Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла її баба [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 1,860га, без контурного визначення меж на місцевості, розташовану на території с.Смиків. На момент смерті баби з нею проживав батько позивачки [PERSON] та вступив у фактичне володіння і управління спадковою земельною ділянкою. [INFO] батько помер та на день смерті батька позивачка проживала разом з ним, не відмовилася від прийняття спадщини, чим прийняла спадщину. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в сертифікаті допущена описка в написанні прізвища баби, а саме « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідача також в судове засідання також не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Із свідоцтв про народження, про укладення шлюбу, довідки про народження встановлено, що [PERSON] є батьком позивачки, а [PERSON] - бабою останньої по лінії батька. Відповідно до сертифіката, бабі позивачки належить право на земельну частку (пай) розміром 1,860 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). [PERSON] померла [INFO] та на момент смерті з нею проживав її син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть та довідкою №49 від 29.06.2021р. Із свідоцтва про смерть та довідки №73 від 23.07.2021р. встановлено, що [PERSON] помер [INFO] та з ним на момент смерті проживала його дочка - позивачка [PERSON] . Також, з даних доказів встановлено, що правильне прізвище баби позивачки, яка є матір`ю її батька) - « [PERSON] », а не « [PERSON] » та в сертифікаті на право на земельну частку (пай) допущено описку в цій частині. В той же час, згідно зі ст.25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільна правоздатність) фізичної особи припиняється у момент її смерті та вона не може бути учасником цивільних відносин і суб`єктом цивільних прав. Таким чином, встановлювати юридичний факт належності правовстановлюючого документа померлій особі не може бути складовою частиною правової процедури захисту прав особи, оскільки правоздатність особи (спадкодавця) припинилася в день його смерті та відповідно, вказаний юридичний факт не слугуватиме підставою для захисту тих чи інших прав позивачки. За таких підстав, позовна вимога про встанволення факту належності правовстановлюючого документа задоволенню не підлягає. Одночасно, судом враховано надані позивачкою докази з приводу належності спадкодавцю сертифіката на право на земельну частку (пай). Позивачкою доведено, що виправити описки в даному правостановлюючому документі неможливо, оскільки спадкодавець помер, а таке право могло бути реалізовано лише ним особисто. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статтею 549 ЦК Української РСР (1963р.) регламентовано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті свого батька, який проживаючи на момент смерті своєї матері, прийняв спадщину. Тому, позивачка також вважається такою, що прийняла спадщину В той же час, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. За таких підстав, право на земельну частку (пай) підлягає спадкуванню позивачкою.

Outcome: partial