Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

23.11.2021р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому вточнила та обґрунтувала тим, що її син [PERSON] та малолітня онука [PERSON] , [INFO] , не проживають в належній їй на праві власності квартирі [ADDRESS] понад один рік без поважних причин, їх особистих речей та майна в квартирі не має, перешкод у користуванні житлом їм не чинилось, оплату за житлово-комунальні послуги вони не здійснюють, у зв`язку з чим вона вимушена нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг за зареєстрованих відповідачів і не має можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Так, її син [PERSON] не проживає в квартирі з липня 2011р. по т.ч., фактично проживає за межами України. Її онука [PERSON] жодного дня в квартирі не проживала, її реєстрація за цією адресою носила формальний характер. Після розірвання шлюбу між її батьками - відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] дитина проживає фактично з матір`ю. Остання має на праві власності певне житло. Отже, право на житло малолітньої онуки не порушується. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним житлом. Ухвалою суду від 24.11.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. Представник позивачки - адвокат Мєдвєдєва А.В. в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибула за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у її відсутність, просить прийняти рішення на підставі наявних матеріалів з урахуванням житлових прав малолітньої дитини. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . В зазначеній квартирі, крім неї, зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] , який є її сином, та його малолітня донька, онука позивачки [PERSON] , [INFO] .. Згідно Акту, складеного 10.12.2021р. мешканцями будинку [ADDRESS] , відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає з липня 2011р. по т.ч., його малолітня донька [PERSON] , [INFO] , не проживає в квартирі з дня народження по т.ч. Також встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.08.2017р. (справа №2/337/1083/2017, ЄУН 337/2063/17), яке набрало законної сили 15.08.2017р., шлюб між [PERSON] , [INFO] , (відповідач) та [PERSON] , [INFO] , (третя особа) розірваний. Вказаним рішенням встановлено, що їх неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу буде проживати з матір`ю, тобто [PERSON] . Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.12.2021р. за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно з Витягом з Реєстру територіальної громади м.Запоріжжя від 11.01.2022р. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ст.41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Аналогічні положення закріплені в ст. 319,321 ЦК України. Крім того, відповідно до ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.379,383 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч.4 ст.29 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.160, ч.1 ст.163 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Так, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач [PERSON] , будучи сином, тобто членом сім`ї власника житла [PERSON] , не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад 1 рік, ніяких перешкод йому в користуванні спірним житлом не чинилось, тривалий час він ним не користується з власної волі, фактично з липня 2011р. проживає за межами України, його майна в квартирі немає, житлово-комунальні послуги він не сплачує, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вказаним житлом. При цьому, суд враховує, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги і, виходячи з фактично встановлених обставин, суд вважає, що таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Ухвалюючи рішення в частині визнання такою, що втратила право користування спірним житлом, малолітньої [PERSON] , суд враховує, що малолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Причини непроживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Крім того, за умови встановлення місця проживання батьків (усиновлювачів) або одного з них, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце їх проживання, а відсутність або наявність факту реєстрації за цим місцем проживання сама по собі не впливає на реалізацію права на свободу вибору місця проживання. Так, судом встановлено, що малолітня донька відповідача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу між її батьками в 2017р., постійно проживає разом з матір`ю - третьою особою [PERSON] , що встановлено рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.08.2017р., яке набрало законної сили 15.08.2017р., і відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягає додатковому доведенню іншими належними засобами доказування. Як вбачається з наданих документів, матір малолітньої [PERSON] - третя особа [PERSON] в спірній квартирі не зареєстрована та права користування ним не має, на праві власності їй належить інше житло, жодних заперечень з приводу порушення житлових прав малолітньої доньки вона не подала. Орган опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району також не подав суду будь-яких заперечень з приводу порушення житлових прав малолітньої дитини. Тому, залишаючи за малолітньою [PERSON] право користування спірним житловим помешканням, за умови визнання її батька [PERSON] таким, що втратив право користування ним, та відсутності у її матері [PERSON] права користування спірним житлом, суд припуститься порушення Конвенції про права дитини, якою передбачено, що малолітня дитина не може бути розлучена з матір`ю, крім випадкових обставин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що малолітня [PERSON] також втратила право користування спірним житлом. Таким чином, позов [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved