Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

У травні 2021 року представник Виконавчого комітету Маріупольської міської ради звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] відноситься до комунальної форми власності територіальної громади м. Маріуполя, право власності на це нерухоме майно не зареєстроване. Так, з 27.06.2000 року у спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , а з 01.07.2014 року - [PERSON] . При цьому ордер на квартиру [ADDRESS] виданий 30.01.1968 року на [PERSON] , у відповідності до особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] є квартиронаймачем, а відповідачі - її синами. 20 травня 2015 року [PERSON] знята з реєстрації у квартирі у зв`язку зі смертю. 10 вересня 2020 року та 06 квітня 2021 року комісією у складі спеціалістів відділу контролю за використанням активів Департаменту по роботі з активами проведено перевірку проживання відповідачів у квартирі [ADDRESS] , в ході якої було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за цією адресою більше трьох років, квартира зачинена, ніким не використовується, маються борги за комунальними послугами. Крім того, за квартирою рахується заборгованість за комунальні послуги перед КК «Кальміуська» у сумі 6916,52 грн., перед КП «Комунальник» - 3189 грн., дата останнього платежу - квітень 2010 року на суму 57,31 грн., перед ККП «Маріупольтепломережа» - 75350,93 грн., дата останнього платежу - 16 квітня 2009 року у сумі 267,52 грн., перед КП «Маріупольське ВУ ВКГ» у сумі 49514,95 грн., дата останнього платежу - 09 червня 2010 року на суму 50 грн. Визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою надання житла для заселення категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились з невідомої суду причини, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином. Представник третьої особи ЖКП «Керуюча компанія «Кальміуська» у судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 18 Житлового кодексу України, управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Відповідно до ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення. Згідно ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності. Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, є підставою для визнання осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним. Ордером № 321 від 30.01.1968 року [PERSON] надано квартиру [ADDRESS] . У відповідності до особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] , а відповідачі [PERSON] та [PERSON] - її синами. Як вбачається з довідки з реєстру територіальної громади м. Маріуполя від 16.09.2020 року, [PERSON] 20 травня 2015 року знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] у зв`язку зі смертю [INFO] , при цьому [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 27.06.2000 року, а [PERSON] - з 01.07.2004 року. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 224204979 від 16.09.2020 року, право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване. Аналогічна інформація мається у повідомленні ККП «Міське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість» від 04.11.2020 року. 10 вересня 2020 року, 06 квітня 2021 року та 15 листопада 2021 року комісією у складі спеціалістів відділу контролю за використанням активів Департаменту по роботі з активами проведено перевірку проживання відповідачів у квартирі [ADDRESS] , в ході якої було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за цією адресою більше п`яти років, квартира зачинена, ніким не використовується, маються борги за комунальними послугами, про що свідчать надані до матеріалів справи акти обстеження житлового приміщення. У відповідності до інформації, наданої 03.11.2020 року ККП «Маріупольтепломережа», за адресою: [ADDRESS] мається заборгованість у сумі 73536,05 грн., дата останнього платежу 16.04.2009 року на суму 267,52 грн. Згідно інформації, наданої 04.11.2020 року КП «Комунальник», за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.10.2020 року мається заборгованість у сумі 3127,67 грн., дата останнього платежу - квітень 2010 року на суму 57,31 грн. Також за повідомленням ЖКП «Керуюча компанія «Кальміуська» від 16.11.2020 року за спірною адресою мається заборгованість у розмірі 6916,52 грн. Як вбачається з інформації, наданої 24.06.2021 року Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відомості про перетинання державного кордону України відповідачами [PERSON] та [PERSON] не виявлено. Також згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, станом на 30.12.2021 року інформація про доходи відповідачів за період з І кварталу 2015 по ІІІ квартал 2021 року відсутня. За вимогами ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користуванням житловим приміщенням. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не проживають у квартирі [ADDRESS] більше п`яти років, оплату за користування житлом не здійснюють, що перешкоджає позивачеві у здійсненні прав щодо майна, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., тому суд вважає необхідним стягнути на користь позивача вказану суму судового збору з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved