Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що 17.11.2015 року з відповідачем уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області та зроблено актовий запис №1172. Мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, вони мають різні погляди на життя, втратили почуття поавги, довіри та любові, кожен живе своїм життям, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою. Ухвалою суду від 13.10.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вона вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки жодних підстав для розірвання шлюбу вона не вбачає, вони мають малолітню дитину, розірвання шлюбу суперечить інтересам їх сім`ї та малолітнього сина, їх сім`я була дружня і жила в повній злагоді та благополуччі. Клопотала про надання строку на примирення. Позивачем відповавдь на відзив не надано. Ухвалою суду від 12.11.2021 року стронам надано строк на примирення тривалістю в 1 місяць, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Провадження у справі було зупинено до 13.12.2021 року. 13.12.2021 року провадження у справі поновлено, справа призначена до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (направлення судових повісток за місцем реєстрації. Даних щодо примирення сторін суду надано не було. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом встановлено, що 17.11.2015 року сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області та зроблено актовий запис №1172. Сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають, що є підставами для розірвання шлюбу між ними. Примирення не бажають, тому суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами неможливо. Сторони мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Питання щодо визначення місця проживання дитини сторонами не порушується. Судом приймалися заходи до збереження сім`ї сторін у справі, але судом достовірно встановлено, що наданий для примирення сторін строк результатів не дав та не привів до відновлення шлюбних відносин. Відповідно до ст.51 ч.1 Конституції України, ст.24 ч. 1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст.24 ч. 1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. На підставі викладеного,

Outcome: approved