Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі Лікарня) звернулось до суду з заявою, в якій просить продовжити примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар Лікарні [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] був госпіталізований до [PERSON] 21.07.2021 року о 13:20 год. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем БШМД № 104 Глушкіним, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від сусідів та небайдужих прохожих. На підставі цих відомостей [PERSON] був оглянутий лікаремпсихіатром [PERSON] у прийомному відділенні о 13:20 год. 21.07.2021 року, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.07.2021 року до [PERSON] застосовано примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару Лікарні. 10.01.2022 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарівпсихіатрів Лікарні. Комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі важкої розумової відсталості (різко виражена імбецильність) з синдромом [PERSON] та значним порушенням поведінки, що вимагають догляду та лікувальних заходів. За період нагляду у [PERSON] , не дивлячись на медикаментозне лікування, психічний стан залишається без динаміки: відсутність мовного контакту із-за важкого недорозвинення інтелекту, не усвідомлює навколишнє, метушливий, негативний, прості побутові питання виконує тільки зі сторонньою допомогою, самостійно потреби життєдіяльності задовольнити не може, інструкції не виконує. Враховуючи наведене, Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про продовження примусової госпіталізації згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 11.01.2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено на 11.01.2022 року, вирішено питання про призначення [PERSON] представника (адвоката). У судовому засіданні представник Лікарні лікарпсихіатр Стрельцова Г.Д. підтримала заяву про продовження примусової госпіталізації та викладені в ній доводи. Зазначила, що стан [PERSON] обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Зазначила, що амбулаторне лікування [PERSON] в даний час є неможливим. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти заяви про продовження госпіталізації [PERSON] до Лікарні в примусовому порядку. Представник\~ [PERSON] адвокат Лютянська Н.С. в судовому засіданні підтримала заяву про продовження госпіталізації [PERSON] до Лікарні в примусовому порядку. [PERSON] був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи. Судом було надано [PERSON] можливість висловити свої заяви, клопотання та пояснення по суті справи, проте будь-якої реакції на події, що відбувались в судовому засіданні, від [PERSON] не надійшло. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.07.2021 року у відношенні [PERSON] було застосовано примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару Лікарні. Згідно акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 11/78 від 10.01.2022 року, [PERSON] страждає тяжким психічним розладом у формі важкої розумової відсталості (різко виражена імбецильність) з синдромом [PERSON] та значним порушенням поведінки, що вимагають догляду та лікувальних заходів, не здатний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Не може себе обслуговувати без сторонньої допомоги. Інструкції не виконує, внаслідок чого потребує продовження примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». З вказаного акту також вбачається, що [PERSON] психічно хворий з дитинства, має групу інвалідності, страждає на синдром [PERSON] . Був недієздатним, його опікуном була матір. Раніше в [PERSON] не лікувався. З запису чергового лікаря відома, що після смерті матері деякий час знаходився в приватному інтернаті, звідки був вигнаний. Мешкав на вулиці, прохожі та сусіди помітили, що хворий знаходиться біля колишньої оселі в безпорадному стані. Лікарем БШМД № 104 Глушкіним був госпіталізований до Лікарні. В приймальному відділенні була застосована примусова госпіталізація у зв`язку з безпорадністю [PERSON] , неможливістю його забезпечити свою життєдіяльність, а також неможливістю надати добровільну усвідомлену згоду. Частиною другою ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: е) законне затримання психічнохворих. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу», перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому, суд приходить до висновку щодо наявності у [PERSON] тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. За таких обставин, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для продовження примусової госпіталізації [PERSON] в умовах психіатричного стаціонару.

Outcome: approved