Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5516 від 29.07.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості за кредитним договором № 26258005027550 від 19 червня 2013 року, укладеного між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] за період з 25.09.2016 до 29.07.2020 року включно, на загальну суму 10211,04 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у жовтні 2021 року на її адресу від виконавчої служби надійшов лист, в якому повідомлялося, що Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) направило для виконання та до відома постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.09.2021, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису № 5516 від 29.07.2020 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) позивач отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копію заяви про примусове виконання рішення, копію виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, від 29.07.2020 року № 5516, в якій зазначалось про стягнення з неї невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20/ФК від 09.07.2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №20/01/20-1/2 від січня 2020 року, якому в свою чергу Акціонерним товариством «Укрсиббанк» на підставі договору факторингу № 44 від 26.09.2016 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 26258005027550 від 19.06.2013 року, укладного між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] . Також отримала копію кредитного договору, який був наданий відповідачем разом з іншими документами державному виконавцю, укладний між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] , але за іншим номером, іншою датою укладання та іншою сумою кредиту, а саме № 90926388000 від 25.07.2011 року, сума кредиту становить 5259,00 грн. Зазначає, що між нею та Акціонерним товариством «Укрсиббанк» дійсно були правовідносини, вона дійсно брала кошти за кредитним договором, але у 2011 році, з виплатою останнього платежу 25.07.2013 року, вчасно здійснила всі виплатти, а тому наявність будь-якої заборгованості перед фінансовими установами заперечує. Вважає, що у зв`язку з відсутністю у виконавчому написі інформації про її місце народження та місце роботи говорить про те, що при видачі виконавчого напису нотаріус не мав необхідних документів, які б підтвердили безспірність отримання позивачем кредиту. Також зазначає, що вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання не отримувала, кредитний договір не був посвідчений нотаріально, а з дня виплати останнього платежу (25.07.2013 року) до часу звернення відповідача до нотаріуса (29.07.2020 року) минуло сім років. Вважає, що виконавчий напис вчинений 29.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 29.10.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено засідання у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Дніпровський відділ державної\~виконавчої служби\~у м.\~Запоріжжі Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~юстиції (м.\~Дніпро). 17.12.2021 року до суду надійшло клопотання ТОВ «Фінпром Маркет» про врегулювання спору за участю судді, а саме вирішити в мировому порядку стягнення заборгованості за кредитним договором № 26258005027550 від 19.06.2013 р.: у разі сплати коштів у розмірі 1837,99 грн. на розрахункові рахунки ТОВ «Фінпром Маркет», у строк до 18 год. 00 хв. 20.12.2021 р., частина заборгованості у розмірі 8373,05 грн. буде списана, а заборгованість за кредитним договором № 26258005027550 від 19.06.2013 р. та виконавчий напис № 5516 вважатиметься таким, що погашений в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. 12.01.2022 року подала до суду заяву, за якою просила розгляд справи провести без участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти врегулювання спору за участі судді заперечує. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду від ТОВ «Фінпром Маркет» надійшла заява про визнання позовних вимог, згідно якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за №5516 від 29.07.2020 року таким, що не підлягає виконанню та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн. (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч.1\~ст. 142 ЦПК України). Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, пояснення щодо позову не надав. Третя особа Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністрства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, пояснення щодо позову не надав. Частиною 2 статті 247\~ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Щодо клопотання відповідача про врегулювання спору за участі судді слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст.\~201\~ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Проведення врегулювання спору за участю судді не допускається у разі, якщо у справу вступила третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Позивачем до суду надано заяву, в якій він зазначає, що заперечує проти врегулювання спору за участю судді. Враховуючи відсутність згоди позивача на врегулювання спору за участю судді, суд не вважає за можливе призначити процедуру врегулювання спору за участю судді, шляхом проведення спільних нарад за участю сторін та їх представників. За таких обставин клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» про врегулювання спору за участю судді задоволенню не підлягає. 29.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис № 5516 про стягнення з [PERSON] не виплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20/ФК від 09.07.2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №20/01/20-1/2 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Акціонерним товариством «Укрсиббанк» на підставі договору факторингу № 44 від 26.09.2016 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 26258005027550 від 19.06.2013 року, укладного між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] 10211,04 грн., в тому числі: 7941,18 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2219,86 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 50,00 грн. плаита за вчинення виконавчого напису. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.09.2016 року по 29.07.2020 року (а.с. 7). Старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніро) Дорошенко А.О. 15.09.2021 відкрито виконавче провадження №66814377 про стягнення коштів з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 10221,04 грн. на підставі виконавчого напису № 5516, виданого 29.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. (а.с. 8). Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки у нотаріуса документи на час вчинення ним виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, не посвідченого нотаріусом, безспірність вимог не була підтверджена необхідними документами на момент вчинення виконавчого напису, виконавчий напис було вчинено поза межами встановленого законом строку. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5, у якому Главою 16 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п. 1.1 глави 16 цього Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 глави 16 Порядку передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18). За змістом оскаржуваного виконавчого напису, приватним нотаріусом констатовано про настання строку платежу за договором позики № 26258005027550 від 19.06.2013, період стягнення заборгованості з 25.09.2016 року по 29.07.2020 року. Однак, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував, що постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в судовому порядку визнана незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Таким чином, для одержання виконавчого напису нотаріусу повинні подаватися саме нотаріально посвідчені кредитні угоди, що передбачають сплату грошових сум, в оригіналі разом з документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Наведене підтверджується постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, а також постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17. У пункті 83 постанови від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду зробила наступний висновок: «Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса». Отже, нотаріус та відповідач, звертаючись із заявою про вчинення виконавчого напису, наведені вище обставини не з`ясували. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. З наданої суду позовної заяви вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Крім того, відповідно до поданої заяви відповідача ТОВ «Фінпром Маркет» позовну заяву визнав. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч.1\~ст.142 ЦПК України, ч.3\~ст.7\~Закону України\~«Про\~судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову\~відповідачем\~до\~початку розгляду\~справи\~по\~суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що при зверненні з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. У зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовною заявою, тобто 454 грн, а також позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved