Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі Лікарня) звернулось до суду з заявою, в якій просить застосувати відносно\~\~ [PERSON] госпіталізацію до Лікарні у примусовому порядку. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] госпіталізований до Лікарні 10.01.2022 року о 12:10 год. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром БШМД № 104 Клименко, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від матері [PERSON] . На підставі цих відомостей [PERSON] 10.01.2022 року оглянутий лікаремпсихіатром, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. 11.01.2022 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів Лікарні. Комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії параноїчної форми безперервного типу перебігу, внаслідок чого становить небезпеку для себе та оточуючих, спостерігаються грубі структурно-логічні розлади мислення, галюційно-маячна симптоматика, невпорядкована, агресивна поведінка на адресу матері. Потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 11.01.2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, вирішено питання про призначення [PERSON] представника (адвоката). У судовому засіданні представник Лікарні лікар-психіатр Стрельцова Т.Г. підтримала заяву про примусову госпіталізацію та викладені в ній доводи. Зазначила, що станом на час розгляду справи [PERSON] продовжує представляти небезпеку для себе та оточуючих. Пояснила, що його лікування можливе виключно в умовах стаціонару. Заперечувала можливість амбулаторного лікування [PERSON] , зазначивши, що останній не вважає себе хворим та не приймає ліки. Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію [PERSON] до Лікарні в примусовому порядку. Представник\~ [PERSON] -\~адвокат Маюрнікова В.Н. в судовому засіданні підтримала позицію [PERSON] та заперечувала проти задоволення заяви. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти його госпіталізації до Лікарні. Пояснив, що у його матері порушений основний інстинкт, в під`їзді його будинку був витік газу. Зазначив, що лікування не потребує та відмовляється від стаціонарного лікування, проте не заперечує проти проходження амбулаторного лікування. В ході надання пояснень [PERSON] на певний період часу перестав висловлювати свою позицію, зазначивши в подальшому, що в нього застопорилась свідомість. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається із заяви матері [PERSON] , вона просить його пролікувати у зв`язку тим, що він не приймає ліки, через що його стан погіршився. У [PERSON] нав`язлива ідея, що всюди пахне газом, зачиняв її на замок, внаслідок чого вона зверталась по допомогу, в мороз пішов з дому роздягнений, розбив собі голову чашкою. По квартирі ходять повністю роздягнений, на зауваження реагує агресивно. Приніс додому хворого голуба, а потім відкусив йому голову. Постійно тероризує заявника, неодноразово погрожував, що зробить її інвалідом. Згідно супровідного листка № 61/104, [PERSON] доставлений до Лікарні з діагнозом: шизофренія. Згідно акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 11/96 від 11.01.2022, складеного комісією лікарів Лікарні, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, параноїчної форми, безперервного типу перебігу, відмічаються грубі структурно-логічні розлади мислення, галюціно-маячна симптоматика, невпорядкована, агресивна поведінка до оточуючих та матері, внаслідок чого становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих та потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Частиною другою\~ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно\~ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: е) законне затримання психічнохворих. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому, суд приходить до висновку щодо наявності у [PERSON] тяжкого психічного розладу, який обумовлює його безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, та необхідності лікування [PERSON] виключно в стаціонарних умовах. Доводи [PERSON] щодо відсутності підстав для госпіталізації та відсутності у нього психічного захворювання, суд не може визнати обґрунтованими, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. Так, вказані доводи спростовуються пояснення представника [PERSON] , даними акту психіатричного огляду особи, іншими дослідженими судом доказами. Доводи [PERSON] щодо можливості його амбулаторного лікування спростовуються висновками лікарів Лікарні, поясненнями представника [PERSON] , наданими в судовому засіданні, а також даними письмової заяви матері [PERSON] , в якій зазначено, що погіршення його стану здоров`я обумовлено тим, що він не приймав лікування в домашніх умовах. У суду відсутні підстави ставити під сумнів компетенцію та висновки лікарів-психіатрів щодо наявності у [PERSON] тяжкого психічного захворювання, внаслідок якого він представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, необхідності у зв`язку з цим стаціонарного лікування та неможливості амбулаторного\~лікування.\~ Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для госпіталізації [PERSON] до Лікарні у примусовому порядку, та задовольняє заяву.

Outcome: approved