Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь 17 487, 30 грн заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 08.07.2018 року та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що в жовтні 2017 року запущено новий проект monobank, особливістю якого є дистанційне обслуговування клієнтів. Після попередньої ідентифікації клієнтів за допомогою завантаження копій паспорта та РНОКПП в мобільний додаток та після перевірки кредитної історії за заявою клієнта встановлюється кредитний ліміт, який стає доступним позичальнику шляхом переведення витрат у розстрочку. Умови кредитування та обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та доступні для ознайомлення всіх споживачів кредитних послуг. 08.07.2018 року [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, шляхом підписання якої приєднався до договору, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, та який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона, відповідно до положень ч.1 статті 634 ЦК України, не може запропонувати свої умови договору. На підставі поданої Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг відповідачу було надано кредит у розмірі 17 000, 00 грн, у вигляді кредитного ліміту на карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом - 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості. Відповідач не дотримався умов укладеного Договору про надання банківських послуг, кредит та відсотки не повертає, послуги банку не сплачує, в зв`язку з чим станом на 03.12.2020 року виникла заборгованість в розмірі 17 487, 30 грн, яка складається з тіла кредиту - 17 487, 30 грн та заборгованість по пені та комісії - 0, 00 грн, в зв`язку з чим банк змушений звернутись до суду. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копію ухвали від 19.03.2021 року було направлено на адреси сторін, крім того відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. Відповідач своїм правом надати відзив на позов не скористався. До суду повернувся конверт, направлений судом на адресу відповідача, яка зазначена в позовній заяві та у в довідці про реєстрацію місця проживання особи виданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської РДА: [ADDRESS] , з відміткою поштового відділення: «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд даної справи. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, [PERSON] просить АТ «Універсал Банк» відкрити на його ім`я поточний рахунок в гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку. Вказана анкета містить фотокопії паспорту та ідентифікаційного податкового номеру позичальника, а також підтвердження того, що позичальник обізнаний з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором б/н від 08.07.2018 року, укладеними між АТ «Універсал Банк» та відповідачем, станом на 03.12.2020 року складає 17 487, 30 грн заборгованості за наданим кредитом, в т.ч. за тілом кредиту 17 487, 30 нрн та заборгованості по пені та комісії 0, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно частини 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням кредитного договору б/н від 08.07.2018 року та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунку заборгованості за кредитним договором. Відповідачем, в свою чергу, не надано будь-яких доказів на спростування доводів позовної заяви та розрахунку заборгованості за кредитом. За загальними правилами, що випливають з положень ст. ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625 ЦК України, цивільні права та обов`язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні виконуватися належним чином; позичальник зобов`язаний повернути кредитору всю заборгованість на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор вправі вимагати виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, та зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки його невиконання. За таких обставин, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved