Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 03 вересня 1983 року. Від даного шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які на даний момент є повнолітніми. Вказує на те, що сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення сімейних відносин. Вже багато років ведення спільного господарства та проживання між ними припинено. В даний час шлюб існує лише формально. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам кожного з них. На підставі наведеного просить розірвати шлюб. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 вересня 1983 року, шлюб зареєстровано Виконавчим комітетом Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 8 (а.с. 4). Від даного шлюбу мають трьох дітей, які на даний момент досягли повноліття ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони втратили почуття взаємної любові, поваги, шлюб існує лише формально. Позивач не бажає перебувати у подальших шлюбних відносинах з відповідачем. Спроби примирення між сторонами не призвели до позитивних результатів. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім`ї та вимоги ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved