Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Заявник [PERSON] 04.08.2021 р. звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна, яким просить встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , яка померла [INFO] , не менше п`яти років з моменту відкриття спадщини, а саме в період з 2014 року по [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер рідний дядько заявника [PERSON] , а [INFO] померла його дружина [PERSON] . Після смерті останньої залишилася спадкова маса у вигляді квартири [ADDRESS] . Заявник як єдиний спадкоємець у встановлені законом строки звернувся до приватного нотаріуса КМНО Верповської О.В. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки необхідно довести факт спільного проживання заявника разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років. Зважаючи на неможливість спадкоємцем оформити спадкові права на спадкове майно, заявник звертається до суду з даним позовом про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою судді від 02.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. У судове засідання заявник та її представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника заявника до суду надійшла заява, якою підтримує позовні вимоги та просить розгляд справи провести за її відсутності. Зацікавлена особа приватний нотаріус КМНО Верповська О.В. не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду відзив, яким просить задовольнити позовні вимоги. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер рідний дядько заявника [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 21842 Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) (а.с. 13). [INFO] померла дружина [PERSON] - [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 23666 Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) (а.с. 16). Після смерті [PERSON] залишилася спадкова маса у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності. За життя [PERSON] не було складено заповіту. 13.04.2021 р. заявник [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса КМНО Верповської О.В. з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , що була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Листом від 27.07.2021 року приватного нотаріуса КМНО Верповської О.В. заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , в зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує родинні відносини (а.с. 39-40). Як вбачається з довідки № 206 від 24.06.2021 року ЖЕД 106 та акту про проживання особи від 23.06.2021 року посвідченого ЖЕД 106, [PERSON] не зареєстрований, але постійно проживав на житловій площі [PERSON] по день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] та здійснював за [PERSON] догляд (а.с. 34, 35). Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Згідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] в період з 2014 року по [INFO] постійно проживав разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником спадкоємцем [PERSON] права на отримання спадщини. З метою усунення обставини, які перешкоджають оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, за необхідне встановити юридичний факт, проживання спільною сім`єю заявника разом із [PERSON] протягом останніх п`яти років до дня смерті. На підставі викладеного заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved