Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

01.11.2021 до суду через підсистему систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] в особі представника адвоката Тарасова Дениса Олеговича до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7», про стягнення витрат на збереження спільного майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , розміром 6485,76 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 7/25 часток нежитлового приміщення №39 літ. А-3, загальною площею 161,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить позивачеві, на підставі Договору дарування. Іншим співвласником 18/25 часток цього нежитлового приміщення є територіальна громада м. Запоріжжя, в особі Запорізької міської ради. Внаслідок того, що приміщення не використовується протягом тривалого часу, то впродовж 2017-2020рр. були неодноразові випадки проникнення до нього сторонніми особами та розкрадання майна. Тому позивачем було вирішено встановити охоронну сигналізацію, про що повідомлено Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради і Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7». Так як КП «ВРЕЖО №7» не є власником спільного майна та між власниками не визначався порядок користування спільною власністю, а від співвласника позивач так і не отримала відповіді на заяву про встановлення охоронної сигналізації, з метою збереження спільного майна, 16.12.2020 позивачем укладено договір №ЗП 304-ВБОП на встановлення охоронної сигналізації та охорону майна з ТОВ «ВЕНБЕСТ». З 01.01.2021р. позивачем укладено з ТОВ «ВЕНБЕСТ» договір № 3579-ОП на охорону спільного з відповідачем майна. Витрати з встановлення сигналізації склали 4 508 грн., місячна вартість охорони майна становить 500 грн. На звернення до відповідача із заявою про компенсацію витрат на збереження майна в сумі 3 245,76 грн. за встановлення і монтаж сигналізації, а також щомісячно 360 грн. позитивної відповіді не отримано. З урахуванням зазначеного, частка витрат відповідача відповідно до його частки у власності (18/25) складає (4508 грн. + 4500 грн. за 9 місяців) / 25 х 18 = 6485,76 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача. Позов мотивований вимогами ст. 13 Конституції України, та ст. 319, 322, 360 Цивільного кодексу України. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2021 позовну заяву залишено без руху, надано [PERSON] строк для усунення недоліків позовної заяви 7 днів з дня вручення копії ухвали, з якою представник позивача ознайомився в особистому електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд». 09.11.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору розміром 908,00 грн. та доказами відправки листом із описом вкладення копій позовної заяви з додатками учасникам справи. Ухвалою суду від 10.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, сторонам встановлено строки учасникам справи для подання відзиву, відповіді на відзив, пояснень, заперечень. Судове засідання у справі призначено на 18.01.2022. 30.11.2021 до суду від Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради надійшов відзив на позов від 25.11.2021 вих. № 137/02-03, згідно якого вважає позов необґрунтованим з огляду на наступне. Зазначає, що відповідно до договору № ЗП 304-ВБОП від 16.12.2020 позивач передає, а ТОВ «ВЕНБЕСТ» приймає під охорону за допомогою пульта центрального спостереження приміщення №39, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Оскільки позивач не правомочний здійснювати розпорядження частиною нежитлового приміщення, що знаходиться у власності територіальної громади міста Запоріжжя, відповідно договір охорони може бути укладений лише щодо 7/25 частин нежитлового приміщення 39, тобто частини приміщення, що знаходиться у власності позивача. Участь кожного співвласника у «витратах на управління, утримання та збереження спільного майна» означає необхідність несення витрат, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Укладений договір охорони за допомогою пульта централізованого спостереження є обраним особисто позивачем способом захисту своєї частини нежитлового приміщення 39, розташованим за адресою: [ADDRESS] . На підставі зазначеного, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Відзив направлений на адреси усіх учасників справи, у т.ч. і позивача, проте станом на 18.01.2022р. позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради. Іншими учасниками справи не надано суду пояснень по суті спору. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з інформаційною довідкою № 232929869 від 17.11.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 7/25 частин нежитлового приміщення, літ. А-3, загальною площею 161,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , на підставі Договору дарування 238 від 14.05.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Андреєвою В.М. Третьою особою Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради не заперечується, що 18/25 частин нежитлового приміщення № 39 за адресою: [ADDRESS] належить територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на підставі свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради 10.09.2007. Згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №439/9 від 21.09.2018р., у т.ч. приміщення No39, п.1, підвального поверху (літ.А-3) за адресою: [ADDRESS] передано в господарське відання комунальному підприємству «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7». За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 356 Цивільного кодексу України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. 19.11.2020 представником [PERSON] - адвокатом Тарасовим Д.О. подано до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України (порушення недоторканності житла). Докази внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення досудового розслідування в матеріалах справи відсутні. 25.11.2020 позивач звернулась до Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради із заявою, в якій повідомила про неодноразові незаконні проникнення протягом 2017-2020 до приміщення, у зв`язку з чим обрання форми охорони її власності і встановлення до 01.12.2020 охоронної сигналізації. Також заявниця прохала повідомити ПІБ відповідальної особи, яка буде мати свій код доступу на пульті охоронної фірми, при наявності довіреності. Також заявницею повідомлено, що рахунки, акти виконаних робіт і реквізити для перерахування витрачених коштів у відношенні до часток власності будуть надані додатково. 15.12.2020 КП «ВРЕЖО №7» надано [PERSON] відповідь (вих. № 3885) на заяву від 25.11.2020, якою запропоновано заявниці надати схематичний план приміщення, яке перебуває у її приватній власності, на якому зазначити конкретне місце встановлення охоронної сигналізації. Також комунальне підприємство повідомило, що власник приміщення має право встановлювати охоронну сигналізацію саме у власному приміщенні та не має підстав встановлювати в місцях загального користування, якими користуються інші співвласники. 16.12.2020 між [PERSON] (Замовник) і товариством з обмеженою відповідальністю «Венбест» укладено Договір № ЗП 304-ВБОП. Пунктом 2.1 Договору визначено, що Замовник передає, а Виконавець приймає під охорону за допомогою пульта централізованого спостереження Об`єкт, а саме: приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 8.1 Договору визначено, що вартість послуг Замовника не залежить від фактичного часу охорони і становить 500,00 грн. за один місяць. Згідно з Додатком № 1 (акт вводу в експлуатацію охоронної, тривожної сигналізації та обстеження технічного стану об`єкта) до Договору від 16.12.2020, у приміщенні [ADDRESS] встановлено систему охоронної, тривожної сигналізації прийнято в експлуатацію 16.12.2020 Охорона передала Клієнту в користування для охорони Об`єкту засоби ОС, які є власністю Охорони: Дунай 8/32, модуль (G), БЖ-1А загальною вартістю 4 500,00 грн. 01.01.2021 між [PERSON] (Замовник) і товариством з обмеженою відповідальністю «Венбест» укладено Договір № 3579-ОП. Пункти 2.1 і 8.1 Договору ідентичні Договору № ЗП 304-ВБОП від 16.12.2020 Згідно з Додатком № 1 (акт вводу в експлуатацію охоронної, тривожної сигналізації та обстеження технічного стану об`єкта) до Договору від 01.01.2021, у приміщенні [ADDRESS] встановлено систему охоронної, тривожної сигналізації прийнято в експлуатацію з 16.12.2020р. 15.01.2021 позивач звернулась до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради із заявою, з проханням компенсувати витрати на збереження спільного майна 3 245,76 грн. на встановлення і монтаж сигналізації і 360 грн. щомісячно за послуги з охорони (у співвідношенні до частки 18/25), згідно договору на охорону об`єкту № ЗП 304-ВБОП від 16.12.2020. 10.02.2021 Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради надав позивачу відповідь вих. № 0609/01/01-07/С-17, якою повідомлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 21.09.2018 №439/9 «Про передачу майна комунальної власності в господарське відання КП «ВРЕЖО №7», у господарському віданні КП перебуває нежитлове приміщення №39 підвалу (літ А-3) площею 116,6 кв.м. по [ADDRESS] . Власник приміщення має право встановлювати охоронну сигналізацію саме у власному приміщенні та не має підстав встановлювати в місцях загального користування, якими користуються інші співвласники, тим самим обмежуючи їх права. Згідно з інформацією отриманою від балансоутримувача, КП «ВРЕЖО №7» зобов`язано на будь-які витрати укладати договори, які на підставі Закону України «Про публічні закупівлі» оприлюднюються на відповідному державному веб-порталі. КП «ВРЕЖО №7» затверджено фінансовий план на 2021 рік, яким не передбачено витрат на встановлення сигналізації та щомісячної сплати вартості послуг з охорони приміщення. Враховуючи зазначене, у балансоутримувача майна не має підстав здійснювати відшкодування витрат на встановлення і монтаж сигналізації, а також щомісячну сплату за послуги з охорони за вільне нежитлове приміщення №39 підвалу (літ А-3) площею 116,6 кв.