Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 12 липня 2021 року ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» (далі позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості за договором про надання фінансових послуг №180624-132241 від 24.06.2018 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 24.06.2018 року між ТОВ «Прості займи» та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг № 180624-132241 на суму 3 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60,00 грн. за кожен день такого користування, строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. ТОВ «Прості займи» є фінансовою установою та здійснює діяльність щодо надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів, перерахувало кошти за Кредитним договором на банківську картку позичальника платіжною системою ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY». Відповідно до довідки, наданої ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на підтвердження виконання переказу, 24.06.2018 року о 13:34:57 відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірі 3 000 грн. Таким чином відповідно до Кредитного договору відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти у строк 16 календарних днів з дня отримання кредиту. Окрім зазначеного, відповідач також взяв на себе зобов`язання, у разі виникнення заборгованості, сплатити неустойку у вигляді пені згідно з умовами Кредитного договору. Термін платежу за договором настав 09 липня 2018 року, однак відповідач не виконав свої зобов`язання, не повернув отримані кошти та не сплатив проценти. Станом на 25 травня 2021 року заборгованість відповідача за Кредитним договором склала: сума кредиту - 3000,00 грн., проценти за користування кредитом - 64 020,00 грн., пеня - 1020,85 грн., індекс інфляції за весь період прострочення - 1543,13 грн. та три проценти річних від простроченої суми - 3 064,43 грн. Посилаючись на викладене просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання фінансових послуг №180624-132241 від 24.06.2018 року в загальному розмірі 72 648,41 грн., з яких: сума кредиту - 3 000,00 грн., проценти за користування кредитом 64 020,00 грн., пеня 1 020,85 грн., індекс інфляції за весь період прострочення 1 543,13 грн., три відсотки річних від простроченої суми - 3 064,43 грн. та судові витрати у розмірі 2 270, 00 грн. Відповідачка відзиву на позов не надала. Заяви ( клопотання) учасників справи Разом з позовною заявою позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи у відсутності позивача. Окрім того, у додатку до позовної заяви позивач заявив клопотання про витребування від АТ «УКРСИББАНК» інформації щодо повних реквізитів карти № [NUMBER] , категорія карти MasterCard із зазначенням прізвища, імені, по батькові особи, на ім`я якої відкрита зазначена карта та відомостей про надходження на зазначену карту 24.06.2018 о 13:34:57 переказу у розмірі 3000, 00 грн., про що надати підтверджуючі документи. 10.01.2022 року відповідачка [PERSON] через канцелярію суду поділа заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить врахувати, що вона являється матірю чотирьох дітей, кошти для виплати заборгованості у неї відсутні. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 12.11.2021 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом 24 червня 2018 року між ТОВ «Прості займи» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансових послуг №180624-132241. Відповідно до умов договору [PERSON] отримала кредит на особисті потреби в розмірі 3 000 грн., строком на 16 днів до 09.07.2018 зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 960 грн. (2 % за кожен день користування кредитом, 730 % річних). Відповідно до умов договору при виникненні заборгованості [PERSON] зобов`язалася сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3 % за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15 й день - 5,02 %, на 30 й день - 7,67 %. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. ТОВ «Прості займи» є фінансовою установою та здійснює діяльність щодо надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів. Кошти за Кредитним договором перераховані на банківську картку позичальника (відповідача) платіжною системою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (WayForPay), яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY». У пунктах 4-6 прикінцевих положень Заяви-анкети [PERSON] підтвердила, що доступ до заповнення від її імені заяв-анкет на офіційному сайті відповідача (pzaim.zp.ua та www.bistrozaim.ua) належить лише їй, ніякі інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю отримання інтернет-кредиту у товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від її імені на вказані сайти, є дійсними та надані ним особисто: всі заявки на видачу кредитних коштів на його картковий рахунок надані з його особистого мобільного телефону є дійсними та надані ним особисто. У заяві-анкеті для отримання кредиту зазначено, що позичальник ознайомився та погодився з кредитним договором, Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту, що розміщені на офіційному сайті pzaim.zp.ua та www.bistrozaim.ua. Згідно з наданим відповідачем алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет», зокрема за допомогою сайту bistrozaim.ua, після подачі відповідної заяви позичальником отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті відповідача при реєстрації, який було введено позивачем на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети. Позивачем прийнято позитивне рішення про надання кредиту та 24.06.2018 року через платіжну систему за допомогою ТОВ «ВЕР ФОР ПЕЙ» здійснено переказ кредитних коштів у сумі 3 000,00 грн. на платіжну картку, вказану позичальником у заяві. Відповідно до довідки ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на банківську кредитну картку № [NUMBER] перераховані кошти у сумі 3 000,00 грн., час запиту 24.06.2018 року о 13:34:51. Відповідно до виписки з транзакцій ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» відповідачем [PERSON] на рахунок ТОВ «Прості займи» перераховані кошти в сумі 79,15 грн. (час оплати 18.07.2018); та 400,00 грн. (час оплати 09.08.2018). Оцінка суду. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із статями 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина друга статті11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першоїстатті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Прості займи» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні статей 641,644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно достатті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, згідно з Кредитним договором, [PERSON] взяла на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 3 000,00 грн, та сплатити проценти у розмірі 960,00 грн. до 09.07.2018. Окрім зазначеного, відповідач також взяла на себе зобов`язання, у разі виникнення заборгованості, сплатити неустойку у вигляді пені згідно з умов Кредитного договору. Відповідно до розрахунків, наданих позивачем, непогашена заборгованість за кредитним договором від 24.06.2018 №180624-132241 станом на 25 травня 2021 року становить 72 648,41 грн., з яких: сума кредиту - 3000,00 грн., проценти за користування кредитом - 64 020,00 грн., пеня - 1020,85 грн., індекс інфляції за весь період прострочення - 1543,13 грн. та три проценти річних від простроченої суми - 3 064,43 грн. Як випливає з матеріалів справи, відповідачем внесено на рахунок позивача 79,15 грн. (18.07.2018), яку зараховано в якості сплати пені, та 400 грн. (09.08.2018), які зараховано в якості сплати пені. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що [PERSON] взяті не себе зобов`язання з повернення суми отриманих кредитних коштів, у передбачений в договорі строк, не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням у розмірі 3 000,00 грн, що підлягає стягненню з відповідача. Щодо нарахованих ТОВ «Прості займи» відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке. У кредитному договорі №180624-132241 від 24.06.2018 сторони погодили, що кредит надається з 24.06.2018 року до 09.07.2018 року, а отже строк дії договору відповідно становить з 24.06.2018 року до 09.07.2018 року. Суд констатує, що за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати ВС у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року, яку суд вважає за необхідним застосувати у даній справі. Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За умовами кредитного договору №180624-132241 від 24.06.2018 сторони погодились, що позичальник повинен сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 960 грн. (2 % за кожен день користування кредитом, 730 % річних). Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем ТОВ «Прості займи» до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитом в сумі 64 020,00 грн. включає період з 24.06.2018 по 25.05.2021, який виходить за межі строку кредитування. Таким чином вимога про стягнення процентів за користування кредитом можлива лише в частині стягнення заборгованості станом на день закінчення строку кредитування, тобто 09.07.2018. Отже, з урахуванням внесеної відповідачем суми, сума заборгованості щодо сплати процентів за користування кредитом становить 960, 00 грн. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] сум в порядку частини другої статті 625 ЦК України, суд зазначає таке. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, індекс інфляції за весь період прострочення становить 1543,13 грн. та 3 % річних від простроченої суми становить - 3 064,43 грн. Суд не погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки в ці суми ТОВ «Прості Займи» було враховано 64 020,00 грн. відсотків за користування кредитом. Враховуючи суму заборгованості за тілом кредиту, яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, що становить 3000, 00 грн., сума трьох процентів річних за період користування вказаними коштами становить 263,10 грн. (3000х3х1067/365/100). У частині вимоги щодо стягнення суми індексу інфляції за весь період прострочення, то такий також підлягає перерахуванню, з огляду на суму боргу в сумі 3000, 00 грн., що підлягає стягненню з відповідача. Відповідно індекс інфляції за весь період прострочення становить 721,45 грн (3 000,00 x 1.24048351 - 3000,00). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Щодо нарахованої пені в сумі 1020,85 грн., то вказана сума підлягає стягненню, оскільки розрахунок вказаної суми проведено відповідно достатті 549 ЦК України. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо клопотання позивача про витребування судом інформації від Акціонерного товариства АТ «УКРСИББАНК», то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1ст.84ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Відповідно до ч. 2 ст.84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини,які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Всупереч вимогам вказаної норми права позивачем не надано підтвердження про відмову у наданні зазначеного доказу АТ «УКРСИББАНК». З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що таке клопотання є необґрунтованим, а тому в задоволенні останнього, слід відмовити. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Прості Займи» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 24.06.2018 №180624-132241 в сукупному розмірі 5 965,40 грн, яка складається з наступного: 3 000,00 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 960,00 грн. відсотки за користування кредитом, 1020,85 грн - пені за порушення зобов`язання; 721,45 грн - індекс інфляції за весь період прострочення; 263,10 грн - 3 % річних від простроченої суми. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно платіжного доручення № 5037 від 10.06.2021 року позивачем було сплачено 2270 грн. 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) судового збору. При цьому, по справі позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 72 648,41 грн., з яких було задоволено вимог на загальну суму 5 965,40 грн., а тому у зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 186 грн. 40 коп. (2270 х 5 965,40 / 72 648,41 = 186,40) судового збору. З цих підстав,

Outcome: partial