Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності, по 1/2 частині за кожним, на земельну частку (пай) розміром 16,15 ум.кад.га, яка перебуває у колективній власності СП ім.Грушевського, що в с. Олеша Івано-Франківського району Івано-Франківської області, у відповідності із Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0076953 від 08.06.2021 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовували тим, що у зв`язку з тим, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий та зареєстрований після смерті спадкодавця, в нотаріальному порядку їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що позбавляє їх можливості оформити спадщину на спадкове майно. 29.11.2021 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього вказаною ухвалою суду витребувано копію спадкової справи № 215/2011, заведену після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В підготовче судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, однак у позовній заяві просили розгляд справи провести у їх відсутності. Представник відповідача - Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі. У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] , згідно копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0076953, виданого 08.06.2021 року на підставі рішення Тлумацької районної державної адміністрації від 08.06.1999 року № 296, зареєстрованого 14.06.2021 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 380, належало право на земельну частку (пай) розміром 16,15 ум.кад.га у землі, яка перебуває в колективній власності СП ім. Грушевського, що в с. Олеша Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області (а.с. 4). Відповідно до копій свідоцтв про народження позивачів їх матір`ю являється [PERSON] (а.с. 15, 16). 26.02.1978 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 17). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Ще за життя [PERSON] посвідчила на ім`я своїх дітей: [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповіла їм в рівних долях все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 12.01.2009 року та копією витягу з Спадкового реєстру від 27.05.2009 року (а.с. 7, 8). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) прийняли спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , оскільки вони у шестимісячний термін звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за заповітом, а також отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.10.2021 року, успадкувавши житловий будинок та земельну ділянку, які не є предметом даного позову (а.с. 34, 35). Відповідно до виписки з погосподарської книги Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року та довідки Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 480 від 18.11.2021 року [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована одна по [ADDRESS] (а.с. 5, 6). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 215/2011, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 33-143), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) є єдиними спадкоємцями в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти або прийняли спадщину немає. Однак, позивачам в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] на земельну частку (пай), у зв`язку з тим, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий та зареєстрований після смерті спадкодавця, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданими державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області за № 749/02-31 та № 750/02-31 від 27.10.2021 року (а.с. 11, 12). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити спадщину на спадкове майно - земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення. Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують ,по 1/2 частині кожний, на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме по 227,0 грн. кожному. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1225, 1266, 1268 ЦК України, ст. 81, 126, 131 ЗК України,

Outcome: approved