м. по [ADDRESS] . На виконання договірних зобов`язань згідно Договору № 3579-ОП від 01.01.2021 позивачем надані рахунки-акти за період з лютого 2021 року по жовтень 2021 року з щомісячною вартістю послуг пультової охорони 500 грн. Рахунки-акти підписані Замовником [PERSON] і Виконавцем в особі директора Запорізької філії ТОВ «ВЕНБЕСТ» Гарбуз О.Г. Також до матеріалів справи надані квитанції АТ «Універсал Банк» про оплату [PERSON] 15.12.2020 послуг з монтажу обладнання на об`єкті [ADDRESS] , згідно рахунку-фактури від 15.12.2020р. 4 508,00 грн. Разом із тим, в матеріалах справи наявні квитанції АТ «Універсал Банк» про оплату [PERSON] вартості послуг за договором №3579-ОП послуг за період з лютого 2021 року по жовтень 2021 року. 16.04.2021 позивач звернулась до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради із повторною заявою, з проханням компенсувати витрати на збереження спільного майна 3 245,76 грн. на встановлення і монтаж сигналізації і 360 грн. щомісячно за послуги з охорони (у співвідношенні до частки 18/25), за період січень-квітень 2021 року, згідно договору на охорону об`єкту № ЗП 304-ВБОП від 16.12.2020. 06.05.2021 Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради надав позивачу відповідь вих. № 2345/01/01-07/С-53, аналогічну відповіді від 10.02.2021. Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Таким чином, зі змісту цієї статті випливає, що дії співвласників щодо управління, утримання, збереження спільного майна повинні бути взаємно узгодженими, як наслідок вчинення одним співвласників будь-яких дій щодо нерухомого майна без згоди іншого співвласника свідчитиме насамперед про порушення прав іншого співвласника, оскільки відсутнє волевиявлення останнього щодо вчинення певних дій одним із співвласників. Учасники спільної часткової власності повинні погоджувати одне з одним дії по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю. Учасники спільної часткової власності використовують свої права по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном за спільною згодою. У разі розбіжностей щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном або непогодження із питаннями щодо здійснення повноважень у розпорядженні спільним майном, спір може бути вирішено судом. По відношенню одне до одного співвласники зобов`язані погоджувати свою поведінку по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю й у зв`язку з цим утримуватися від дій, що можуть перешкоджати реалізації іншими співвласниками їх повноважень. Обов`язки співвласників можуть бути як активні так і пасивні. Угода співвласників є двостороннім чи багатостороннім правочином, у якому визначається порядок і способи здійснення повноважень співвласниками. Для таких договорів законом не передбачена обов`язкова форма, тому вони можуть бути укладені як в усній, так і у письмовій, чи нотаріально посвідчуватися. За змістом ст. 361 Цивільного кодексу України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Отже, зі змісту зазначених статей випливає, що дії співвласників щодо управління, утримання, збереження спільного майна повинні бути взаємоузгодженими, як наслідок вчинення одним співвласників будь-яких дій щодо нерухомого майна без згоди іншого співвласника свідчитиме насамперед про порушення прав іншого співвласника, оскільки відсутнє волевиявлення останнього щодо вчинення певних дій одним із співвласників. Подані суду докази не беруться до уваги, оскільки: - з наданих Договорів № ЗП 304-ВБОП від 16.12.2020 та № 3579-ОП від 01.01.2021 не вбачається яка площа приміщення перебуває під охороною; - ані відповідач, ані треті особи не надавали згоди позивачеві на укладення договорів, предметом яких є охорона 18/25 частин нежитлового приміщення № 39 за адресою: [ADDRESS] ; - Договори ЗП 304-ВБОП від 16.12.2020 та № 3579-ОП від 01.01.2021 не мають підписів уповноважених осіб або відповідача або третіх осіб; - в матеріалах справи відсутні докази нагальної потреби у встановленні охорони за об`єктом, тобто відсутні докази неодноразового проникнення до приміщення невідомих осіб і установлення цих обставин правоохоронними органами; - позивач надає квитанції про сплату послуг [PERSON] . З урахуванням викладеного, суд вважає, що усі витрати, понесені позивачем на встановлення сигналізації та щомісячної сплати послуг з охорони спільного майна, здійснені із власної ініціативи, отже, відшкодуванню не підлягають. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності за правилами ст. 89 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову, оскільки позивач належними та допустимими доказами не підтвердила необхідності користування послугами служби охорони у приміщенні № 39 за адресою: м. Запоріжжя, бульвар Шевченка, буд. 22. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову [PERSON] в особі представника адвоката Тарасова Дениса Олеговича до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7», про стягнення витрат на збереження спільного майна - не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed