Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Представник позивач [PERSON] - адвокат Іванова Н.О. звернулась до Приморського районного суду Запорізької області з позовом до ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «Рассвет» про стягнення боргу за договором позики. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «Расвет» на користь позивача заборгованість за договором позики №57/78/18 від 01 червня 2018 року у розмірі 453 957,50 грн, пеню у розмірі 8 308,20 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 01 червня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «Расвет» укладено договір позики №57/78/18. Згідно умов договору позивач передає позику в розмірі 453 957,50 грн в строк до 04 червня 2018 року, відповідач зобов`язався повернути позику у строк до 01 квітня 2019 року шляхом внесення на рахунок позичальника. За порушення зобов`язання передбачено штрафні санкції - пеня у розмірі 0,01% за кожен день прострочення від суми платежу неповернутої своєчасно позики. Кошти були перераховані 01 червня 2018 року в розмірі 299 000,00 грн, 02 червня 2018 року в розмірі 101 000,00 грн та 04 червня 2018 року в розмірі 53 957,50 грн. У зв`язку з неможливістю відповідачем виконати зобов`язання в указаний у договорі строк, 29 березня 2019 року сторони підписали додаткову угоду до договору, про внесення змін до п. 6 договору, а саме про те, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу позику у строк до 30 листопада 2019 року. Однак, в порушення умов договору та додаткової угоди відповідач свої зобов`язання не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 453 957,50 грн. Відповідно до розрахунку позивача, за прострочення виконання грошового зобов`язання пеня за період з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2020 року складає 8 308,20 грн. Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 22 червня 2020 року цивільну справу за даним позовом передано для розгляду за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва. Відповідно до ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2020 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Крім того, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2020 року відмовлено в задоволені заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Іванової Н.О. про забезпечення позову. 06 жовтня 2020 року позивачем отримано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримано 15 листопада 2021 року, що також підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідач не скористався своїм правом та не направ до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст.279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 01 червня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «Рассвет» укладено договір позики №57/78/18. В порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець передає позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2 цього договору, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначеним цим договором строк (а.с.5, 43). Відповідно до п. 2 договору позики, загальний розмір позики за договором становить 453 957,50 грн. Відповідно до п. 6 договору позики, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) згідно умов цього Договору у строк до 01 квітня 2019 року, у безготівковому порядку, або інший не заборонений чинним законодавством спосіб. 29 березня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «Рассвет» укладено додаткову угоду до договору позики №57/78/18 від 01 червня 2018 року, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про внесення змін до договору, шляхом викладення п.6 Договору у наступній редакції: позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) згідно умов цього Договору у строк до 30 листопада 2019 року, у безготівковому порядку, або інший не заборонений чинним законодавством спосіб. (а.с.6, 44) Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як убачається з копії квитанції від 01 червня 2018 року на рахунок ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «Рассвет» сплачено позики за договором №57/78/18 від 01 червня 2018 року в розмірі 299 000,00 грн, з копії квитанції від 02 червня 2018 року на рахунок ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «Рассвет» сплачено позики за договором №57/78/18 від 01 червня 2018 року в розмірі 101 000,00 грн та з копії квитанції від 04 червня 2018 року на рахунок ТОВ «Інвестиційна будівельна компанія «Рассвет» сплачено позики за договором №57/78/18 від 01 червня 2018 року в розмірі 53 957,50 грн (а.с.45). Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно положення ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Представник позивача в позовній заві зазначає, що відповідач не виконав взяті на себе за договором позики зобов`язання, грошові кошти у визначений договором строк позивачу не повернув, що не спростовано відповідачем відповідно до наявних у матеріалах справи доказів. Таким чином, розмір заборгованості за договорами позики складає 453 957,50 грн. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Умовами п. 9 договору позики за несвоєчасне повернення позики передбачена сплата позичальником пені у розмірі 0,01% за кожен день прострочки від суми платежу не повернутої своєчасно позики. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як убачається зі змісту позовної заяви, періодом нарахування пені представником позивача зазначено з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2020 року, яка розрахована позивачем в сумі 8 308,20 грн. Проте пеня за несвоєчасне повернення позики за період з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2020 року складає 8 307,42 грн (453 957,50 грн*0,01%*183) Виходячи з наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 8 307,42 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 622,65 грн (а.с.1). На підставі викладеного, статтями 16, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 32, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

Outcome: partial