що вимоги Акціонерного товариства «Банк Форвард» м. Київ щодо вчинення виконавчого напису, неправомірні. Зокрема, сторона позивача не погоджується з безспірністю пред`явленої до стягнення заборгованістю. Суд звертає увагу на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З наданих документів неможливо встановити правильність розрахунку заборгованості [PERSON] перед Акціонерним товариством «Банк Форвард» м. Київ. Також в матеріалах справи відсутній оригінал кредитного договору №82892981 від 18.03.2010 року, який був наданий відповідачем нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, у зв`язку із чим суд не має можливості пересвідчитися чи був посвідчений нотаріально вказаний кредитний договір, укладений між банком та позивачем. Отже, оскаржуваний виконавчий напис було вчинено у порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Оцінюючи зібрані докази по суті, суд вважає, що доводи позивача є важливими і такими, що можуть прямо вплинути на результат розгляду справи. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від Акціонерного товариства «Банк Форвард» м. Київ первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Доказів на підтвердження безспірності заборгованості відповідачем суду не надано. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що обставини викладені [PERSON] в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард» м. Київ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., підлягає задоволенню. Згідно з ч.1, 3 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 908грн.

Outcome: approved