Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що [INFO] помер її чоловік- [PERSON] . Після смерті останнього відкрилася спадщина у вигляді права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який він заповів позивачці. У відповідності до ст. 1270 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка як спадкоємець за заповітом та за законом, подавши 14.072011 року заяву про прийняття спадщини до Другої Лохвицької державної нотаріальної контори. Також крім житлового будинку померлому [PERSON] належало право власності на земельну ділянку, яка належала його матері- [PERSON] , яка померла [INFO] , та на момент смерті проживала разом з ним, що підтверджується довідкою Заводської міської ради № 446 від 01.09.2021 року. Чоловік [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері- [PERSON] відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP як спадкоємець, який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Земельна ділянка площею 2.69 га, яка належала на праві приватної власності померлій [PERSON] на підставі Державного акту серії IV-ПД № 053345, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 276 від 22.02.2001 року, цільове призначення землі- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер ділянки не визначений. [PERSON] , як спадкоємиця після смерті чоловіка, має намір успадкувати земельну ділянку свекрухи [PERSON] , яку її чоловік фактично успадкував як спадкоємець, який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, але не встиг юридично оформити. Проте, при зверненні до Другої Лохвицької державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, [PERSON] було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (земельну ділянку площею 2.69 га) . Просить суд визнати за нею, як спадкоємицею після померлого [INFO] померлого чоловіка [PERSON] , право власності на вищевказану земельну ділянку. Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 14.12.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує (а.с. 25). Представник відповідача- Лохвицької міської ради Полтавської області, також на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечує (а.с. 34). Третя особа- в.о. нотаріуса Другої Лохвицької державної нотаріальної контори на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 29). Враховуючи наведене, та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судовий розгляд даної справи здійснити за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Виходячи з положень ч.ч. 1-2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно частини 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про народження № 00033061627 від 08.10.2021 року (а.с. 7). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 29-16-0-30.380/110-21 від 02.07.2021 року [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2,69га, яка розташована на території колишньої Яхниківської сільської ради Лохвицького (на теперішній час- Миргородського) району Полтавської області (а.с. 14). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 29-16-0-30.243/110-21 від 15.04.2021 року право власності на вказану земельну ділянку [PERSON] на праві Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ПД № 053345, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 276 від 22.02.2001 року, цільове призначення землі- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер ділянки не визначений (а.с. 15). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про смерть (а.с. 9). Згідно довідки № 446 від 01.09.2021 року, виданої Виконавчим комітетом Заводської міської ради [PERSON] на день смерті його матері- [PERSON] проживав з нею та вели сумісне господарство, остання перебувала на його утриманні (а.с. 12), проте право власності на спадкове юридично не оформлював. [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.08.2005 року (а.с. 13). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.03.2011 року (а.с. 8). За життя від імені останнього заповіти на земельну ділянку не складалися та не посвідчувалися. [PERSON] належним чином прийняла спадщину, відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, подавши до перебігу шестимісячного терміну заяву про прийняття спадщини до Другої Лохвицької державної нотаріальної контори. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, постановою нотаріуса за вих. № 317/02-31 від 26.10.2021 року було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 10-11). Пунктом 9 частини 1 ст. 27 Закону № 1952-IV встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). В даному випадку, відповідно до закону спадщина належить [PERSON] з часу відкриття спадщини. Як спадкоємець, позивач має право на набуття майна у власність в порядку спадкування, зобов`язана утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте не може цього робити у нотаріальному порядку. Стороною відповідача позов визнаний у повному обсязі, і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги визнання стороною відповідача позовних вимог, а також те, що позивач не може реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження об`єктами нерухомого майна, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що позбавляє [PERSON] можливості оформити спадщину та зареєструвати право власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за останньою права власності на земельну ділянку. Судові витрати суд вважає залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved