Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНРАЙТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, в якому просить визнати виконавчий напис № 1529 від 17.02.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Личуком Тарасом Володимировичем, щодо звернення стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/86455 від 18.10.2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між АКБ «ІМЕКСБАНК» (правонаступник: ПАТ «ІМЕКСБАНК») та [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. Позивач посилається на те, що 18 жовтня 2007 року сторони уклали кредитний договір № 1/86455, за умовами якого АКБ «ІМЕКСБАНК»надає [PERSON] кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії Позичальнику, держателю платіжної картки типу EC/MC Gold, на картковій рахунок № [NUMBER] (дол.США) в розмірі 2000 дол. США на підставі заяви Позичальника, а Позичальник отримує його відповідно до умов договору, що передбачали строк дії кредитної лінії до 15 жовтня 2008 року. Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «ІМЕКСБАНК» за вказаним Кредитним договором є ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ»» на підставі договору №126 про відступлення прав вимоги від 31.03.2020 року. Строк платежу по кредитному договору настав з 09.02.2018 року по 08.02.2021. Боржником допущено прострочення платежів. Загальна сума заборгованості становить 82 522,08 грн та суми за здійснення Стягувачем за вчинення виконавчого напису- 500 грн. 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1529, яким запропоновано стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» заборгованість, що виникла за Кредитним договором №1/86455 від 18.10.2007 року. Строк дії кредитної лінії встановлюється до 15 жовтня 2008 р. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис нотаріуса був вчинений з порушенням вимог ЗУ «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусів, тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню наступних підстав. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України. Позивач надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 17.02.2021 року, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичемвчинено виконавчий напис №1529, щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ»( код ЄДРПОУ 40997279)» заборгованість, що виникла за Кредитним договором №1/86455 від 18.10.2007 року. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012. №296/5). Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Безспірність заборгованості підтверджують документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 № 1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Проте вказана Постанова №1172 не відносить кредитний договір по Переліку документів, за якими можливе стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса. Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», внесено відповідні зміни до Постанови №1172 та віднесено кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 17 лютого 2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, приватний нотаріус Личук Т.В. керувався нормативно-правовим актом, що втратив юридичну силу та незаконно вчинив виконавчий напис. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року №6-887цс17. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів і є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника. Разом із тим, сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору між стягувачем та боржником щодо заборгованості. Кредитні відносини, передбачають наявність певних зобов`язань між сторонами, зокрема обов`язку кредитора надати кошти, а позичальника повернути кошти та сплатити проценти. Зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до п. 1.3. Договору, строк дії кредитної лінії встановлений до 15 жовтня 2008 року. Таким чином, враховуючи, про порушення своїх прав стягувач мав дізнатись жовтні 2011 року, тобто з моменту закінчення дії договору. До вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором встановлено загальну позовну давність, яка становить 3 роки. Встановлення вказаного трьох річного обмеження на вчинення виконавчого напису не є формальністю, так як, узгоджується з приписами Глави 19 ЦК України, якою визначено загальну трьох річну позовну давність. Отже, включення у загальний розмір заборгованості частини платежів, які нараховані поза межами строків позовної давності, в будь-якому разі свідчать про спірність такої суми. Таким чином, нотаріусом не дотримано вимоги закону щодо можливості вчинити виконавчий напис лише за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, адже у виконавчому написі відсутня інформація, яка б безсумнівно встановлювала, що заборгованість, яку пропонується стягнути з позичальника, виникла виключно в межах строку позовної давності, що виключає можливість її стягнення за виконавчим написом. У оскаржуваному виконавчому написі зазначено про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 1/86455 від 18 жовтня 2007 року, укладеним ним з Первісним кредитором АКБ «ІМЕКСБАНК» , право вимоги яким було відступлене до Нового Кредитора ТОВ «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» відповідно до Договору відступлення прав вимоги № 126 від 31 березня 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України, Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до статті 514 ЦК України, До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Позивач не отримувалось письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги з зазначенням грошової вимоги, яка підлягає виконанню та письмової вимоги боржнику про усунення порушень, тому звернення ТОВ «фінансова компанія «ФІНРАЙТ»», з заявою про вчинення виконавчого напису є передчасним та боржник за виконавчим написом, має право не виконувати обов`язки по кредитному договору перед новим кредитором. З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved