Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ним та відповідачем 20.12.2021\~року було укладеного договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка належить продавцю на праві власності. Сторони \~домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки, відповідач отримав грошові кошти за відчуження нерухомості за вказаним договором купівлі-продажу та передав земельну ділянку позивачу, тобто фактично відбулось повне виконання умов договору проте відповідач всіляко ухиляється він письмового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши зміст спірних правовідносин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи заявлений спір, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 травня 2021 року, індексний номер 256300986 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 1423386300:02:000:2801, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства 20 грудня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянкизагальноюплощею 2 га, кадастровий номер 1423386300:02:000:2801, що розташована на території Павлівської сільської ради. Цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Згідно з текстом розписки від 20 грудня 2021 року, складеної та підписаної [PERSON] , вона отримала обумовлену сторонами в договорі купівлі-продажу суму грошових коштів від [PERSON] за продаж земельної ділянки загальною площею 2 га, кадастровий номер 1423386300:02:000:2801, що розташована на території Павлівської сільської ради, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 грудня 2021 року та зобов`язалася з`явитися протягом 14 днів з моменту підписання договору до нотаріальної контори для здійснення нотаріального посвідчення договору. 06 січня 2022 року [PERSON] на ім`я [PERSON] було направлено повідомлення, в якому [PERSON] стверджує, що своє зобов`язання перед [PERSON] виконала, оскільки отримала гроші за договором купівлі-продажу земельної ділянки та передала у користування [PERSON] земельну ділянку. При цьому [PERSON] вказує, що з`являтись для здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки до нотаріуса вона не буде, оскільки зобов`язання вже виконалашляхом передачі земельної ділянки тапри цьому взагалівід`їжджає до Італії. Таким чином, вказаними доказами підтверджується, що між сторонами по справі було укладено правочин, відповідач передав у власність позивачу належну йому земельну ділянку та отримав за неї визначену домовленістю грошову суму. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Приписами ч. 1 ст. 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч.3\~ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.\~ Згідно протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За правилами частини другої\~статті 220 ЦК Україниу випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Зазначена частина друга\~статті 220 ЦК Українизастосовується до правовідносин у разі, коли сторони вчинили правочин у встановленій законом письмовій формі, зміст якого відповідав волі сторін, які дійшовши згоди щодо усіх істотних умов договору, виконали такий договір повністю чи частково, і лише не було дотримано вимоги про нотаріальне посвідчення такого договору через ухилення однієї сторони договору. Таким чином, суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу земельної ділянки, водночас у зв`язку з тим, що укладення договору купівлі-продажу проведено з порушенням\~обов`язкової письмової нотаріальної форми позивач не має можливості розпоряджатися в повному обсязі своїм власним майном. Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна його сторонами виконані у повному обсязі,\~покупцю було передано нерухомість, а продавцю передані грошові кошти, що підтверджується наявними у справі письмовими доказами, в свою чергу позивач позбавлений можливості здійснити письмове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки вказана дія перебуває поза межами контролю чи правомірного впливу позивача, з тих підстав, що відповідач ухилився від письмового нотаріального посвідчення договору купівлі продажу. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1225, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд

Outcome: approved