Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] , законними представниками яких є [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] про виселення. Позов мотивовано тим, що 23.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення № 8672 ВАТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №1287. Відповідно до п.п.1.1.1.2. кредитного договору Позичальник отримав кредит в сумі 1 000 000 гривень 00 копійок, зі сплатою 15 % річних за користування кредитом строком на 19 років, тобто до 23 листопада 2026 року на придбання житлового будинку з земельною ділянкою, які розташовані по [ADDRESS] , на даний час [ADDRESS] . В забезпечення зобов`язань за кредитним договором 23.11.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. посвідчено іпотечний договір укладеного між Банком та Позичальником, який зареєстровано в реєстрі за № 6595. Відповідно до п.1.2 Договору іпотеки Позичальником було передано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельна ділянка 0,0503 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . ( [ADDRESS] ). У зв`язку з неналежним виконанням кредитних зобов`язань Позичальником Банк був вимушений звернутися до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. 19.12.2016 року по цивільній справі №128/1157/16-ц Вінницьким міським судом Вінницької області винесено рішення «Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок та земельну ділянку з метою погашення заборгованості [PERSON] в сумі 3 180 289,99 грн. з яких основний борг - 973 325,25 грн.; проценти - 640 955,83 грн.; пеня - 18 970,65 грн.; 1 359 575,50 грн. - інфляційні втрати на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Банком будь - якій особі покупцеві за договором купівлі - продажу в порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Станом 08.08.2019 року заборгованість, яка зазначена у рішенні суду не погашена. Банк, як іпотекодержатель, має право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, однак наявність зареєстрованих фізичних осіб за адресою: [ADDRESS] , а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] порушує майнові інтереси Банку та перешкоджає подальшій реалізації предмета іпотеки, з метою погашення кредитної заборгованості Позичальника. 07.02.2020 року направлено вимоги [PERSON] , [PERSON] як законним представникам [PERSON] та [PERSON] про добровільне звільнення житлового будинку в [ADDRESS] . 07.12.2020 року направлено вимогу [PERSON] про добровільне звільнення житлового будинку в [ADDRESS] . Згідно акту державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 30.10.2020 року при виконанні виконавчого провадження №54730922 з виконання виконавчого листа №128/1157/16 від 09.02.2017 р., виданого Вінницьким міським судом Вінницької області щодо виселення [PERSON] з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , [PERSON] за вказаною адресою не проживають. Тому, на підставі вищезазначеного, позивач був змушений звернутися до суду та просить виселити [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 05.02.2021 року призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Окрім того, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей Вінницької міської ради. Ухвалою суду від 06.04.2021 витребувано у Служби у справах дітей Вінницької міської ради письмовий висновок щодо доцільності виселення неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та неповнолітного [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 31.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, подав заяву про те, що заявлені позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, за адресою місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, висновок, надай суду, підтримує. Згідно із п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов; відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, належності та допустимості, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення № 8672 ВАТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №1287. Відповідно до п.п.1.1.1.2. кредитного договору Позичальник отримав кредит в сумі 1 000 000 гривень 00 копійок, зі сплатою 15 % річних за користування кредитом строком на 19 років, тобто до 23 листопада 2026 року на придбання житлового будинку з земельною ділянкою, які розташовані по [ADDRESS] , на даний час [ADDRESS] . В забезпечення зобов`язань за кредитним договором 23.11.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. посвідчено іпотечний договір укладеного між Банком та Позичальником, який зареєстровано в реєстрі за № 6595. Відповідно до п.1.2 Договору іпотеки Позичальником було передано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельна ділянка 0,0503 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . ( [ADDRESS] ). 19.12.2016 року у цивільній справі № 128/1157/16-ц Вінницьким міським судом Вінницької області винесено рішення «Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором про іпотечний кредит №1287 від 23.11.2007 року укладеного ВАТ «Ощадбанк» з [PERSON] , а саме: - житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. 23.11.2007 року зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 6595, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 2516375 (що підтверджується-витягом з ДРП №5015168), зареєстрованого ВООБТ1 23.11.2007 року в реєстровій книзі № 9 за реєстровим №1311; - земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] , загальною площею 0.0503 га кадастровий номер 0520682803:02.002:0406, яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. 23 11.2007 року, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 6595 зареєстрованого в державному реєстрі правочинів за №2516375; - з метою погашення заборгованості [PERSON] за договором про іпотечний кредит №1287 від 23.11.2007 року в сумі 1 633 251 грн. 73 коп. з яких: 973 325,25 грн. основний борг; 640 955,83 грн. - проценти за користування кредитними коштами; 18 970,65 грн. -пеня за простроченим основним боргом та процентами: 187 462,76 грн. - 3% річних прострочених сум заборгованості за кредитом та 1 359 575,50 грн. - інфляційних втрат, а всього заборгованості в сумі 3 180 289,99 грн. на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» шляхом продажу вказаного предмета іпотеки публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» будь-якій особі покупцеві за договором купівлі-продажу в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на час продажу, з наданням публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне правління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» права; - на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК при ДКУ по земельних ресурсах», Лука-Мелешківській сільській раді Вінницького району Вінницької області, у Асоціації органів самоорганізації населення м.Вінниці квартальний комітет «Поділля», державних реєстраторів прав на нерухоме майно, нотаріусів, будь-яких документів, їх копій, дублікатів, витягів з державних реєстрів, довідок, дублікату договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстрованого в реєстрі за №6595 від 23.11.2007 року; на вчинення дій з реєстрації власності на нерухоме майно, необхідних для продажу житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) та належать [PERSON] на приватної власності. Виселити [PERSON] [INFO] , ідентифікаційний № [NUMBER] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з житлового будинку, який знаходяться за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ).». Відповідно до частин 4 та 5 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їхні правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням чи вироком суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються наступні умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Як роз`яснено у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їхні правонаступники (частина третя статті 61 ЦПК), то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах. З викладеного слідує, що право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] перейшло від боржника до позивача в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 1287 від 23.11.2007 року. 07.02.2020 року направлено вимоги [PERSON] , [PERSON] як законним представникам [PERSON] та [PERSON] про добровільне звільнення житлового будинку в [ADDRESS] . 07.12.2020 року направлено вимогу [PERSON] про добровільне звільнення житлового будинку в [ADDRESS] . Однак, вимога позивача залишилась не виконаною. Згідно акту державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 30.10.2020 року при виконанні виконавчого провадження №54730922 з виконання виконавчого листа №128/1157/16 від 09.02.2017 р., виданого Вінницьким міським судом Вінницької обл. щодо виселення [PERSON] з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , [PERSON] за вказаною адресою не проживають. Згідно висновку виконавчого комітету ВМР від 31.05.2021 року, орган опіки та піклування вважає недоцільним виселення дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак, суд не приймає до уваги даний висновок, оскільки неповнолітні [PERSON] , та [PERSON] були зареєстровані за вище вказаною адресою вже після набрання заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2016 року законної сили, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором про іпотечний кредит № 1287 від 23.11.2007 року, зокрема, на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст.ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За частиною першою статті 575 ЦК України та частиною першою статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно зяким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до положень статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно із ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до ст. 33 зазначеного Закону та ст. 589 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Глиною державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Реєстрація місця проживання є лише фіксацією місцезнаходження особи і ніяким чином не може вплинути на право власності Відповідача на нерухомість, право на яке документально підтверджено в установленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Конституційний Суд України у рішенні № 3-рп/2003 від 30 січня 2003 року зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності непорушне, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Згідно положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року, справа № 6-2947цс15, яка у подальшому була підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18), за змістом цих норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення) предмета іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Як встановлено судом, житловий будинок в [ADDRESS] був придбаний за кошти, отримані в наслідок укладення іпотечного кредиту № 1287 від 23.11.2007 року, і вказаний житловий будинок був одночасно переданий в іпотеку банку. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Згідно із до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Підсумовуючи вище викладене, суд вважає, що перехід права власності на вищевказаний житловий будинок було здійснено відповідно до закону за судовим рішення, яке не є скасованим та зміненим. Факт реєстрації та проживання відповідачів у зазначеному будинку підтверджується довідками Департаменту адміністративних послуг ВМР від 11.11.2020 року. Вимога щодо звільнення будинку виконана відповідачами не була. Згідно із ч.1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку передбаченому законом. Відповідно до ч.2,3 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Оскільки, відповідачі не відреагували на вимогу позивача щодо виселення з житлового будинку, належного позивачу, суд вважає, що порушене право позивача підлягає до відновлення, шляхом постановлення судового рішення про виселення відповідачів за судовим рішенням. Згідно із ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача [PERSON] витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2270 грн.00 коп. На підставі викладеного, ст. 4, 15, 16, 316-319, 321,334, 391 ЦК України, ст.ст.1, 40 ЗУ «Про іпотеку», ст. 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved