Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , про визнання договору іпотеки недійсним, скасування записів про іпотеку та заборону відчуження. В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що 23 березня 2012 року на підставі Рішення виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району № 13 від 15 березня 2012 року, позивач отримав у приватну власність квартиру [ADDRESS] про що йому було видано Свідоцтво про право власності серії [NUMBER] , котре зареєстроване в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» 12 квітня 2012 року в книзі № 56, за номером запису № 3070, реєстраційний номер 36276153. 03 липня 2012 року позивач уклав з ПАТ «Дельта-Банк» кредитний договір № К-4438010 (надалі по тексту - кредитний договір) відповідно до якого Банк зобов`язувався надати грошові кошти в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч гривень) 00 копійок, строком до 02 липня 2019 року з остаточною виплатою за всі роки в сумі 265 459 (двісті шістдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять гривень) 57 копійок. В рахунок забезпечення по кредиту позивач передав в іпотеку Банку власну квартиру, про що 03 липня 2012 року підписав з Банком договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П. за реєстровим №1987. Додатково в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Банком та гр. [PERSON] укладено договір поруки № 4438010, відповідно до умов котрого остання поручилася за позивача відповідати за зобов`язаннями відповідно до умов кредитного договору в солідарному порядку. 21.04.2020 року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області (котре 10.11.2020 року набрало законної сили) по цивільній справі № 545/571/19 визнано дії ПАТ «Дельта-Банк» неправомірними та визнано недійсним кредитний договір № К-4438010 укладений 03 липня 2012 року між ПАТ «Дельта-Банк» та [PERSON] . Як вказано в рішенні суду, Банк здійснив укладення договору з істотним порушенням, що являється підставою його недійсністю та порушивши вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів». Закону України «Про іпотеку» № 898-ІУ визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, а, отже, іпотека не може існувати самостійно без зобов`язання. Недійсність договору, забезпеченого іпотекою, тягне й недійсність іпотеки. У судове засідання позивач не з`явився, надавши до суду заяви з проханням розглянути дану справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити. У судове засідання представник відповідача - ПАТ «Дельта Банк» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа: [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяви з проханням розглянути дану справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 23 березня 2012 року на підставі Рішення виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району № 13 від 15 березня 2012 року, [PERSON] отримав у приватну власність квартиру [ADDRESS] про що йому було видано Свідоцтво про право власності серії [NUMBER] , котре зареєстроване в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» 12 квітня 2012 року в книзі № 56, за номером запису № 3070, реєстраційний номер 36276153. 03 липня 2012 року [PERSON] уклав з ПАТ «Дельта-Банк» кредитний договір №К-4438010 відповідно до якого Банк зобов`язувався надати грошові кошти в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч гривень) 00 копійок, строком до 02 липня 2019 року з остаточною виплатою за всі роки в сумі 265 459 (двісті шістдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять гривень) 57 копійок. В рахунок забезпечення по кредиту [PERSON] передав в іпотеку Банку власну квартиру, про що 03 липня 2012 року підписав з Банком договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П. за реєстровим № 1987. Додатково в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Банком та гр. [PERSON] укладено договір поруки № 4438010, відповідно до умов котрого остання поручилася за позивача відповідати за зобов`язаннями відповідно до умов кредитного договору в солідарному порядку. 21.04.2020 року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області по цивільній справі № 545/571/19 визнано дії ПАТ «Дельта-Банк» неправомірними та визнано недійсним кредитний договір № К-4438010 укладений 03 липня 2012 року між ПАТ «Дельта-Банк» та [PERSON] . Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21.04.2020 року по цивільній справі № 545/571/19, набрало законної сили 10.11.2020 року. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 62б ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України). Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; п. 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц). 21.04.2020 року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області по цивільній справі № 545/571/19 визнано дії ПАТ «Дельта-Банк» неправомірними та визнано недійсним кредитний договір № К-4438010 укладений 03 липня 2012 року між ПАТ «Дельта-Банк» та [PERSON] . Таким чином, основне зобов`язання за кредитним договором № К-4438010 укладеним 03 липня 2012 року між ПАТ «Дельта-Банк» та [PERSON] є припиненим, а тому є припиненим як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, яке є похідними від основного зобов`язання, а тому позов в частині визнання недійсним іпотечного договору та скасування запису про іпотеку підлягає задоволенню. Щодо скасування заборони на відчуження нерухомого майна. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору). Посвідчивши іпотечний договір, нотаріус наклав заборону відчуження квартири. Це відповідає іпотечному договору, згідно з яким при його посвідченні нотаріус накладає таку заборону до моменту повного виконання зобов`язань позичальником перед іпотекодержателем за кредитним договором. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Отже суд вважає, що накладений арешт на нерухоме майно позивача створює для нього перешкоди у вільному володінні, розпорядженні та користуванні належною йому квартирою, що порушує його права як власника. А тому підлягають до задоволення позовні вимоги, щодо зняття заборони на відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] , шляхом скасування запису про заборону відчуження. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: partial