Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3095, вчинений 06.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у сумі 7142,50 гривень. Позов обґрунтовує тим, що позивачу стало відомо, що 23.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. було відкрито виконавче провадження № 65872132 за виконавчим написом № 3095, вчиненим 06.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про звернення стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 2006-001237ФО040Д, укладеним 06.11.2006 року між позивачем та ПАТ «Родовід Банк». Позивач зазначає, що він не укладав кредитного договору із ПАТ «Родоваід Банк». Натомість, на початку листопада 2006 року в нього був вкрадений паспорт громадянина України, що підтверджується довідкою Управління інформаційного-аналітичного забезпечення ГУ МВС України в Запорізькій області від 24.11.2011 року. З листопада 2006 року по теперішній час він не отримував жодних вимог про сплату боргу від ПАТ «Родовід Банк» або ТОВ «Вердикт Капітал». Вважає, що спірний виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за відсутності підстав рахувати заборгованість перед відповідачем, оскільки виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, документи на час вчинення виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, виконавчий напис було вчинено поза межами встановленого законом строку. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3095, вчинений 06.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 2006-001237ФО040Д від 06.11.2006 року у розмірі 7142,50 гривень та стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти у розмірі 7142,50 гривень 11.01.2022 року генеральним директором ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковським О.В. було подано відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Також подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, у якому просив заявлені позивачем до стягнення витрати на правничу допомогу у сумі 3000 гривень зменшити до 0,00 гривень. Представником позивача\~-\~адвокатом Сімонець\~Є.О.\~подано заяву\~про розгляд\~справи без участі позивача та його представника, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи пояснення щодо позову та відзиву не надали. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.19\~ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 06.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Оленою \~Василівною на підставі\~статей 87-91 Закону України «Про нотаріат»\~та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінетів Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 3095, яким останній пропонує звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 2006-001237ФО040Д від 06.11.2006 року, укладеним з ПАТ «Родовід банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 23 від 04.07.2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість за кредитним договором № 2006-001237ФО040Д від 06.11.2006 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.07.2019 року по 26.04.2021 року. Сума заборгованості складає 6492,50 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2687,59 гривень, прострочена заборгованість за комісією 1263,25 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 473,80 гривень, строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 гривень, строкова заборгованість за комісією - 0,00 гривень, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 2067,86 гривень, строкова заборгованість за штрафами та пенями - 0,00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача в розмірі 650,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання 3 роки. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. від 23.06.2021 року відкрито виконавче провадження за виконавчим написом № 3095, виданим 06.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 7142,50 гривень. 09.07.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Копія постанови надіслана за місцем роботи позивача ТОВ «Запорізький завод кольорових металів». Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.07.2017 у справі № 754/9711/14-ц, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 2.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок №296/5), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з п. 3.1 Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 3.2 Порядку № 296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік № 1172). Відповідно до п. 3.3, 3.4 глави 16 Порядку № 296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Суд встановив, що п. 2 Переліку № 1172, на підставі якого приватним нотаріусом вчинений спірний виконавчий напис, втратив чинність 22.02.2017 на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Вказаним судовим рішенням визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Редакція Переліку № 1172 до внесення змін, визнаних нечинними, не містила розділу про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а тому приватний нотаріус не мала правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі № 645/1979/15-ц. З огляду на вищевказане, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акту, а також при його вчиненні не переконався у безспірності вимог стягувача, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». При вирішенні позовних вимог\~\~в частині повернення позивачу стягнутих за виконавчим написом коштів, суд виходить з наступного. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. від 09.07.2021 року № 65872132 при примусовому виконанні виконавчого напису № 3095, виданим 06.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] , що він отримує за місцем роботи в ТОВ «Запорізький завод кольорових металів». З довідки про здійснення відрахування та виплати виданої ТОВ «Запорізький завод кольорових металів» від 08.12.2021 року № 154 вбачається, що постановою № 65872132 від 09.07.2021 року в період з липня по листопад 2021 року із заробітної плати позивача утримано кошти в загальній сумі 8356,75 гривень, з яких: сума боргу 7142,50 гривень, витрати виконавчого провадження 500,00 гривень, основна сума винагороди приватного виконавця - 714,25 гривень. За змістом ч. 1\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал» суми в загальному розмірі 7142,50 гривень було стягнення з позивача у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, щодо якого суд прийшов до переконання про необхідність визнання його таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. При цьому, суд також враховує, що вказана безпідставно набута сума не підпадає під перелік випадків, коли безпідставне набуте не підлягає поверненню у відповідності до вимог ст.1215 ЦК України. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 гривень, суд приходить до наступних висновків. Як передбачено у ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.5 ст.135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139 та ч. 3 ст. 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Приписами ч. 1 ст. 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VІ, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Судом встановлено, що 25.11.2021 року між позивачем [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Снєжний барс», в особі голови бюро Барановського Є.А. було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 94/11-21 (далі - Договір), предметом якого є зобов`язання бюро надати правову допомогу, задля чого приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси Клієнта, в тому числі, в судових органах усіх інстанцій. Професійна правнича допомога, обумовлена Договором від 25.11.2021 року, надавалась співробітниками адвокатського бюро, Акта приймання-передачі виконаних робіт від 12.01.2022 року та квитанції № ПН5582695 від 12.01.2022 року, загальна вартість правової допомоги (складення позовної заяви, підготовка адвокатських запитів) склала 3000,00 гривень. Відповідно до квитанції № ПН5582695 від 12.01.2022 року позивачем [PERSON] сплачені грошові кошти у сумі 3000,00 гривень на користь адвокатського бюро «Снєжний барс» за професійну правничу допомогу за договором від 25.11.2021 року. Виходячи з предмету спору, ціни позову, значення справи для сторін, її складності, усталеної судової практики розгляду справ цієї категорії, а також критеріїв реальності адвокатських послуг, їх обсягу та розумності, суд вважає, що заявлена позивачем сума є розумною, та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 гривень.

Outcome: approved