Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила суд стягнути аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дитини, в розмірі 5 000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини, а також стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів доходів, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.10.2020 року, від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, відповідач самостійно не виконує покладені на нього обов`язки по утриманню дитини. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому не має змоги працювати, у зв`язку із чим їй довелося звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання та на утримання дитини. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що він проживає разом із матір`ю та сестрою, яка є особою з інвалідністю з дитинства та які знаходяться на його утриманні. Постійної роботи у нього немає, офіційно не працевлаштований, середній заробіток на місяць складає близько 5 000 грн, а тому просив: стягувати з нього аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня пред`явлення позову і до повноліття дитини, а також аліменти на утримання дружини у розмірі 1/10 частки всіх видів доходів, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.10.2020 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 6207507 від 17.11.2020 року та довідки про склад сім`ї № 19 від 01.11.2021 року дитина - [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем. Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Суд враховує, що обов`язок із утримання дітей покладається на обох батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Зі змісту та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема - матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Положення ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Як слідує з пояснень відповідача, останній проживає разом із матір`ю та двома неповнолітніми сестрами, одна з яких є особою з інвалідністю з дитинства. Мати відповідача отримує соціальну допомогу в зв`язку із інвалідністю доньки в розмірі 6 000 грн. на місяць, інших джерел доходів не має, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5. При цьому, відповідач офіційно не працевлаштований, має спеціальність тракториста, та в середньому заробіток відповідача з неофіційних джерел доходу становить приблизно 5 000 грн. на місяць. Беручи до уваги викладені обставини, суд дійшов висновку про покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так як батько дитини, відповідач у даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, яка цього потребує, тому суд з урахуванням матеріального становища сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 гривень, щомісячно, починаючи з 10.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а якщо дитина має вади фізичного, або психічного розвитку до шести років. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на утримання позивача в заявленому розмірі, а саме в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення трирічного віку, починаючи з 10.11.2021 року до [INFO]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 908,00 грн. Судові витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача повністю в розмірі 2 000 грн. При цьому судом враховано клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, однак відповідачем не доведено неспівмірність цих витрат таким критеріям, як складність справи та обсяг і час наданих адвокатом послуг. Крім того, відповідні витрати в сумі 2 000 грн. вже фактично понесені позивачем, хоча останні підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена, чи тільки має бути сплачена. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі № 329/766/18.

Outcome: partial