Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

30.08.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 03.06.2016 року, Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовим записом №185. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, розбіжність поглядів на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. Подружні стосунки припинено з липня 2021 року. Збереження сім`ї вважала неможливим. Ухвалою судді від 23.10.2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. До судового засідання, позивач не з`явилася надала заву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі,. Проти постановлення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач в призначені судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З відома позивача суд постановив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 03.06.2016 року сторони уклали шлюб, про що Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, було зроблено відповідний актовий запис №185. (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ), який на теперішній час проживає з матір`ю. Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують з липня 2021 року. З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сім`ї [PERSON] неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.112 СК України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] .. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, проте вимог, щодо відновлення дошлюбного прізвища з боку позивача заявлено не було. Вимог щодо стягнення витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, позивачем заявлено не було.

Outcome: approved