Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Василюта Любов Адамівна про визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Просила визначити, що частка спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у праві власності на земельну ділянку загальною площею 0,0830 га, яка розміщена по [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5610100000:01:041:0202, отриману у спільну сумісну власність на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 349423 від 26 серпня 2008 року, становить 1/5. Свої вимоги обгрунтувала наступними доводами. [INFO] померла її мати - [PERSON] . Як за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України, так і відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори 20 липня 1994 року, зареєстрованого у реєстрі за №2-3215, вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері. До складу спадщини входить квартира [ADDRESS] та частина земельної ділянки за цією ж адресою, яка була передана у приватну сумісну власність власникам багатоквартирного будинку [ADDRESS] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 349423 від 26 серпня 2008 року, кадастровий номер 5610100000:01:041:0202, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07 вересня 2021 року на квартиру вона отримала, а на земельну ділянку від приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Василюти Л.Д. отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.11.2021 року по причині, що не визначено частку спадкодавця в спільній сумісній власності на земельну ділянку. Як видно із Державного акту на право власності на земельну ділянку земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності п`яти власників. Для того, щоб отримати їй Свідоцтво про право на спадщину, необхідно визначити частку спадкодавця у спільній сумісній власності. Позивачка [PERSON] в судове засідання подала заяву (вх.№407/22-вх) від 05.01.2022 р., з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву (вх.№408/22-вх), згідно якої просив слухати справу у його відсутність, позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання подала заяву (вх.№405/22-вх), згідно якої просила слухати справу у її відсутність, позов визнала, не заперечила проти його задоволення. Відповідач [PERSON] судове засідання подав заяву (вх.№406/22-вх), згідно якої просив слухати справу у його відсутність, позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник відповідачки [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судове засідання подала заяву (вх.№404/22-вх), згідно якої просила слухати справу у її відсутність, позов визнала, не заперечила проти його задоволення. Третя особа без самостійних вимог Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Василюта Любов Адамівна будучи попередженою про час і місце судового засідання належним чином рекомендованою кореспонденцією в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Письмових пояснень, відзиву на позов не подала. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Ухвалою суду від 20.12.2021 року відкрите спрощене позовне провадження, призначений розгляд справи з викликом сторін. Дослідивши надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, суд, у межах заявлених позовних вимог, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №461 від 01.03.2021 р., зареєстрований Рівненським міськрайонним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), що підтверджується оглянутою копією свідоцтва про смерть . Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори 20 липня 1994 року зареєстрованого у реєстрі за №2-3215, [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті матері. До складу спадщини входить квартира [ADDRESS] та частина земельної ділянки за цією ж адресою, яка була передана у приватну сумісну власність власникам багатоквартирного будинку [ADDRESS] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 349423 від 26 серпня 2008 року, кадастровий номер 5610100000:01:041:0202, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. З оглянутого судом свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 вересня 2021 року, виданого 07.09.2021р. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Василютою Л.А., зареєстрованого в реєстрі за № 259, [PERSON] після смерті [PERSON] , 1928р.н., яка померла [INFO] , успадкувала кв. [ADDRESS] . Постановою від 13.11.2021р. приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Василюта Л.А. відмовила у вчиненні нотаріальної дії щоо видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] у зв`язку з тим, що не визначено частку спадкодавця в спільній сумісній власності на земельну ділянку. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 349423 від 26 серпня 2008 року, кадастровий номер 5610100000:01:041:0202, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності п`яти власників: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Відповідно до п.4 ст.120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. Згідно підпункту г) п.18 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, згідно ст.120 Земельного кодексу України на підставі цивільно-правових угод, або право користування - на підставі договору оренди, укладеного відповідно відчужувачем або набувачем. В разі переходу права власності на будівлі на споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. Якщо договором про відчуження жилого будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ті її частки, одна з яких зайнята жилим будинком, будівлею чи спорудою, а інша необхідна для їх обслуговування. Згідно роз`яснень у п.21 (абз.3) цієї ж Постанови, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до ст.370 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної (сумісної) власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установленні законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи законних інтересів. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved