Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до АТ «Альфа-Банк» (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. Позов обґрунтовано тим, що 04.10.2021, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №66990299 було з`ясовано, що 30.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. відкрито виконавче провадження за заявою АТ «Альфа-Банк». Відповідно до постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з [PERSON] підлягає до стягнення 11627,42 грн. Підставою для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №66990299 від 30.09.2021 є виконавчий напис нотаріуса, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. №25282 від 30.08.2021. 30.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. було відкрито виконавче провадження №66990009 за заявою АТ «Альфа-Банк». Відповідно до постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з [PERSON] підлягає до стягнення 692187,37 грн. Підставою для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №66990009 є виконавчий напис нотаріуса, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. №25283 від 30.08.2021. Позивач вважає, що виконавчі написи від 30.08.2021 №25282 та №25283, є незаконними та такими, що не підлягають виконанню, оскільки у позивача заборгованість перед відповідачем відсутня, у будь-яких договірних відносинах сторони не перебувають, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом на підставі договору, який не є нотаріально посвідченим, отже сума заборгованості не є безспірною. На підставі зазначеного, позивач просить визнати виконавчі написи нотаріуса від 30.08.2021 №25282 та №25283 такими, що не підлягають виконанню. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 18.10.2021 вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису за №25282 від 30.08.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, що здійснюється в межах виконавчого провадження №66990299, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» 11627,42 грн заборгованості, до набрання законної сили рішенням у даній справі Богунського районного суду м.Житомира №295/13555/21; зупинення стягнення на підставі виконавчого напису за №25283 від 30.08.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, що здійснюється в межах виконавчого провадження №66990009, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» 69218,37 грн заборгованості, до набрання законної сили рішенням у даній справі Богунського районного суду м.Житомира №295/13555/21. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.11.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з матеріалами позовної заяви представник відповідача АТ «Альфа-Банк» отримав 23.11.2021, що підтверджується змістом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. 09.12.2021 до суду надійшла заява представника відповідача Михніцького Г.Ю., у якій він просив розгляд справи проводити за його відсутності, у якій також зазначено, що проти позову та проти заявлених витрат на правову допомогу заперечує. До заяви представник відповідача додав письмові пояснення, у яких вказав, що позивач не довела, у чому саме полягає спірність суми боргу, яка підлягає до стягнення за виконавчим написом, а вдалася до припущень. Представник відповідача стверджує, що сума заборгованості нарахована правомірно та є безспірною. Також у поясненнях вказано, що кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів, належать до переліку документів, на яких вчиняються виконавчі написи. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу було надано оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строку її погашення з відміткою стягувача про непогашення суми заборгованості. Крім того, представник відповідача вказує, що такого способу захисту цивільних прав як визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, чинним законодавством не передбачено. Заперечення проти заявлених витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача обґрунтовує тим, що дана справа є незначної складності, тому вважає, що розмір витрат, які понесені позивачем у зв`язку із складанням позовної заяви та заяви про забезпечення позову у сумі 7224,00 грн, не є співмірним зі складністю справи, тому, у разі, якщо суд дійде висновку про задоволення позовних вимог, просить максимально зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу. Разом з письмовими поясненнями представник відповідача подав клопотання про витребування доказів, у якому просив витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. завірені копії нотаріальних справ щодо вчинення виконавчих написів. Ухвалою суду від 16.12.2021у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів відмовлено. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. В пункті 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі за текстом - Перелік). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Згідно з підпунктами 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. За правилами ч.ч. 1,2 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Судом встановлено, що 30.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №25282, яким стягнуто з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №501255357 від 09.07.2020, укладеним із АТ «Альфа Банк». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 24.03.2021 по 17.06.2021. Сума заборгованості складає 10977,42 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3303,14 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту - 7674,28 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» складає 11627,42 грн. 30.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66990299 з примусового виконання виконавчого напису №25282 від 30.08.2021 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості у сумі 11627,42 грн. У виконавчому провадженні ВП №66990299 приватним виконавцем також винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Також, 30.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №25283, яким стягнуто з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №631300310 від 20.11.2019, укладеним із АТ «Альфа Банк». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.03.2021 по 17.06.2021. Сума заборгованості складає 68568,37 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 15707,87 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту - 52860,50 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» складає 69218,37 грн. 30.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66990009 з примусового виконання виконавчого напису №25283 від 30.08.2021 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості у сумі 69218,38 грн. У виконавчому провадженні ВП №66990009 приватним виконавцем також винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення з боржника основної винагороди. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що у позивача заборгованість перед відповідачем відсутня, у будь-яких договірних відносинах сторони не перебувають, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом на підставі договору, який не є нотаріально посвідченим та на суму боргу, яка не є безспірною. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Зі змісту оспорюваних виконавчих написів не, вбачається, що вони вчинені на підставі нотаріально посвідчених договорів, тоді як відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), тобто на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом зазначеної вимоги закону дотримано не було. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Щодо безспірності заборгованості, суд зазначає, що зі змісту оспорюваних виконавчих написів не вбачається за можливе встановити, що нотаріусу були надані належні документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, у той же час, позивач заперечує наявність заборгованості перед відповідачем та будь-яких договірних відносин між ними, а також те, що суми заборгованості, які стягнуті за виконавчими написами, є безспірними. Наведене приводить до висновку, що нотаріус не пересвідчився в наявності безспірної заборгованості. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17, від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14ц, яка є послідовною і незмінною. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 84 ЦПК України). Представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, будь-яких доказів на їх спростування до суду не надав. Наведені у письмових поясненнях аргументи представника відповідача про те, що кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів, належать до переліку документів, на яких вчиняються виконавчі написи, а також про неналежність обраного позивачем способу захисту цивільних прав, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Таким чином, дослідивши надані позивачем докази на предмет їх належності, достовірності і достатності у взаємозв`язку та в сукупності, суд вважає, що виконавчі написи від 30.08.2021 про стягнення заборгованості з позивача вчинені на виконання не нотаріально посвідчених кредитних договорів, вчинені без перевірки нотаріусом безспірності заявлених сум боргу, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчі написи підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частинами першою та другою статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що 11.10.2021 між адвокатським бюро «Могильницький та Партнери» в особі керуючого бюро Могильницького В.Ю. та Петрущенко І.М. укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якої сторони погодили комплекс заходів з надання правничої допомоги та досягли домовленості про порядок визначення розміру гонорару адвоката за виконання взятих ним на себе зобов`язань. Позивачем також надано перелік та вартість правової допомоги (послуг), які адвокатське бюро надає клієнту, який містить опис виконаних адвокатом робіт, а також послуг, надання яких прогнозується, та їх вартість. Також надано акт наданих послуг від 13.08.2021, відповідно до змісту якого адвокатом надано послугу зі складання позовної заяви, вартість якої становить 2500,00 грн. Відповідно до копії меморіального ордеру №@2PL174576 від 13.10.2021 [PERSON] на рахунок адвокатського бюро «Могильницький та Партнери» перераховано кошти у сумі 2500,00 грн за надання правової допомоги. Таким чином, до суду подано належні та допустимі докази, які підтверджують витрати позивача на правничу допомогу на суму 2500,00 грн, отже вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволенню та стягненню з відповідача підлягають судові витрати у вказаному розмірі. Суд не приймає аргументи представника відповідача щодо не співмірності заявленої суми витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки заперечення представника відповідача ґрунтуються на тому, що сума витрат у розмірі 7224,00 грн є не співмірною складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг. Суд зазначає, що вказана сума фактично до стягнення не заявлена, а зазначена у попередньому розрахунку судових витрат, та є прогнозованою. Крім того, до зазначеної суми позивачем також включено судові витрати з оплати судового збору, розмір яких не може бути зменшений за критерієм співмірності. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1816,00 грн за подання позовної заяви та у сумі 908,00 за подання заяви про забезпечення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved