Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до Малиновсього районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (далі - ТОВ «Алекскредит»), приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С., посилаючись на те, що 26 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №35175 про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості за кредитним договором №2058219 від 15 березня 2019 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Алекскредит», за період з 30 березня 2019 року по 19 березня 2021 року у розмірі 8042,70 грн., що складається з: 3500,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 749,70 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1993,00 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями; 1800,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Позивач зазначала, що вищевказаний виконавчий напис був пред`явлений до виконання до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С., постановою якої від 16 квітня 2021 року було відкрито виконавче провадження ВП №65179524. Також, від приватного нотаріуса вона отримала постанови про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, які винесені відносно останньої за виконавчим провадженням №65179524. Вказувала, що при вчиненні виконавчого напису, приватним нотаріусом не були дотримані вимоги діючого законодавства щодо його вчинення, оскільки останній не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин. Стверджувала, що будь-яких боргових зобов`язань перед ТОВ «Алекскредит» у неї не було, що спростовує факт безспірності суми заборгованості, встановленої нотаріусом у виконавчому написі від 26 березня 2021 року. Зазначала, що жодних документів, що засвідчують її заборгованість, а також копія виконавчого напису №35175, на підставі якого було відкрите вищевказане виконавче провадження їй не були надіслані. Між нею та ТОВ «Алекскредит» кредитний договір в письмовій нотаріально посвідченій формі не укладався. При цьому стверджувала, що про заборгованість їй стало відомо, коли отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 16 квітня 2021 року. Вказувала, що заборгованість за кредитним договором №2058219, на яку посилається ТОВ «Алекскредит» вона не визнає, оскільки жодних документів на її підтвердження, їй не було надано, а тому документи, що подані нотаріусу не можливо вважати безспірними. Також, посилаючись на вимоги п. 3.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, позивач стверджувала, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №35175, вчинений 26 березня 2021 рокуприватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості за кредитним договором № 2058219 від 15 березня 2019 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Алекскредит», за період з 30 березня 2019 року по 19 березня 2021 року у розмірі 8042,70 грн., що складається з: 3500,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 749,70 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1993,00 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями; 1800,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2021 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, а також витребувано копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса №35175, вчиненого 26 березня 2021 року, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2058219 від 15 березня 2019 року, копію виконавчого провадження №65179524 стосовно боржника [PERSON] та копії всіх документів, що були пред`явлені приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису №35175 (а.с. 80--82). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2021 року за заявою позивачки було зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. за №35175, вчиненого 26 березня 2021 року,про стягнення [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2058219 від 15 березня 2011 року (а.с. 75-78). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2021 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 172-173). Позивачка та її представник, діючий на підставі ордеру від 27 липня 2021 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяву про підтримання позовних вимог та просили суд слухати справу за їх відсутності, не заперечували проти винесення заочного рішення (а.с. 88, 190). Представник «Алекскредит» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив, раніше надав відзив на позовну заяву (а.с. 91-94, 186). Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК, причини своєї неявки суду не повідомила, раніше надала письмові пояснення по справ та просила суд розглянути справу без її участі (а.с. 179, 188). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С., у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомила (а.с. 187). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України,Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому, при ухваленні рішення, суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що ТОВ «Алекскредит» є юридичною особою та діє на підставі Статуту, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 96, 97) З матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2019 рокуміж [PERSON] та ТОВ «Алекскредит» було укладено кредитний договір №2058219, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у сумі 3500,00 грн. (а.с. 9-10, 134-135, 180-). Встановлено, що 26 березня 2021 року, на підставі заяви ТОВ «Алекскредит», приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №35175, про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості за кредитним договором № 2058219 від 15 березня 2019 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Алекскредит», за період з 30 березня 2019 року по 19 березня 2021 року у розмірі 8042,70 грн., що складається з: 3500,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 749,70 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1993,00 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями; 1800,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 136, 183, 184). У виконавчому написі зазначено, що він набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 26 березня 2021 року, та має бути пред`явлений до виконання до органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень протягом трьох років з дня його вчинення, тобто 26 березня 2021 року по 26 березня 2024 року включно. Судом встановлено, що 12 квітня 2021 року за заявою ТОВ «Алекскредит» вищевказаний виконавчий напис був пред`явлений до виконання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. (а.с. 132). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. від 16 квітня 2021 року було відкрито виконавче провадження ВП №65179524 (а.с. 137 звор.). 14 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. були винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 142 звор., 143 звор.). Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачка зазначила відсутність нотаріально посвідченого кредитного договору, наявність спору щодо його заборгованості, вчинення виконавчого напису з порушенням встановлених умов для вчинення виконавчого напису. Дослідивши оскаржуваний виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. № 35175 від 26 березня 2021 року, виданий на підставі заяви ТОВ «Смартфінанс», судом встановлено, що вимоги до його оформлення, передбачені чинним законодавством України, приватним нотаріусом не виконані. Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Згідно висновків, зроблених Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року №6-887цс17 у справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 у справі №910/5226/17 зазначено, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Як зазначено у ст. 90 Закону «Про нотаріат», стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, нотаріус повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність. З наданого суду нотаріусом пакету документів, які їй було подано ТОВ «Смартфінанс» для вчинення виконавчого напису, вбачається, що нотаріусу не були надані первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17, суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Таким чином, ТОВ «Алекскредит» не дотримано вимог закону щодо подання повного пакету документів, необхідних для вчинення виконавчого напису, а нотаріусом на даний недолік не звернуто увагу і в порушення вимог закону вчинено виконавчий напис при відсутності вказаного необхідного документу (виписки з рахунку) чи іншого документу, який би був рівнозначний вказаному і доказував би безспірність заборгованості, її розмір та безспірність її стягнення. Крім того, у матеріалах справи відсутня достатня і безспірна інформація щодо строку прострочення. Суд також при винесенні рішення враховує той факт, що у поданій приватному нотаріусу заяві про вчинення виконавчого напису не зазначено строк повернення кредиту. Таким чином, виконавчий напис вчинено не на документі, який підтверджує безспірність даної заборгованості і відповідно дає підстави для безспірного її стягнення, крім того, у виконавчому написі відсутня достатня і безспірна інформація щодо строку прострочення. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Верховний суд у своєї постанові від 19 березня 2021 року по справі №750/3781/20 (провадження №61-14943св20) зазначав, що відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. У частині першій статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, у редакції на час виникнення правовідносин, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження № 4-557цс19). У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №357/12818/17 (провадження №44380св18). Матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №201/4198/17 (провадження №61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі №554/6777/17 (провадження №61-19494св18). Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між [PERSON] та ТОВ «Алекскредит» кредитний договір №2058219 від 15 березня 2019 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21 жовтня 2020 року. За таких обставин, суд вважає, що оскільки матеріали виконавчого напису не містять нотаріально посвідченого кредитного договору та повідомлення про отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитними зобов`язаннями, то вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В.виконавчий напис за №35175 від 26 березня 2021 року не відповідає вимогам закону, а тому не підлягає виконанню. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За таких обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Встановлено, що представництво інтересів позивачки у даній справі здійснюється адвокатом Гречко І.О., який діє на підставі договору про надання правової допомоги №19 від 16 червня 2021 року, додаткового договору до договору про надання правової допомоги №19 від 16 червня 2021 року, договору про надання правової допомоги №19/1 від 27 липня 2021 року, додаткового договору до договору про надання правової допомоги №19/1 від 27 липня 2021 року та ордеру від 27 липня 2021 року (а.с. 44, 88, 195, 196). Згідно акту приймання-передачі послуг за договором №19 про надання правової допомоги від 16 червня 2021 року за надані послуги, а саме: складання позовної заяви, складання клопотання про витребування доказів, складання заяви про забезпечення доказів, складання клопотання про зменшення розміру сплати судового збору, складання та відправлення адвокатських запитів, замовник платив виконавцю гонорар в розмірі 3500,00 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією №19/1 від 09 липня 2021 року (а.с.43, 47). Згідно акту приймання-передачі послуг за договором №19/1 про надання правової допомоги від 27 липня 2021 за надані послуги, а саме: захист прав та інтересів в Малиновському районному суді м. Одеси по справі №521/10261/21, замовник платив виконавцю гонорар в розмірі 2750,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №68820578 від 15 вересня 2021 року та платіжним дорученням №2PL606937 від 06 грудня 2021 року (а.с. 197, 198, 200). Отже, судові витрати позивача на правничу допомогу адвоката у справі складають 6250,00 грн. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду № 519/77/18. від 14 серпня 2019 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів на її користь витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню частково. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Судовий збір по справі складає 1362 грн., який повністю сплачений позивачем при зверненні до суду. Оскільки позов задоволений, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача (а.с. 1, 71).

Outcome: partial