Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27.01.2018 вона уклала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу вказує втрату взаємної поваги та любові, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, постійні сварки та непорозуміння. Шлюбні відносини фактично припинені, з червня 2020 року сторони проживають окремо. Позивачка вважає, що збереження сім`ї суперечить їх інтересам, а тому просить суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору /а.с. 1-2/. Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранова А.Ю. від 08.09.2021 справу направлено за підсудністю до Таращанського районного суду Київської області для розгляду /а.с.25-26/. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 01 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін /а.с.43-44/. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належно згідно вимог чинного законодавства. В позовних вимогах [PERSON] просить розглядати справу без її участі; проти заочного розгляду справи не заперечує /а.с.2/. Також у матеріалах справи містяться заяви [PERSON] від 28.07.2021 та 17.12.2021 про розгляд справи без її участі, у разі неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення, на примирення не згодна, просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати та після розірвання залишити їй прізвище « [PERSON] » /а.с.19, 69/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства: повістку про виклик до суду він отримав особисто, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу (а.с.77), крім того, на мобільний номер відповідача було доставлено SMS-повідомлення про виклик до суду. Причини неявки відповідача в судове засідання суду не відомі. Жодних заяв чи клопотань відповідач до суду не подавав. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явивсь в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суд про поважність причини неявки та не надавши відзив, а позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, - суд вважав за необхідне провести заочний розгляд даної справи. Ухвалою суду від 18.01.2022, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи і ухвалення рішення при заочному розгляді справи проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву, перевіривши викладені у ній обставини, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 27 січня 2018 року у виконавчому комітеті Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 2, що вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.10/. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається із наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.11/. Згідно довідки виконавчого комітету Таращанської міської ради від 28.05.2021 №169-5-3 позивачка [PERSON] зареєстрована і проживає по [ADDRESS] з сином [PERSON] , [INFO] /а.с.13/. Спору щодо місця проживання малолітньої дитини немає. Положенням статті 1 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) передбачено, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За змістом ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалася своїм правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання примиритися. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя позивача з відповідачкою не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, у позовних вимогах просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », а тому суд вважає за можливе залишити їй вказане прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За положенням ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у даному випадку при повному задоволенні позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати у виді судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved