Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

02.10.2020 р. позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що 30.04.2010 р. між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, наразі вирішується питання про розірвання шлюбу. В 2015 р. за сумісні кошти ними був придбаний транспортний засіб марки «SKODA» модель FABIA, 2008 року випуску, сірого кольору, кузов [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я відповідача, згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] . За даними сайту https://auto.rio.com/, на день звернення до суду з даним позовом, середня вартість спірного автомобіля складає 198092 грн., що є еквівалентом 7000 доларів США. За позовом, посилаючись на ст.ст.36, 60, 61, 63, 69, 70 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації вартості належної їй частки спірного автомобіля грошову суму в розмірі 99046 грн., припинивши її право власності на автомобіль. Ухвалою від 19.10.2020 р. відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду на 08.12.2020 р. 08.12.2020 р. розгляд справи відкладено на 19.02.2021 р. через зайнятість судді в іншому провадженні. 19.02.2021 р. зупинено провадження у справі на підставі п.5 ч.1 ст.252 ЦПК України. 26.05.2021 р. відновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 25.08.2021 р. 25.08.2021 р. розгляд справи відкладено на 21.10.2021 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 21.10.2021 р. розгляд справи відкладено на 23.11.2021 р. на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України. 23.11.2021 р. розгляд справи відкладено на 11.01.2022 р. у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, уточнивши, що Ѕ частину вартості транспортного засобу необхідно стягнути з урахуванням висновку автотоварознавчої експертизи від 29.04.2021 р. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення Ѕ частини вартості автомобіля, яка визначена висновком експерта від 29.04.2021 р. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 30.04.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Згідно висновку експерта № СЕ-19/108-21/3824-АВ від 29.04.2021 р. ринкова вартість автомобіля марки «SKODA» модель FABIA, 2008 року випуску, сірого кольору, кузов [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , на момент огляду автомобіля 21.04.2021 р. складає 118650,21 грн. Ст.60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч.1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Ч.2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Ст.63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ч.1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Ч. 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Ст.71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сімї. В наведеного вище, суд дійшов висновку, що спірний автомобіль був набутий сторонами на час перебування в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим, підлягає поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації у розмірі 1/2 частки вартості автомобіля, яка визначена висновком експерта від 29.04.2021 р., який суд вважає належним та допустимим доказом, та така вимога узгоджується з положеннями ч.4 ст.71 СК України, ч.3 ст.370 та ч.2 ст.364 ЦК України. Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 840,80 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial