Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

[PERSON] 28 грудня 2020 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідача [PERSON] , треті особи: Перша павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області та ЖБК № 231 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2021 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2021 року у Першої павлоградської держнотконтори було витребувано копію спадкової справи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено [PERSON] . Позивач у позовній заяві посилався на те, що на підставі ордеру № 493 від 16 липня 1976 року [PERSON] мала право на проживання у квартирі [ADDRESS] , пайовий внесок за яку було сплачено членом кооперативу у повному обсязі у 1987 році. Вказаний ордер було видано на сім`ю із двох осіб: [PERSON] та [PERSON] [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі і на зазначену квартиру. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 жовтня 1994 року [PERSON] належав пайовий внесок в сумі 4 995 крб. в ЖСК № 231, який належав [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 19 жовтня 2019 року він звернувся до Першої павлоградської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] . Постановою нотаріуса від 18 липня 2020 року позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просив визнати право власності на квартиру [ADDRESS] . У своїй заяві до суду просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і дату судового засідання повідомлений належним чином, у своїй заяві до суду просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав і просив їх задовольнити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив, письмових пояснень на позовну заяву не надав, будь-яких заяв та клопотань до суду не направив. Третя особа Перша павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області у судове засідання свого представника не направила, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, суду надала заяву, в якій просила розглядати справу без участі представника, ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа ЖБК № 231 у судове засідання свого представника не направила, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини не направлення свого представника судові не повідомила, письмових пояснень на позовну заяву не надала. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 16 липня 1976 року [PERSON] з родиною у складі 2 осіб отримала ордер № 493 на право зайняття квартири [ADDRESS] (раніше Дніпропетровську) у ЖБК 231 (а.с. 10). 01 лютого 1989 році членом кооперативу ЖБК 231 [PERSON] було сплачено у повному обсязі пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] (раніше Дніпропетровську) у розмірі 4 995 крб. 00 коп. (а.с. 11). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй квартиру. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою від 14 жовтня 1994 року і зареєстрованого в реєстрі за № 6-1640, [PERSON] належить пайовий внесок у розмірі 4 995 крб. 00 коп. в ЖБК № 231, який належав [PERSON] , померлій [INFO] , а також грошові вклади в Ощадбанку (а.с. 7). [PERSON] і [PERSON] є синами [PERSON] (а.с. 4, 5). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. 19 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 129-130). 19 жовтня 2019 року відповідач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 128-129). [INFO] чоловік померлої [PERSON] , [PERSON] , звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті дружини (а.с. 131). 18 липня 2020 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір про розподіл спадкового майна, посвідчений Першою павлоградською державною нотаріальною конторою і зареєстрований в реєстрі № 1-1281 (а.с. 132 оберт-133 оберт). Постановою Першої павлоградської державної нотаріальної контори від 18 липня 2020 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті матері, [PERSON] , [INFO] , через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 13). Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 7 Законом СРСР «Про власність в СРСР» (чинного на момент сплати пайового внеску) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Абз. 3 ч. 2 ст. 7 Законом СРСР «Про власність в СРСР» встановлено, що після придбання зазначеного майна у власність громадянин має право розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, вчиняти щодо нього інші угоди, які не суперечать законові. Ч. 1 п. 6 постанови пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закон України «Про кооперацію», стаття 384 ЦК України). Ч. 3 п. 6 постанови пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначає, що спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з Листом ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, за результатами узагальнення судової практики щодо розгляду спорів щодо прийняття спадщини, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Таким чином, суд приходить до висновку, що отримати спадщину на спірне майно, окрім, як в судовому порядку позивач не має можливості, оскільки [PERSON] , померла [INFO] , за життя право власності у встановленому законом порядку не зареєструвала. Тому, позивач як спадкоємець першої черги набув право на спадщину на спірну квартиру, оскільки [PERSON] у встановленому порядку прийняла спадщину у вигляді пайового внеску за квартиру [ADDRESS] в ЖБК № 231, сплаченого [PERSON] , яка, будучи членом кооперативу отримала ордер на право зайняття квартири, а у 1989 році нею було сплачено у повному обсязі пайовий внесок за квартиру, тобто, матір позивача набула право власності на реєстрацію права на спірну квартиру, але за життя його не реалізувала. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відкрилася спадщина на квартиру. Оскільки померла заповіт не залишила, спадкоємцями першої черги за законом є її сини - позивач [PERSON] і [PERSON] , який визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, та чоловік, [PERSON] , який подав у встановлений законом строк заяву про відмову від прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню з урахуванням того, що між сторонами 18 липня 2020 року було укладено договір розподілу спадкового майна, посвідчений Першою павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області і зареєстрований в реєстрі за № 1-1281, згідно з умовами якого сторони домовилися, що у спадщину до [PERSON] переходить спірна квартира Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням того, що відповідачем позовні вимоги було визнано під час підготовчого засідання відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачеві з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 2 317 гривень 50 коп. (4 635 гривень 00 коп. х 50 % = 2 317 гривень 50 коп.). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом було задоволено, позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 317 гривень 50 коп. (4 635 гривень 00 коп. х 50 % = 2 317 гривень 50 коп.), оскільки 50 % сплаченого судового збору підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved