Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до ТОВ «ФК «Сіті фінанс», вказавши, що 21.06.2019 року за №861 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті фінанс» заборгованість за кредитним договором №R091.0020946 від 11.12.2012 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Банк Траст» в сумі 30985,25 гривень. Вказуючи, що з наданих нотаріусу документів не вбачалось, що заборгованість була безспірною, а сам виконавчий напис був вчинений поза строками позовної давності, а сам кредитним договір не був посвідчений нотаріусом, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] 21.06.2019 року за №861. Окрім цього, [PERSON] просить стягнути з відповідача на свою користь 7859,24 гривень, стягнутих в межах виконання виконавчого провадження №59459270 з виконання оспорюваного виконавчого напису, 2500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, судовий збір та витрати на правову допомогу в сумі 7000 гривень. Ухвалою суду від 05.05.2021 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову [PERSON] до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення. Ухвалою суду від 18.05.2021 року відкрите провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Постановою Запорізького апеляційного суду від 04.08.2021 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2021 року скасовано та заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 21.06.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №861. Ухвалою суду від 04.10.2021 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився та направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача на підставі наданих доказів, наполягаючи на задоволенні позову. Вказав про можливість розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, представника не направив, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України судом справу розглянуто в заочному порядку, про що постановлено відповідну ухвалу. Відповідач в установлений судом строк не скористався своїм правом надати відзив на позов, не надав доказів. В ході розгляду справи представником позивача були надані додаткові письмові докази. При дослідженні наданих позивачем та її представником документів судом встановлено наступне. 11.12.2012 року [PERSON] підписала та направила в ПАТ «Банк «Траст» заяву про надання кредиту на споживчі цілі, відповідно до якої просила ПАТ «Банк «Траст» укласти змішаний договір, який містить елементи договору банківського рахунку фізичної особи та кредитного договору. Підписавши вказану заяву, [PERSON] погодилась на те, що ця заява, Тарифи РКО, Умови, Розпис сукупної вартості кредиту із зазначенням в ньому реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту і Графік платежів є невід`ємною частиною договору. Таким чином, [PERSON] було відкрито картковий рахунок та надано кредит в сумі 39068 гривень строком користування 48 місяців зі сплатою процентів в розмірі 6,49% на рік та щомісячною комісією за супроводження кредиту у розмірі 1,37%. 21.06.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] вчинено виконавчий напис за №861 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №R091.0020946 від 11.12.2012 року, укладеним між нею та ПАТ «Банк «Траст», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «Сіті фінанс». Згідно з виконавчим написом, строк платежу за кредитним договором №R091.0020946 від 11.12.2012 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 18.05.2018 року по 11.06.2019 року, сума заборгованості складає 30985,25 гривень, в тому числі 29510,35 гривень прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1474,90 гривень прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача, ТОВ «ФК «Сіті фінанс» в розмірі 500 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Цей виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення (21.06.2019 року) і може бути пред`явлений до відділу (підрозділу) ДВС для примусового виконання протягом встановленого законом строку. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. 03.07.2019 року відкрите виконавче провадження №59459270 з виконання виконавчого напису №861 від 21.06.2019 року, виданого приватним нотаріусом БРНО Київської області [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті фінанс» заборгованості в сумі 31485,25 гривень. З наданих представником позивача додаткових доказів вбачається, що Наказом Мінюсту від 12.08.2020 року анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Мінюстом України 09.02.2005 року за [NUMBER] на ім`я [PERSON] . У відповідь на адвокатський запит представника позивача щодо надання копій всіх документів, наданих ТОВ «ФК «Сіті фінанс» для вчинення виконавчого напису, розрахунку заборгованості за період з 18.05.2018 року по 11.06.2019 року та копій документів про перехід права вимоги до ТОВ «ФК «Сіті фінанс», відповідачем надана відповідь про неможливість направити представнику позивача вказані документи, оскільки вони містять банківську таємницю та за умови надання товариству оформленої належним чином письмової згоди особи на розкриття персональних даних та банківської таємниці, ТОВ «ФК «Сіті фінанс» надасть всю необхідну і наявну інформацію та документи. Представником позивача також була долучена заява [PERSON] до ТОВ «ФК «Сіті фінанс» про надання копій всіх документів, наданих ТОВ «ФК «Сіті фінанс» для вчинення виконавчого напису, розрахунку заборгованості за період з 18.05.2018 року по 11.06.2019 року та копій документів про перехід права вимоги до ТОВ «ФК «Сіті фінанс», однак, станом на 19.01.2022 року відповідь позивачем на вказану заяву отримана не була. Відповідно до листа приватного виконавця Юхименко О.Л., в рамках виконавчого провадження №59459270 з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «ФК «Сіті фінанс» 7859,24 гривень, з яких 400 гривень витрати на виконавче провадження, 745,92 гривень основна винагорода приватного виконавця, 6713,32 гривень заборгованість за виконавчим документом. Згідно з розрахунковими листами, з доходу [PERSON] у січні утримано 2571,60 гривень, у лютому утримано 2725,82 гривень та у березні утримано 2561,82 гривень з поміткою «інші вик. листи». Під час розгляду справи суд виходять з таких норм законодавства. Згідно з ч.1,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп.2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису, як нотаріальна дія, полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку оперативно реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однак, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не може обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц, пр. 14-84цс19). Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Вчинення виконавчого напису нотаріусом відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, згідно з постановою ВС від 23.01.2018 року по справі №310/293/15. Суд також погоджується з доводами представника позивача щодо невизнання суми заборгованості, оскільки при вчиненні виконавчого напису не було встановлено порядок нарахування заборгованості та її сукупний розмір. Згідно з п.п. 3.3. п. 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначається, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Отже, для встановлення факту надання банком нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості, необхідна наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, що узгоджується з позицією Верховного Суду України у справі №6-158цс15 від 20.05.2015 року. Відповідно до правової позиції ВП ВС (п. 91) у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 року, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно зі ст. 1050 ч. 2 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 1 ст. 625 ЦПК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За обставин, встановлених судом, правових підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису не було, оскільки кредитором не доведено безспірність нарахованих сум, а також виконавчий напис вчинено поза межами строку позовної давності, тому суд прийшов до висновку про визнання його таким, що не підлягає виконанню. Оскільки позивачем також доведений той факт, що в ході виконання виконавчого напису нотаріуса, з неї було стягнуто 7859,24 гривень, та з урахуванням попереднього висновку суду щодо наявності підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд також вбачає наявність підстав для стягнення з ТОВ «ФК «Сіті фінанс» на користь [PERSON] зазначеної суми. Вирішуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. За ст. 23 ЦК України, Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як вказувала Велика палата Верховного Суду у постанові від 01.09.2020 року у справі №216/3521/16-ц (пр. №14-71714цс19), виходячи з положень ст. 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. [PERSON] просить стягнути з ТОВ «ФК «Сіті фінанс» на свою користь моральну шкоду в сумі 2500 гривень, заподіяну внаслідок вчинення виконавчого напису та подальшого стягнення грошових коштів, і як наслідок надсилання смс-повідомлень у некоректній формі, спілкування з погрозами безпосередньо з позивачем та її батьками, що потягло за собою погіршення ділової репутації як в робочому колі так і у родині та душевні хвилювання. Зважаючи на викладені обставини, суд вбачає підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої діями відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Представником позивача в обґрунтування підстав для стягнення витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правової (професійної правничої) допомоги від 03.02.2021 року, детальний розрахунок вартості правничої допомоги на загальну суму 7000 гривень, акт приймання-передачі наданих послуг до договору та прибутковий касовий ордер №01-30/04 від 30.04.2021 року про сплату [PERSON] на користь адвоката Дев`яткова А.О. 7000 гривень. Відповідно до ст. 137 ч. 1-6 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки при зверненні з позовом, представником позивача зазначена вартість витрат на правничу допомогу в сумі 7000 гривень була підтверджена відповідними доказами, суд приходить до висновку, що вказаний розмір витрат на правничу допомогу співмірний зі складністю справи та підлягає стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved