Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Рішенням Галицького районного суду м.\~Львова від 16.09.2021 року у задоволенні позову [PERSON] до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання відмовлено. Додатковим рішення Галицького районного суду м.\~Львова від 13.10.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень. Рішення та додаткове рішення суду оскаржив [PERSON] . Ухвалою Львівського апеляційного суду від 13.12.2021 року справу за апеляційними скаргами\~ [PERSON] \~на\~рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2021 року та на додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 жовтня 2021 року у справі за\~позовом\~ [PERSON] до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та стягнення моральної шкоди\~повернуто до Галицького районного суду м. Львова для\~вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки позовна вимога [PERSON] про стягнення моральної шкоди судом не вирішена. Цивільна справа №461/4754/21 надійшла до суду 30.12.2021 року та 10.01.2022 року передана головуючому судді Зубачик Н.Б. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо\~стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України , у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У зв`язку з відсутністю необхідності виклику в судове засідання сторін по справі відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема зі змісту позовної заяви [PERSON] \~просив стягнути з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на його користь пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 01 червня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно у сумі 248336,17 грн. Заявою про уточнення позовних вимог від 23.06.2021 року позивач [PERSON] доповнив позовну заяву вимогою про стягнення з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на його користь моральної шкоди в розмірі 599000 грн. Рішенням Галицького районного суду м.\~Львова від 16.09.2021 року у задоволенні позову [PERSON] до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання відмовлено. Однак, у вказаному рішенні суду не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, яка була заявлена ним в уточненій позовній заяві, адже положеннями\~ст.23 ЦК України\~встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Рішення суду повинно бути повним, тобто вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні. В обґрунтування позовної вимоги про стягнення моральної шкоди [PERSON] покликається на те, що рішення суду від 28.04.2012 року не виконується більше дев`яти років. Позивач зазначив, що весь цей час він вимушений витрачати час на захист його порушеного права, що призвело до його морального та фізичного виснаження, перевтоми, втрати душевного спокою і депресивного стану, що негативно позначилось на спокійному ритмі життя. Окрім того, позивач зазначив, що є інвалідом другої\~групи,\~ йому\~необхідно провести оперативне\~лікування, однак грошові кошти, які він заощаджував та накопичував для проведення операції стали недоступними, відтак він не мав змоги своєчасно отримати медичну допомогу та оперативне лікування. Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділові репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п. п. 3, 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Враховуючи вище викладене виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості сума моральної шкоди не може бути задоволена та не підлягає стягненню з підстав не доведеності позивачем причетності відповідача завдання позивачу тих моральних страждань на які посилається позивач. Оскільки, судом не встановлено порушення прав позивача, відтак в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed