Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 605 030,40 грн., з яких: 599 040 грн. заборгованість за попереднім договором купівлі-продажу квартири; штраф - 5990 грн. 40 коп. в розмірі 1 % від суми одержаних коштів та судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 21 квітня 2015 року між ним та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] [ADDRESS] , [ADDRESS] . Відповідно до п. 2.1. Попереднього договору сторони зобов`язуються в майбутньому, в обумовлений п. 4.3 цього договору строк, укласти договір купівлі-продажу квартири в житловому будинку, який будується на земельній ділянці, що належить Продавцю на праві приватної власності. Відповідно до п. 4.3 попереднього договору сторони беруть на себе обов`язок укласти Основний договір протягом 3 (трьох) місяців після отримання Продавцем сертифікату відповідності закінченого будівництвом об`єкта чи іншого документа, що підтверджує введення житлового будинку в експлуатацію. Згідно п. 5.1.1 попереднього договору Продавець зобов`язаний здати житловий будинок в експлуатацію не пізніше IV кварталу 2015 року. Відповідно до п. 3.1. попереднього договору сторони домовились, що загальна вартість квартири, за яку вона буде продана Покупцю згідно Основного договору, розраховується виходячи з вартості 1 кв.м. Загальна вартість квартири становить 599 040 грн. [PERSON] у повному обсязі виконав свої зобов`язання за попереднім договором, передавши відповідачу грошові кошти в розмірі 599 040 грн, що становить 100% вартості квартири. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з приводу виконання ним вимог за попереднім договором щодо укладення основного договору купівлі-продажу квартири, однак відповідач ухиляється від укладення основного договору. Повернути [PERSON] сплачені кошти за попереднім договором відповідач також відмовляється. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору позивач просить стягнути з відповідача штраф, передбачений умовами попереднього договору. В судові засідання 03.11.2021 року, 11.01.2022 року сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У заявах від 03.11.2021 року та від 11.01.2022 року представник позивача просила судове засідання провести без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення по справі. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання; не подав відзив на позов у строки, встановлені судом, та позивач в заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є (а.с. 6-9). Відповідно до п. 2.1. Попереднього договору сторони зобов`язуються, в майбутньому в обумовлений п. 4.3 цього договору строк, укласти договір купівлі-продажу квартири в житловому будинку, який будується на земельній ділянці, що належить Продавцю на праві приватної власності. Відповідно до п. 4.3 попереднього договору сторони беруть на себе обов`язок укласти Основний договір протягом 3 (трьох) місяців після отримання Продавцем сертифікату відповідності закінченого будівництвом об`єкта чи іншого документа, що підтверджує введення житлового будинку в експлуатацію. Згідно п. 5.1.1 попереднього договору Продавець зобов`язаний здати житловий будинок в експлуатацію не пізніше IV кварталу 2015 року. Відповідно до п.п. 3.1., 3.2 попереднього договору сторони домовились, що загальна вартість квартири, за яку вона буде продана Покупцю згідно Основного договору, розраховується виходячи з вартості 1 кв.м. Загальна вартість квартири становить 599 040 грн. До підписання попереднього договору, в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження наміру виконати свої зобов`язання з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу квартири та своєї платоспроможності, Покупець передав, а представник Продавця отримав грошові кошти в розмірі 599 040 грн. Відповідно до п. 6.4 попереднього договору купівлі-продажу у разі односторонньої відмови Продавця від укладення Основного договору, неподання ним документів, необхідних для нотаріального посвідчення основного договору, неприбуття його до нотаріуса для укладення основного договору, та за наявності інших обставин, внаслідок яких основний договір не може бути укладений з вини Продавця, Продавець, крім повернення Покупцю одержаних коштів, зазначених в п. 3 цього договору, сплачує Покупцю штраф в розмірі 1% від суми одержаних коштів. 12.05.2021 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повідомити про причини невиконання зобов`язань за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 21.04.2015 року та прогнозований строк здачі житлового будинку, розташованого за адресою: розташований за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , в експлуатацію, проте відповіді не отримав. 26.05.2021 року позивачем на адресу відповідача направлена письмова вимога про повернення сплачених за попереднім договором коштів та штрафу в розмірі 1% від суми коштів, сплачених за квартиру відповідно до п. 6.4 попереднього договору, 3% річних від вказаної суми та інфляційні втрати (а.с. 19-22). Судом встановлено, що на момент розгляду справи квартира не збудована, будинок не введено в експлуатацію, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; вимоги [PERSON] від 26.05.2021 року також відповідачем не задоволені. За змістом статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до положень п.п. 4.1, 4.3, 5.1.1, 8.1 Попереднього договору, орієнтовний строк введення житлового будинку в експлуатацію ІV-й квартал 2015 року та відповідач мав укласти основний договір протягом трьох місяців, але не пізніше ІV-го кварталу 2015 року. Отже, оскільки основний договір між сторонами небуло укладено до 01.01.2016 року, то зобов`язання за попереднім договором між сторонами припинились. Відповідно ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом та повертається у тому розмірі у якому вона була надана. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке б мало випливати із договору (основного договору), укладеного сторонами. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки основний договір купівлі-продажу квартири в установленому законом порядку між сторонами укладено не було, то передані позивачем відповідачу грошові кошти є авансом, який підлягає поверненню позивачу у повному обсязі - 599 040 грн. Також оскільки відповідач у визначений попереднім договором строк своїх зобов`язань не виконав, будинок не збудовано та не введено в експлуатацію, а тому з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню штраф згідно п. 6.4 попереднього договору, який позивач обрахував у розмірі 5990,40 грн. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати пропорційно задоволених вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved