Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

У червні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, від якого в них народилось двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 19.02.2021 шлюб між ними було розірвано, а дітей для подальшого проживання залишено з батьком. 07.04.2021 позивач уклала шлюб з [PERSON] . Зазначає, що з дітьми у неї склались гарні стосунки, вона доглядає, піклується та утримує їх. В свою чергу, відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, станом на 09.04.2021 має заборгованість по сплаті аліментів на дітей у розмірі 25640,70 грн, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не спілкується з ними, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Рішенням виконавчого комітету Хорошівської селищної ради затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно своїх неповнолітніх дітей. З цих підстав позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 04.08.2021 ухвалою суду залучено до справи [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою суду від 08.11.2021 закрито провадження в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , у зв`язку з відмовою позивача від позовної вимоги. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 08.11.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Також зазначила, що відповідач зовсім не цікавиться дитиною, не відвідує як вдома, так і в школі, не спілкується з [PERSON] , не допомагає йому ні матеріально, ні морально. Дитина не бажає заходити в будинок, де проживає мати. Будь яких перешкод позивачем не чиниться. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що коли чоловік - [PERSON] проживав разом з дітьми, то мала змогу спілкуватись з ними, однак, після його ув`язнення, на телефонні дзвінки ніхто не відповідає. Влітку син заходив до неї додому, вона купувала йому печиво та цукерки. Не хоче заходити до позивача, оскільки вважає, що вона підкупила грошима дітей, налаштовує їх проти неї. Представник третьої особи, органу опіки та піклування виконавчого комітету Хорошівської селищної ради, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначивши, що відповідач зловживає алкогольними напоями, не допомагає сину, жодного разу не сплатила аліменти на його утримання, не відвідує його, не вчиняє дій щоб побачитись з дитиною, не зверталась до установ про усунення перешкод у спілкуванні з нею. Зараз малолітній [PERSON] забезпечений усім необхідним, в інтересах дитини проживати разом позивачем. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. Третя особа - [PERSON] до суду подав письмову заяву, в якій підтримав позов, просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] . Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши докази у справі,

Outcome: dismissed