Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

11.06.2020 року позивач Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на його користь надміру нараховані бюджетні кошти в розмірі 32 691 грн. 43 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі заяви [PERSON] від 02.08.2007 року їй була призначена державна соціальна допомога на дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, грошове забезпечення батькам - вихователям і прийомним батькам на період з 20.07.2007 по 21.09.2016 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року №81 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги на дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, грошового забезпечення батькам вихователям і прийомним батькам за надання соціальних послуг у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях за принципом «гроші ходять за дитиною», який втратив чинність від 10.07.2019 року. 20.10.2016 року до Управління звернулась відповідач із заявою про перерахунок допомоги у зв`язку з отриманням дитиною - вихованцем - [PERSON] стипендії за період навчання з вересня 2014 року в ДВНЗ «Дніпропетровському індустріальному коледжі». У зв`язку з чим, допомогу було перераховано з урахуванням стипендії з 01.10.2014 по 31.12.2016 року. Таким чином, у період з 01.10.2014 року по 21.09.2016 року з державного бюджету була надміру перерахована сума державної допомоги на дітей - сиріт у розмірі 40137 грн.40коп. 22.11.2016 року відповідача було повідомлено про обсяг надміру виплачених коштів і строки їх повернення. Сума надміру виплачених бюджетних коштів за заявою відповідача утримувалась у розмірі 30 відсотків суми виплачуваної допомоги. За період з 01.09.2016 року по 30.06.2018 року було стягнуто 7445 грн. 97 коп. Залишок суми надміру виплачених коштів становить 32 691 грн. 43 коп., які до цього часу на рахунок управління не повернуто, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом. Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Литвиненка І.Ю. На підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду від 18.08.2020 року за № 279 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2020 року справу передано для розгляду судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою суду від 25.08.2020 року суддею Кудрявцевою Т.О. зазначена цивільна справа була прийнята в провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 27.10.2020 року здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням провести судове засідання в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає, проте наразі немає змоги повернути суму в зв`язку з поганим станом здоров`я та тяжким матеріальним станом. Розглянувши справу, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі заяви від 02 серпня 2007 року Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради у Шевченківському районі була призначена державна соціальна допомога на дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, грошове забезпечення батькам - вихователям і прийомним батькам на період з 20.07.2007 по 21.09.2016 року. Відповідно до п. 8 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги на дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, грошового забезпечення батькам вихователям і прийомним батькам за надання соціальних послуг у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях за принципом «гроші ходять за дитиною», розмір допомоги становить два прожиткових мінімуми для дітей відповідного віку. Для осіб з числа дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які навчаються у загальноосвітніх навчальних закладах, за денною формою навчання у вищих навчальних закладах І-ІV рівня акредитації та професійно-технічних навчальних закладах, до закінчення відповідних навчальних закладів розмір соціальної допомоги становить два прожиткових мінімуму для працездатної особи. У разі зміни розміру пенсії, аліментів, стипендії чи державної допомоги батьки-вихователі або прийомні батьки протягом трьох робочих днів з моменту отримання відповідної інформації зобов`язані повідомити про це уповноважений орган для проведення відповідного перерахунку розміру раніше призначеної соціальної допомоги. Якщо батьками-вихователями або прийомними батьками невчасно подано інформацію про зміну розміру пенсії, аліментів, стипендії чи державної допомоги, що призвело до виплати коштів надміру, уповноважені органи: повідомляють батькам-вихователям або прийомним батькам про обсяг надміру виплачених коштів і строки їх повернення; проводять щомісяця відрахування у розмірі не більш як 20 відсотків суми грошового забезпечення батьків - вихователів або прийомних батьків до повного погашення надміру виплачених коштів на підставі заяви батьків-вихователів або прийомних батьків про надання згоди на відрахування таких коштів або на підставі своїх рішень; вирішують питання про стягнення надміру виплачених коштів у судовому порядку в разі неповернення їх добровільно батьками-вихователями або прийомними батьками. 20.10.2016 року [PERSON] звернулась до Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради з заявою про перерахунок допомоги у зв`язку з отриманням дитиною - вихованцем - [PERSON] стипендії за період навчання у вересні 2014 року в ДВНЗ «Дніпропетровському індустріальному коледжі». У зв`язку х чим, допомогу було перераховано з урахуванням стипендії з 01.10.2014 по 31.12.2016 року. У зв`язку з несвоєчасним неповідомленням обставин, які впливають на призначення і виплату компенсації, [PERSON] були надміру виплачені бюджетні кошти в сумі 40 137 грн. 40 коп. за період з 01.10.2014 по 31.12.2016 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Повідомлення про надміру нараховані бюджетні кошти [PERSON] отримала особисто 22.11.2016 року, кошти запропоновано повернути в добровільному порядку у місячний термін. Після часткової сплати через банківські установи залишок суми надміру виплачених коштів становить 32 691 грн. 43 коп. Відповідачем вказана сума в добровільному порядку не повернута, а тому грошові кошти у вказаному розмірі, надміру виплачені їй з бюджетних коштів, підлягають стягненню за рішенням суду. Таким чином, суд дійшов висновку, що надміру нарахована сума, яка отримана відповідачем без достатніх правових підстав складає 32 691 грн. 43 коп., а відтак, вказана сума коштів в розумінні ст. 1212 ЦК України є безпідставно набутим майном і підлягає поверненню позивачу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 102 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved