Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

у листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.М. вчинено виконавчий напис № 44757 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» заборгованості у розмірі 8 529,68 грн. 09.12.2020 постановою приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А. відкрито виконавче провадження № 63863748 за вказаним виконавчим написом та 17.12.2020 винесено постанову про звернення стягнення на доходи позивача. Натомість, позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з грубим порушенням чинного законодавства, зокрема, нотаріусу не надано всі необхідні документи, які свідчать про безспірність заборгованості, а тому він не підлягає виконанню. 24.11.2021 суд задовольнив заяву позивачки про забезпечення позову та зупинив стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису (а.с. 20). 25.11.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Одночасно залучив до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А.натолійовича, витребував у відповідача та третіх осіб належним чином завірену копію спірного виконавчого напису з документами, на підставі яких вчинявся даний виконавчий напис (а.с. 22-23). У судове засідання сторони не з`явилися, позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала (а.с.5). Відповідач та треті особи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с.30,31,34,45,46), але до суду не з`явилися, причини неявки не повідомили, відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву, а треті особи пояснень щодо позову - не скористалися, відповідач повідомив про надання нотаріусу повного пакету документів в оригіналі та неможливість надати суду такі документи в копіях (а.с.43), приватний виконавець виконавчого округу Мельник Ю.А. надав запитувані документи (а.с.47-90). Виходячи з викладеного, суд уважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 08.09.2021 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис № 44757 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №1725/6888BCLKZC від 01.10.2014 року, укладеним з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», право вимоги за яким перешло на підставі договору відступлення прав вимоги до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ АЛАНД», заборгованості в розмірі 8029,68 грн за період з 11.08.2020 по 17.08.2020, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 3006,78 грн, простроченої заборгованості за несплаченими відсотками в розмірі 5022,90 грн. Також стягнута плата за виконавчий напис нотаріуса в розмірі 500,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 8529,68 грн (а.с.12). Постановою приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. від 09.12.2020 відкрито виконавче провадження № 63863748 з виконання вказаного вище виконавчого напису нотаріуса (а.с. 13). 17.12.2020 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с. 11). Звертаючись до суду позивач посилається на те, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону та нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості боржника, оскільки у виконавчому написі зазначена загальна сума заборгованості. У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до пунктів 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як убачається зі спірного виконавчого напису та доданих до нього документів (47-90), стягнуто заборгованість за кредитним договором від 01.10.2014, що укладений позивачкою з ПАТ «Платинум Банк» з датою кінцевого платежу 18.01.2018, та право кінцевої вимоги набуло ТОВ ФК «Аланд», а оскільки документи щодо права вимоги не надані, період, за який проведено стягнення, не відповідає умовам кредитного договору, заборгованість не є безспірною. Також суд зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 08 вересня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, а укладений між банком та позивачкою кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Отже, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Отже, позов потрібно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки потрібно стягнути сплачений останньою судовий збір в розмірі 908,00 грн за подання позовної заяви та 454,00 грн за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved