Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Мирноградвугілля» (далі ДП «Мирноградвугілля») про стягнення заборгованості по заробітні платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого вказав, що він з 22.05.2013 по 04.10.2021 перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи черговим механіком з повним підземним робочим днем в шахті, та згідно з наказом № 02/1215к від 04.10.2021 був звільнений з шахти за власним бажанням за станом здоров`я. У порушення вимог трудового законодавства відповідач не здійснив з ним остаточного розрахунку при звільненні, не виплативши йому заборгованість по заробітній платі та інші платежі, на які він мав право при звільненні. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 10655 грн 11 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.10.2021 по 16.12.2021 в сумі 24557 грн 52 коп. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій також вказав, що просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку по 29.12.2021. Представник відповідача ДП «Мирноградвугілля» до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, подав відзив на позовну заяву, згідно з яким вказав, що позивач перебував у трудових відносинах з відокремленим підрозділом «Шахта «Капітальна» і був звільнений за станом здоров`я. За станом на 29.12.2021 наявна перед позивачем заборгованість з належних до сплати при звільненні сум сплачена, залишок складає 58 грн 67 коп. Також вказав, що позивач в день звільнення працював, а тому погоджується з виплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по 29.12.2021. Згідно з ухвалою судді від 20.12.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , у період з 22.05.2013 по 04.10.2021 знаходився у трудових відносинах з ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля», працюючи черговим механіком. З 04.10.2021 за наказом № 02/1215к від 04.10.2021 його було звільнено згідно з п.2 ст.40 КЗпП за станом здоров`я (а.с.11, 14-18). Відповідно до довідки ДП «Мирноградвугілля» від 04.01.2021 при звільненні [PERSON] було нараховано за вересень 2021 року заробітну плату за 11 робочих днів в сумі 5194 грн 86 коп. та винагорода кавалеру « [INFO] » в сумі 100 грн 00 коп., всього 5294 грн 86 коп. Після стягнення податків сума до виплати за вересень 2021 року склала 4209 грн 43 коп., яка була повністю сплачена 02.11.2021 в сумі 1825 грн 46 коп. та 29.12.2021 в сумі 2383 грн 97 коп. Також [PERSON] було нараховано за жовтень 2021 року винагороду кавалеру « [PERSON] » в сумі 100 грн 00 коп., вихідну допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку в сумі 10153 грн 59 коп., а всього 10253 грн 59 коп. Після стягнення податків сума до виплати становить 8217 грн 14 коп., частина з якої була виплачена 29.12.2021 в сумі 24 грн 38 коп. та 30.12.2021 в сумі 14 грн 45 коп. і 8173 грн 64 коп. За станом на 04.01.2022 заборгованість складає 58 грн 67 коп. (винагорода кавалеру « [INFO] »), яка не входить до складу фонду оплати праці. Відповідно до довідки відповідача від 04.01.2022 середньоденна заробітна плата [PERSON] за два останні місяці перед звільненням складає 472 грн 26 коп. Відповідно до заяви від 02.12.2021 [PERSON] звернувся до відповідача з вимогою про виплату всіх належних йому при звільненні сум. Ця заява отримана підприємством 03.12.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.10, 21). За приписами ст.43 Конституції України кожен має право на заробітну плату; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану нею суму. Оскільки у порушення наведених правових норм трудового законодавства до теперішнього часу підприємство не розрахувалося у повному обсязі з позивачем, заборгованість із належних до виплати при звільненні сум у розмірі 58 грн 67 коп., з якої вже утримані обов`язкові податки і збори, підлягає стягненню з відповідача. В частині позовних вимог щодо стягнення решти заявленої позивачем суми, а саме 10596 грн 44 коп. (10655 грн 11 коп. 58 грн 67 коп.), яка була виплачена позивачеві після звернення з цим позовом до суду, слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п.20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~24.12.1999\~№ 13\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства про\~оплату праці» роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Так як підприємством у день звільнення розрахунок з позивачем не було проведено у повному обсязі, воно має відповідати перед позивачем згідно зі ст.117 КЗпП України. Оскільки позивач у день звільнення 04.10.2021 працював він має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.10.2021 (наступний\~день після\~звільнення)по 29.12.2021 в сумі 28335 грн 60 коп., виходячи із розрахунку: 60 робочих днів х 472 грн 26 коп. Беручи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, період затримки виплати такої заборгованості, суд вважає справедливим, пропорційним та таким, що відповідатиме обставинам справи, визначення розміру відповідальності відповідача у розрахованій вище сумі, яка і підлягає відшкодуванню з роботодавця. Сплачений позивачем судовий збір в сумі 908 грн 00 коп. в силу ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: partial