Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

17.11.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини та судовий збір. Позов мотивований тим, що між позивачем та відповідачем 28 липня 2002 року укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Немирівського районного управління юстиції, про що 28 липня 2002 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 43 й видано Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . [INFO] у них народився син - [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції у Вінницькій області 13 жовтня 2003 року складено відповідний актовий запис №98 й повторно видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] у них народилася донька - [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції у Вінницькій області 20 листопада 2008 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №99 й видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . При укладені шлюбу позивачем було обрано прізвище відповідача - [PERSON] . Позивачем було відновлене своє дошлюбне прізвище на [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) 22 липня 2020 року. Протягом останнього року сімейні стосунки погіршились через постійні суперечки, відсутність взаєморозуміння, втрати поваги один до одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спроби примирення не дали результатів, а тому позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам. У теперішній час [PERSON] проживає у м. Вінниці разом з донькою [PERSON] . На утриманні позивача знаходяться діти: син - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Між позивачем та відповідачем домовленостей щодо утримання малолітньої дитини немає, договору про сплату аліментів на дитину не укладено. Утримання та витрати на розвиток доньки здійснюється за рахунок позивача. Свій обов`язок щодо утримання дитини відповідач не виконує, хоча його стан здоров`я та матеріальне становище дозволяє виконувати цей обов`язок. У зв`язку з зазначеними обставинами, позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28.07.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Немирівського районного управління юстиції, про що 28 липня 2002 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 43 й видано Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.17). Від спільного проживання у них є діти: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.9) та донька [PERSON] , [INFO] що підтверджується копією свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Згідно довідки №19 від 26.10.2021 року, виданої Дочірнім підприємством «Житлово-експлуатаційний комплекс «Маяк» приватного акціонерного товариства «Вінницький завод «Маяк» [PERSON] проживає з донькою [PERSON] в гуртожитку ДП ЖЕК «Маяк» по [ADDRESS]. Спільне сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося через непорозуміння та суперечки. Матеріальної допомоги відповідач не надає. Тому позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини та судового збору. За змістом положень ч.1ст.24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частини першої ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, встановив, що сім`я розпалась через відсутність взаєморозуміння між сторонами та суперечки, які виникли в шлюбі, сторони не заявляли клопотання про надання строку для примирення, подали до суду заяви, в яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, та не заперечує проти його задоволення, а тому, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї між сторонами неможливе, збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей, а тому шлюб слід розірвати. Після фактичного розірвання сімейних стосунків донька проживає разом з позивачкою. Відповідач коштів на утримання не дає. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Частиною 3статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а остання, звертаючись до суду, просить визначити розмір аліментів в частці від доходу відповідача, суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у частці від доходу відповідача. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2 618 гривень, з 1 липня - 2 744 гривень, з 1 грудня - 2 833 гривень. Сину [PERSON] , [INFO] , виповнилося 18 років, доньці [PERSON] , [INFO] , виповнилось 13 років. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд виходить з заявленого позивачем розміру аліментів та з визнання відповідачем позову, який позовні вимоги визнав та не заперечує щодо стягнення аліментів в в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи час, з якого слід присудити аліменти на дитину, суд приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 17.11.2021 року, а відповідно до ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно положень ч.6ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 908 грн. судового збору, сплаченого позивачем. Згідно п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110, 112, 180, 181, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved