Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0039400 матері позивача [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 10,07 в умовних кадастрових гектарах у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області. [PERSON] померла [INFO] . Заповітом від 31 січня 1995 року [PERSON] усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, а також усі свої права та обов`язки, після своєї смерті заповіла позивачу. На даний час заповіту не змінено та не відмінено. Позивач є такою, яка фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, так як на момент смерті останньої проживала з нею за однією адресою в [ADDRESS] . Проте, оригінал правовстановлюючого документу на спадщину у вигляді сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0039400 відсутній. Вказані обставини позбавляють позивача можливості оформити спадщину у нотаріуса. Позивач просить суд визнати за нею право на дану спадщину. Позивач у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без участі їх представника, заперечень на позовні вимоги не має. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом». Враховуючи спірні правовідносини, у даному випадку відповідні юридичні факти виникли під час дії Цивільного кодексу Української PCP, у зв`язку з чим суд керується відповідними нормами закону, які діяли під час виникнення певних спірних правовідносин. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, судом було встановлено, що дійсно згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0039400 матері позивача [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 10,07 в умовних кадастрових гектарах у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області (а.с. 10-12, 15). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] мати позивача [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9). Заповітом від 31 січня 1995 року мати позивача [PERSON] усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, а також усі свої права та обов`язки, після своєї смерті заповіла [PERSON] (а.с. 14). Позивач є такою, яка фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, так як на момент смерті останньої проживала з нею за однією адресою в [ADDRESS] (а.с. 13). Проте, оригінал правовстановлюючого документу на спадщину у вигляді сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0039400 відсутній. Вказані обставини позбавляють позивача можливості оформити спадщину у нотаріуса. З огляду на вищезазначене, вивчивши надані докази, враховуючи те, що позивач доводиться спадкоємицею майна, усіх прав та обов`язків померлої своєї матері за заповітом, а у разі відсутності заповіту, позивач мала б право на прийняття спадщини після смерті своєї матері, як спадкоємиця за законом, так як позивач фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, так як проживала з останньою за однією адресою на момент її смерті, оскільки померла на підставі наданих доказів набула право на вищезазначену спадщину, судом вбачаються усі законні підстави згідно норм діючого законодавства, за яких позивач має право на спадщину, але із-за незалежних від неї обставин не може скористатися таким правом у нотаріальному порядку, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 524, 529, 549 Цивільного кодексу Української PCP,

Outcome: approved