Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором позики № 2120959 від 12.03.2018 року у розмірі 134427,52 гривень та судовий збір у розмірі 2270,00 гривень. Позов обґрунтований такими обставинами. 13.03.2018 року між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет»та відповідачем було укладено Договір позики № 2120959, на підставі якого Позикодавець надав Позичальнику грошові кошти в кредит в сумі - 3000,00 гривень для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, зі сплатою 0.01 % річних від суми позики строком до 09.04.2018 року на 29 днів та зі сплатою комісії. Представник позивача зазначає, що пункт 4.2.2 договору Позики визначає обов`язок Позичальника вчасно повернути позику, сплатити проценти за користування позикою в порядку, визначеному цим договором та комісію, п.п. 4 п. 4.2.2. вказаного договору передбачена сплата комісії; 4.2.2.1. 50 (п`ятдесят) відсотків від вказаної у п. 2.2.1. даного Договору суми позики щомісячно, яка розраховується щоденно, виходячи з загального періоду нарахування, який становить кожні 30 календарних днів з дати укладання цього Договору та сплачується Позичальником при погашенні позики; 4.2.2.2, 100 (сто) відсотків від вказаної у п. 2.2.1. даного Договору суми позики щомісячно, яка розраховується щоденно, виходячи з загального періоду нарахування, який становить кожні 30 календарних днів з дати невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором повністю або частково та сплачується Позичальником до моменту погашення власної заборгованості за цим Договором в повному обсязі та в порядку, встановленому п. 3.4. Договору. Представник позивача вказує, що відповідач порушила умови Договору позики, а саме не здійснила повернення позики із сплатою відповідно до умов договору із сплатою процентів за його користування та інших платежів у визначений договором строк,у зв`язку з чим загальна сума заборгованості за кредитом станом на 01.05.2021 року становить 134427,52 гривень. Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Представник позивача про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, відповідно до ст. 128 ЦПК України, заперечень щодо заочного розгляду справи та ухвалені судом заочного рішення не подавав. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлялась, відповідно до ст. 128 ЦПК України, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг ОМР, відзив на позов до суду не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. 13.03.2018 року між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет»та відповідачем було укладено Договір позики № 2120959, на підставі якого Позикодавець надав Позичальнику грошові кошти в кредит в сумі - 3000,00 гривень для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, зі сплатою 0.01 % річних від суми позики строком до 09.04.2018 року на 29 днів та зі сплатою комісії. Згідно п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно п. 2.1. Договору дата одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (позивачем) відповіді про прийняття цієї пропозиції шляхом отримання заявки Позичальника на сайті Позикодавця є датою укладення договору позики між Позикодавцем і Позичальником. Пунктом 4.2.2 Договору позики визначено обов`язок Позичальника вчасно повернути позику, сплатити проценти за користування позикою в порядку, визначеному цим договором та комісію, п.п.4 п. 4.2.2. вказаного договору передбачена сплата комісії; 4.2.2.1. 50 (п`ятдесят ) відсотків від вказаної у п. 2.2.1. даного Договору суми позики щомісячно, яка розраховується щоденно, виходячи з загального періоду нарахування, який становить кожні 30 календарних днів з дати укладання цього Договору та сплачується Позичальником при погашенні позики; 4.2.2.2, 100 (сто) відсотків від вказаної у п. 2.2.1. даного Договору суми позики щомісячно, яка розраховується щоденно, виходячи з загального періоду нарахування, який становить кожні 30 календарних днів з дати невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором повністю або частково та сплачується Позичальником до моменту погашення власної заборгованості за цим Договором в повному обсязі та в порядку, встановленому п. 3.4. Договору. Проведеним розрахунком заборгованості по Договору позики станом на 01.05.2021 року встановлено загальну суму заборгованості відповідно до умов Договору, яка становить - 134427,52 гривень та складається з наступного: заборгованість за позикою - 3000,00 гривень; заборгованість по комісії - 116838,12 гривень; заборгованість по рахунку інфляції - 10341,01 гривня; заборгованість по 3% річних - 4248,36 гривень. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача - ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет».

Outcome: approved