Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до Стеблівської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. З позовної заяви вбачається, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Стеблівської селищної ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Позивач зазначає, що фактично прийняла спадщину після смерті батька, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом шести місяців не заявила відмови від спадщини. Постановою приватного нотаріуса позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки втрачено оригінал відповідного державного акта на право власності. З цих підстав позивач звернулася до суду та просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на земельну ділянку площею 3.3260 га, кадастровий номер 7122555500:04:004:0048, розташовану в адміністративних межах Стеблівської селищної ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час та місце слухання справи. У судове засідання з`явилися позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] . Позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові. Третя особа [PERSON] повідомив, що він є рідним братом позивача. Підтвердив, що позивач спільно проживала разом з батьком на час смерті останнього, здійснювала за ним догляд, отже належним чином вступила у спадщину, з огляду на що позов просив задовольнити. Також повідомив що він особисто з заявою про прийняття спадщини після смерті батька до уповноважених установ не звертався, та не проживав разом з батьком на момент смерті останнього, з огляду на що спадкоємцем не є. Від відповідача Стеблівської селищної ради надійшла заява, у якій просять справу розглядати без участі представника та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 23, 36). Від третьої особи [PERSON] надійшли заяви про здійснення розгляду справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 26). Додатково [PERSON] надіслав до матеріалів справи документи, видані нотаріусом за наслідком звернення [PERSON] з заявою щодо видачі останньому свідоцтва про право на спадщину після померлого батька [PERSON] (а.с. 39-42). З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Зі свідоцтва про народження від 01.09.1977 серії [NUMBER] вбачається, що батьком позивача [PERSON] був [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] помер [INFO] у віці 69 років у смт. Буки Маньківського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.02.2007 серії [NUMBER] (а.с. 7). У довідці виконавчого комітету Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області від 06.04.2021 № 14 зазначено, що [INFO] помер [PERSON] , який був зареєстрований та постійно проживав по [ADDRESS] . Заповіт від імені померлого Буцькою селищною радою не посвідчувався. Спадкоємцями [PERSON] є діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Разом з тим, з довідки виконавчого комітету Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області від 17.12.2021 № 43 додатково вбачається, що за адресою [ADDRESS] разом з померлим [PERSON] на день його смерті були зареєстровані дочка [PERSON] та син [PERSON] . З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.12.2020 № НВ-7115609342020 вбачається, що спадкодавець [PERSON] мав у приватній власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського призначення площею 3,3260 га, кадастровий номер 7122555500:04:004:0048, розташовану у межах Стеблівської селищної ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Право власності було зареєстроване на підставі державного акта від 08.12.2003 серії ЧР № 054934 (а.с. 9-13). Позивач [PERSON] звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріуса. У постанові приватного нотаріуса Маньківського районного нотаріального округу Завірюхи Оксани Василівни від 06.03.2021 № 276/02-31 зазначено, що позивач [PERSON] вважається такою, що фактично прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак цією же постановою позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки втрачено оригінал відповідного державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с. 14). Крім того, третя особа [PERSON] також звернувся до нотаріуса Завірюхи О.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак з тих самих підстав (втрата правовстановлюючого документа) заявнику було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.09.2021. З цієї постанови вбачається, що [PERSON] також вважається таким, що фактично прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 41). У друкованому ЗМІ - газеті «Надросся» від 01.04.2021 №13 опубліковано оголошення наступного змісту: «Загублений державний акт на земельну ділянку (пай) серії ЧР № 054934, від 08.12.2003 року, площею 3,3260 га, виданий на ім`я [PERSON] , вважати недійсним» (а.с. 15). Таким чином, судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняло двоє осіб - позивач [PERSON] та її брат, третя особа у справі, - [PERSON] . Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач ставить питання про визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку, яка належала її батькові. Для оформлення спадкових прав в Україні діє система органів нотаріату, які є належними суб`єктами надання послуг з оформлення громадянами спадкових прав. Згідно з приписами пунктів 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється на підставі документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні було встановлено, що приватний нотаріус визнав факт прийняття позивачем [PERSON] та її братом [PERSON] спадщини у встановленому порядку, проте відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину виключно з підстави відсутності правовстановлюючого документа на спірне майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні позивач повідомила, що оригінал правовстановлюючого документа втрачено, про що у ЗМІ розміщено відповідне оголошення. Відсутність цього документа позбавляє позивача права оформити свої спадкові права на спадкове майно. Таким чином, позивачем доведено, що вона відповідно до приписів чинного законодавства вступила у спадщину після смерті батька [PERSON] , якому на праві приватної власності належала спірна земельна ділянка. Разом з тим, ураховуючи, що спадщину після батька прийняв також брат позивача [PERSON] , який брав участь у цій справі у якості третьої особи на стороні відповідача, слід дійти висновку, що позивач разом з братом успадкували спірне майно у рівних частинах. Однак через відсутність правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку визнання за позивачем права власності на спадкове майно можливе лише у судовому порядку. З огляду на викладене, аналізуючи зібрані в справі та досліджені докази, ураховуючи відсутність заперечень відповідача щодо задоволення позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме наявні підстави для визнання за позивачем права власності на Ѕ частину спірної земельної ділянки. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial