Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що з 07 серпня 2003 року по 20 липня 2007 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час дочка є студенткою 2 курсу ДНЗ «Золотоніський професійний ліцей», строк навчання складає по 30 січня 2024 року. Дочка перебуває на її утриманні, оскільки у зв`язку з навчанням не має змоги працювати. Вважає, що відповідач зобов`язаний матеріально допомагати дочці під час навчання, оскільки вона потребує цієї допомоги та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання. Ухвалою від 28 грудня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що з 07 серпня 2003 року по 20 липня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час дочка є студенткою ДНЗ «Золотоніський професійний ліцей», форма навчання денна, строк навчання по 30 січня 2024 року, що підтверджується копією довідки навчального закладу від 02 червня 2021 року. Навчання дочки у навчальному закладі зумовлюють батьків на додаткові витрати пов`язані з її навчанням та утриманням. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що відповідач офіційно працює, отримує стабільний дохід, а отже має можливість сплачувати аліменти. Повнолітня дочка сторін навчається на денній формі навчання, судом не встановлено наявності у неї своїх доходів, і більш того достатніх доходів для свого утримання. Тобто встановлено потреби у матеріальній підтримці батьків. Зважаючи на норми чинного законодавства. та матеріали справи, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя повнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 04 листопада 2021 року та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають до задоволення. При цьому, суд також вважає, що аліменти мають бути стягнуті саме на користь повнолітньої доньки, а не її матері - позивача по справі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка та син. За змістом зазначених статей [PERSON] має право на звернення до суду з даним позовом. Однак, такий позов міг бути поданий в інтересах доньки, а з врахуванням того, що на даний час дочка досягла повноліття, вона є дієздатною, то аліменти мають бути стягнуті на її користь, а не на користь інших осіб, в тому числі коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб. Згідно п.9 та п.10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів; позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення Серії [NUMBER] від 29 листопада 2016 року. Тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved