Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

25.08.2021 [PERSON] подала до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області заяву, в якій просила встановити факт її проживання однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 01.01.2004 по 29.12.2020. В обґрунтування заяви посилається на те, що вона проживала з [PERSON] з 1997 року як дружина та чоловік, але шлюб між ними не був зареєстрований. Проживали вони в її будинку розташованому за адресою: [ADDRESS] . За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку. [INFO] [PERSON] помер. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,12 га за адресою [ADDRESS] . Заявниця звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 08.07.2021 приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю документів підтверджуючих шлюбні відносини. Таким чином, через відсутність реєстрації шлюбу між ними, встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу можливо лише в судовому порядку. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала, просила суд встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до дня його смерті. Представник заінтересованої особи, в судове засідання не з`явився. Направив заяву про розгляд справи у відсутність представника (а.с. 26). Заслухавши пояснення заявниці, покази свідків, вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , (а.с.7). Згідно довідки Виконавчого комітету Миргородської міської ради від 06.07.2021 [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним зареєстрована та проживала [PERSON] ,1954 р.н. (а.с.8). Відповідно до акту підтвердження фактичного місця проживання особи на території міста Миргород від 14.07.2021, [PERSON] , проживав з 22.08.1997 за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно інформації наданої Миргородським відділом ДРАЦС у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 08.09.2021 в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актового запису про шлюб складеного між [PERSON] та [PERSON] не виявлено. Як і не виявлено інформації про перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] з 24.07.1977 по 29.12.2020 з іншими особами. Також не виявлено інформації про перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] з 27.01.1995 по 29.12.2020 з іншими особами (а.с.25). Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в своїх показах, наданих в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] з 1997 року прожила разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , як чоловік та дружина. Вели спільне господарство, займалися благоустроєм будинку, бали один про одного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкрити спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Стаття 1264 ЦК України «У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини». Частиною 5 статті 1268 ЦК визначається, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно положень пунктів 4.14 та 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій' нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту від 22.02.2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany) [ВП], заява № 25735/94, п. 45, ECHR 2000-V1II) Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Згідно з правовою позицією, яка міститься у постановах Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17 та від 17.06.2021 у справі № 489/5982/17, за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Положення Кодексу законів про шлюб та сім`ю України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено. Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт проживання [PERSON] однією сім`єю із [PERSON] без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 по 29.12.2020, підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи та поясненнями свідків. Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, необхідно для оформлення її спадкових прав, тобто встановлення такого факту має юридичне значення для заявниці. За таких обставин її вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved