Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

18.03.2020 р. [PERSON] (надалі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач 1), [PERSON] (надалі - відповідач 2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Владимирський В.Ю., про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності, у якій просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 25.11.2017 р. між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 23.11.2017 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертун О.Ю., та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Владимирським В.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1290, за яким на користь [PERSON] відчужено квартиру [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.10.2013 р. позивачкою було придбано квартиру [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу квартири. В червні 2016 р. у сина позивачки - [PERSON] , було вкрадено сумку з документами, в тому числі, з оригіналами паспортів та ксерокопіями документів про право власності на квартиру. Згодом, в листопаді 2017 р. від слідчого Шевченківського відділу поліції позивачці стало відомо, що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені зміни, і право власності на вищевказану квартиру зареєстроване за [PERSON] . Після чого за заявою позивачки від 13.12.2017 р. було відкрите кримінальне провадження № 120171001000148843 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, на даний час зазначене кримінальне провадження триває. В ході розслідування було з`ясовано, що на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Владимирським В.Ю. і зареєстрованого в реєстрі за № 1290, квартира [ADDRESS] , була куплена у позивачки [PERSON] , при цьому договір був підписаний від імені позивачки [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від 23.11.2017 р., посвідченої приватним нотаріусом Перевертуном О.Ю. і зареєстрованої реєстрі за № 277. Між тим, згідно висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 14.11.2019 р. №17-3/1801, підпис від імені позивачки у довіреності і рукописний текст виконані не позивачкою, а іншою особою з наслідуванням її підпису і почерку. У зв`язку з вищезазначеним, позивачка вважає, що договір купівлі-продажу квартири, укладений 25.11.2017 р. є недійсний та таким, що порушує її законні права як власника, оскільки, на вчинення правочину вона дозволу та відповідного підтвердження не надавала, а тому звернулась до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 12.05.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 29.10.2020 р. третя особа [PERSON] подав пояснення, в яких надав вказав, що підтримує позовні вимоги [PERSON] . Ухвалою від 15.03.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечили. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили та відзиву не подали. Враховуючи, що сторона позивачки не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, відповідачі, які належним чином повідомлялися, в судове засідання не з`явились, відзив не подали, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторони позивачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 28.10.2013 р. позивачкою було придбано квартиру [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу квартири, який укладений 28.10.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаренко О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1383. З пояснень позивачки вбачається, що в червні місяці 2016 року в її сина - [PERSON] , було вкрадено сумку з документами, а саме: оригінал паспорт громадянина України, закордонний паспорт та реєстраційний номер облікової картки платника податків на ім`я [PERSON] , 1968 р.н., паспорт громадянина України, закордонний паспорт та реєстраційний номер облікової картки платника податків на ім`я [PERSON] , 1969 р.н., що також підтверджується копією висновку за матеріалами перевірки від 01.07.2016 р., складеного старшим лейтенантом поліції ДОП Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві Васьківським А.Ю. Згодом позивачка дізналась, від свого сина [PERSON] , що право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано не за нею, а за відповідачем 1, на підстав договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Владимирським В.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 1290, який укладено 25.11.2017 р. між відповідачем 2, який діяв від її імені на підставі довіреності від 23.11.2017 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертун О.Ю., та відповідачем 1. Після чого, 13.12.2017 р. за заявою позивачки було відкрито кримінальне провадження № 12017100100014843, внесене 13.12.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, як на підставу для визнання договору купівлі - продажу від 25.11.2017 р. недійсним, посилається на те, що квартира [ADDRESS] , яка їй належить на праві власності, була продана відповідачем 2 відповідачу 1 без її відома та всупереч її намірам, оскільки договір купівлі-продажу від 25.11.217 р. підписаний від її імені особою, яку вона ніколи не уповноважувала та довіреність не видавала. З наданих позивачкою копій матеріалів кримінального провадження № 12017100100014843 від 13.12.2017 р., встановлено, що вона має процесуальний статус потерпілої у зазначеному кримінальному провадженні, яке перебуває на досудовому розслідуванні у слідчого відділу ВП № 1 Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м.Києві. Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №10 від 09.02.2018 р. про визнання речовим доказом встановлено, що станом на 09.02.2018 р. право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за відповідачем 1, на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2017 р. посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Владимирським В.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 1290. Крім того, зазначено, що через невеликий проміжок часу, після купівлі вказаної квартири, а саме 03.12.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського округу Вадимирським В.Ю. посвідчив договір іпотеки, укладений між відповідачем 1 та [PERSON] , предметом якого стала вказана квартира. Відповідно до змісту оспорюваного договору, відповідач 2 діяв від імені позивачки на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертун О.Ю., 23.11.2017 р. за реєстровим № 277. Проте, позивачка стверджує, що ніколи не видавала нотаріальної довіреності відповідачу 2, на підтвердження чого надала копію висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра від 14.11.2019 р. № 17-3/1801, який складений за результатами проведення почеркознавчої експертизи в межах кримінального провадження № 12017100100014843 від 13.12.2017 р. Згідно з висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 17-3/1801 від 14.11.2019 р., за результатами проведення почеркознавчої експертизи, призначеної постановою слідчого СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м.Києві, підпис та рукописний напис від імені [PERSON] у довіреності від 23.11.2017 р., серія та номер НМІ 279980, що зареєстрована в реєстрі за № 277, виконано не [PERSON] , а іншою особою, з наслідуванням її підпису. Отже, з вищевикладеного слідує, що [PERSON] не підписувала довіреність від 23.11.2017 р., посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертун О.Ю., та не уповноважувала громадянина [PERSON] на укладення договору купівлі-продажу своєї квартири від 25.11.2017 р., тобто вказана довіреність була виготовлена на нотаріальному бланку НМІ 279980, з метою створення штучних підстав для переходу права власності на квартиру позивачки, без її волевиявлення на це. Крім того, відповідно до п.п.4.2. п. 4 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р. № 296/5, при посвідченні правочинів щодо розпорядження спільним майном подружжя, якщо правовстановлюючий документ оформлений на ім`я одного з подружжя, нотаріус вимагає письмову згоду іншого з подружжя. Справжність підпису другого з подружжя на заяві про таку згоду має бути нотаріально засвідчена. Так, згідно п.4.1. договору купівлі-продажу від 25.11.2017 р., представник продавця заявляє та гарантує, що цей договір укладається за згодою чоловіка продавця [PERSON] , [INFO] , що підтверджується його заявою, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Трубінською О.О., 06.01.2017 р. за р/№ 13, яка залишається у справах нотаріуса. Однак, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Трубінської О.О. № 224/01-16 від 18.05.2021 р., 06.01.2017 р. громадянин [PERSON] жодних нотаріальних дій не здійснював. Таким чином, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського нотаріального округу Трубінська О.О. не посвідчувала підпис [PERSON] на заяві про згоду на продаж нерухомого майна одного із подружжя, яка вказана в п.4.1. договору купівлі-продажу. Згідно з положеннями ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Положеннями ч.ч.1, 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому, відповідно до частини третьої даної статті, однієї із загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 25.11.2017 р. між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 23.11.2017 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертун О.Ю., та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Владимирським В.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1290, на підставі підроблених документів та підписана особою, яка не мала права розпоряджатися спірною квартирою, а тому договір суперечить чинному законодавству України та порушує право власності позивачки. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України (ч.1 ст. 215 ЦК України). Стаття 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно з ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. За таких обставин, приймаючи до уваги, що спірне нерухоме майно було відчужено без дійсної волі його законного власника, оскільки судом встановлено, що позивачка не видавала [PERSON] довіреність для продажу її квартири, а тому суд приходить до висновку про необхідність визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири, укладеного 25.11.2017 р. між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 23.11.2017 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертун О.Ю., та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Владимирським В.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1290, за яким на користь [PERSON] відчужено квартиру [ADDRESS] . Також, враховуючи, що квартира вибула з власності позивачки на підставі договору, який визнано недійсним, суд вважає, що для належного відновлення прав позивачки необхідно визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати в сумі 11510,00 грн., з яких: 10510,00 грн. - судові витрати по сплаті судового збору; 1000,00 грн. - витрати на проведення оцінки вартості квартири, а саме по 5755,00 грн. з кожного.

Outcome: approved