Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. У листопаді 2021 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до ТОВ «Фінпром маркет», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 28.10.2021 року їй стало відомо, що відносно неї відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 19165 від 09.04.2021 року. Зазначає, що у нотаріуса були відсутні будь-які підстави для винесені виконавчого напису, оскільки вона договорів, в розумінні ст. 1055 ЦК України не укладала. Зазначені обставини вказують на відсутність будь-яких підстав для стягнення з неї нотаріусом коштів, або як мінімум на наявність спору між нею та відповідачем у разі наявності у нього до позивачки претензій фінансового характеру, що виключає можливість винесення виконавчого напису. Вважає, що виконавчий напис виданий з порушенням норм законодавства, а саме Порядку про вчинення нотаріального напису, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, також нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості, в порушення ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». У зв`язку із зазначеним просить: ?Визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за № 19165 від 09.04.2021 року. ?Стягнути з відповідача судові витрати. 2. 09.12.2021 року до суду задані пояснення на позовну заяву від представника ТОВ «Фінпром маркет», відповідно до яких зазначено, що обставини справи він не оспорює, однак зазначає що позовні вимоги визнає частково, а саме просив задовольнити позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 454 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 227 грн., оскільки позов є немайновим. Крім того, оскільки справа не є складною і практика за категорією таких справ є усталеною, тому просить зменшити витрати на правничу допомогу до 1 907 грн. (а.с. 32-33). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 3. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, справу просила розглянути за своєї відсутності, вимоги просила задовольнити. 4. Представник позивача, адвокат Фальченко І.Ю., що дає на підставі ордеру серії АН № 1046067 від 03.11.2021 року та договору про надання правової допомоги від 23.06.2021 року (а.с. 10-11) в судове засідання не з`явився, справу просив розглянути за своєї відсутності, вимоги просив задовольнити, склавши про це відповідну заяву. 5. Відповідач представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. 6. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Таким чином, суд в порядку ст. 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за його відсутності. 7. Третя особа ст. державний виконавець Слов`янського ВДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Таким чином, суд в порядку ст. 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за його відсутності. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 8. Ухвалою суду від 16.11.2021 року заява позивача про забезпечення позову задоволена, зупинене стягнення у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису від 09.04.2021 року № 19165, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] заборгованості в 4 045 грн. 13 коп. на користь ТОВ «Фінпром маркет» (а.с. 25). 9. Ухвалою суду від 16.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження за зазначеним позовом (а.с. 24). ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 10. Як вбачається з матеріалів справи 09.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. виданий виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 19165 про стягнення з позивачки [PERSON] за період з 21.02.2018 року по 09.04.2021 року включно суму у розмірі: ?3 995 грн. 13 коп. - заборгованість за тілом кредиту; ?50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 7). 11. Слов`янським відділом державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за виконавчим написом приватного нотаріуса відкрите виконавче провадження ВП № 66305346 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість в сумі 4 045 грн. 13 коп. (а.с. 6). 12. З Свідоцтва про шлюб, виданий Виконавчим комітетом Андріївської селищної ради Слов`янського району Донецької області 07.06.2016 року вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб і змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 8). V. Оцінка Суду. 13. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 14. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. 15. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. 16. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). 17. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. 18. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 19. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. 20. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). 21. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. 22. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). 23. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. 24. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. 25. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. 26. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. 27. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. 28. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 29. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. 30. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. 31. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. 32. У зв`язку з викладеним, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. 33. В той же час, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. 34. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постановах Верховного Суду у справі від 19 вересня 2018 року № 207/1587/16 (провадження № 14-12559св18), Постанові КЦС ВС від 06.05.2020 року № 320/7932/16-ц (61-38989св18): 35. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 36. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що вимоги ТОВ «Фінпром маркет» щодо стягнення з неї суми заборгованості зазначені у виконавчому написі неправомірні та є спірними. Суд погоджується з цими доводами позивача, оскільки крім виконавчого напису, інших документів відповідачем надано не було. 37. Крім того, ухвалюючи рішення по даній справі, суд приходить до висновку про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог Порядку щодо спливу 30-денного строку з моменту надіслання банком письмової вимоги до боржника, оскільки доказів отримання письмової вимоги боржником відповідачем надано не було, а тому відсутні підстави стверджувати, що у боржника була об`єктивна можливість ознайомитися, в разі її наявності, із розміром заборгованості, а у разі необхідності його спростувати або усунути порушення умов кредитного договору. 38. Також суд зазначає, що відповідно до частин першої, другої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Перевіривши заяву (а.с. 34), та викладені в ній доводи, суд приходить до переконання, що заява не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому приймає визнання позову відповідачем. 39. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що доводи [PERSON] щодо наявності спору по договору, який був підставою вчинення нотаріусом виконавчого напису та сумам, що підлягали стягненню, є важливими і такими, що можуть прямо вплинути на результат розгляду справи, а тому суд приймає ці доводи та приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 40. Так, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 41. Позивачем, відповідно до квитанцій про сплату судового збору: справлено судового збору 908 грн. за позовну заяву та 454 грн. справлено судового збору за заяву про забезпечення позову (а.с. 18, 21). 42. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача судового збору суд виходить з наступного. 43. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, при пред`явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. 44. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем було надлишково справлений судовий збір, а з відповідача підлягають стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 454 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 227 грн. 45. В частині вирішення вимог відповідача про неспівмірність витрат на правничу допомогу, суд виходить із положень частини 4 ст. 137 ЦПК України, якою передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним. 46. Вимогами ч. 5 та 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 47. Враховуючи, складність справи, час, витрачений адвокатом, обсяг наданих послуг, усталену судову практику по даній категорії справ, а також ціну позову, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є завищеним та враховуючи клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу вважає, що стягненню підлягає сума 2 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved