Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Малика О.В. звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ТОВ «Росвен Інвест Україна» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 04 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, за реєстровим №5710, про звернення стягнення [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором №003-04720-280113 від 28.01.2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло на підставі Договору №409/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 17.04.2018 року до ТОВ «Росвен Інвест Україна, за період з 28.04.2018 року по 17.04.2021 року, у загальному розмірі 45560,70 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. 27.08.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66628472. Позивач заперечила наявність заборгованості за кредитними договорами перед відповідачем. Крім того, зазначила, що нотаріус не перевірив безспірність заборгованості, строк позовної давності для стягнення з позивача заборгованості, а також наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про погашення заборгованості, що призвело до порушення процедури вчинення напису. За таких обставин позивач просила визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. На підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2021 року про задоволення заяви судді Медяної Ю.В. про самовідвід у даній справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями Вінницького міського суду Вінницької області за результатами якого справу №127/29581/21 розподілено до провадження судді Венгрин О.О. На підстав ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2021 року про задоволення заяви судді Вінницького міського суду Вінницької області Венгрин О.О. про самовідвід у даній справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями Вінницького міського суду Вінницької області за результатами якого справу №127/29581/21 09 листопада 2021 року розподілено до провадження судді Шаміної Ю.А. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2021 року зупинено стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 листопада 2021 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив; залучено як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіду В.О., приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука П.В. Вказану ухвалу, разом із копією позовної заяви з додатками, надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням, який отримано 27 грудня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (2105022475804). Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Треті особи своїм правом на надання пояснень не скористалися. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, за реєстровим №5710, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором №003-04720-280113 від 28.01.2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло на підставі Договору №409/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 17.04.2018 року до ТОВ «Росвен Інвест Україна», за період з 28.04.2018 року по 17.04.2021 року, у загальному розмірі 45560,70 грн, з яких: 15000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 30210,70 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 350,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом (а.с. 18). 22 червня 2016 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22 червня 2016 року (а.с. 11). Вищевказаний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича (постанова про відкриття виконавчого провадження №66628472 від 27.08.2021) (а.с. 12), в межах якого 22 вересня 2021 року було звернуто стягнення на доходи боржника, які вона отримує у ПРАТ «ВКФ» (постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.09.2021 ВП №66628472) (а.с. 25). За загальним\~правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї\~постанови\~і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності\~постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та\~п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662\~визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 04 червня 2021 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 в справі №826/20084/14. Укладений кредитний договір №003-04720-280113 від 28 січня 2013 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Даний висновок відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року в справі №757/24703/18-ц та Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року в справі №910/10374/17. Крім того, розмір боргових зобов`язань позивача перед ТОВ «Росвен Інвест Україна», який визначений у виконавчому написі нотаріуса, у загальному розмірі 45560,70 грн не є безспірним. Щодо твердження позивача про те, що відповідачем не надсилалося повідомлення з вимогою про усунення порушень кредитних зобов`язань, то суд звертає увагу, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження надіслання та отримання позивачем цієї вимоги. Як зазначалося, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, та нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис,перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Згідно з пунктами 92 та 99 Правил надання послуг поштового зв`язку рекомендовані листи підлягають доставці додому. Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. Тобто, виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу й доведено факт її вручення адресатові під розписку. Такий висновок відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом в постанов від 17.03.2021 по справі №361/1488/19. З огляду на вказане, враховуючи, що відповідач не спростував доводи позивача і не надав доказів того, що позивач отримав вимогу про усунення порушень за кредитним договором, а отже позивач був позбавлений можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, то суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно положень ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем заявлено\~про врахування\~судових витрат\~понесених ним\~(професійна\~правнича допомога)\~при розподілі\~судових витрат\~міжсторонами. На підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1062365 від 18.10.2021 року виданий на підставі договору про надання правової допомоги №01 від 18.10.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №21/21 від 18.10.2021 року про оплату [PERSON] коштів у сумі 6000,00 грн на підставі договору №01 від 18.10.2021 року, акт виконаних робіт від 18.10.2021 року Як вбачається з акту виконаних робіт від 18.10.2021 року загальна вартість виконаних робіт становить 6000,00 грн, зокрема: 1200,00 грн - вивчення суті звернення адвоката та обставин справи, судової практики, укладення договору про надання правничої допомоги (30 хв); 1000,00 грн - підготовлено і подано адвокатський запит приватному виконавцю (25 хв); 2400,00 грн - підготовлено та подано до суду позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (60 хв); 1400,00 грн - підготовлено та подано до суду заяву про забезпечення позову (35 хв). Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат у суді. Зважаючи на досліджений обсяг виконаних робіт адвокатом за розглядом даної справи, наявних доказів про сплату вартості таких послуг, суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Крім того, відповідно до ст. 141\~ЦПК України з\~відповідача на\~користь позивача\~слід стягнути\~судовий збір у розмірі 908,00 грн за подання позову та 454,00 грн за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved