Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду, мотивуючи це тим, що рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17.06.2021 року його було зобов`язано сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В той же час, рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2015 року (справа № 211/6014/15-ц) з нього було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј всіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Таким чином склалася ситуація, коли на підставі рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17.06.2021 року здійснюється нерівне стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Згідно усталеної судової практики та відповідно до норм Сімейного кодексу України, визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини встановлюється у розмірі ј частці від заробітку (доходу) на утримання однієї дитини, але відповідачка всупереч вимогам норм Сімейного кодексу України звернулась до суду з вимогою про стягнення 1/3 частки від заробітку (доходу), а тому він змушений звернутися до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів визначених рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17.06.2021 року на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини його заробітку (доходу) з метою рівноцінного забезпечення двох дітей. Позивач в судове засідання не з`явився, але письмовою заявою прохав суд слухати справу без його участі, позов підтримав повністю. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши документи справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17.06.2021 року позивача було зобов`язано сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) позивача, але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.8). Окрім того рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2015 року (справа № 211/6014/15-ц) з позивача було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј всіх доходів позивача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Таким чином на підставі вищевказаних рішень здійснюється нерівне стягнення аліментів на утримання дітей позивача, що підтверджується роздруківкою розрахункового листка за серпень 2021 року (а.с7). Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У свою чергу, Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, а також ч.7 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. На підставі викладеного та враховуючи факт нерівноцінного забезпечення дітей позивача суд приходить до висновку щодо необхідності зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на підставі Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17.06.2021 року, що відповідає СК України та не шкодить інтересам дітей, а тому позов слід задовольнити. Оскільки позивач на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при пред`явлені позову, то згідно ст.141 ЦПК України з відповідачки у дохід держави необхідно стягнути відповідні судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 141, 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved