Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

06.09.2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 15.05.1976 року Зарафшанським міським відділом ЗАГС Бухарської області Узбекистану (колишньої Узбекської PCP) між сторонами було зареєстровано шлюб та зроблено актовий запис №149. [PERSON] вказує, що спільне життя із відповідачем не склалося, погляди на життя і сімейні відносини стали різними. Між ними почали відбувалися непорозуміння, стало різне сприйняття моральних, матеріальних обов`язків і подружніх стосунків, ведення господарства, створення і облаштування побутових умов, різні за характером, звичками та світоглядом. У кожного з них різні погляди на шлюб та сім`ю, моральні цінності та життєві орієнтири. Порозуміння між собою так і не знайшли. Спроби збереження шлюбу виявилися марними. В кінцевому результаті це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач почав проживати з іншою жінкою, з якою як згодом переїхав із України у Російську Федерацію. Подружжя втратили почуття любові і поваги один до одного. Шлюб набув формального характеру і вже понад два десятиріччя сторони не проживають разом. Повертатися в Україну відповідач немає наміру. Примирення чи відновлення відносин, притаманних сім`ї, неможливе. Позивач не бажає підтримувати чи відновлювати з відповідачем сімейні стосунки. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя, тому вважає за необхідне шлюб розірвати. За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст.19, п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, в тому числі - справи про розірвання шлюбу. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст.279 ЦПК України). Відповідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Ухвалами Косівського районного суду від 06.10.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін та було зупинене провадження у вказаній справі у зв`язку із зверненням з судовим дорученням про надання правової допомоги щодо вручення позовних матеріалів відповідачу до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. 23.12.2021 року через канцелярію суду надійшла відповідь від Дзержинського районного суду м. Волгоград, згідно якої вбачається, що 30.11.2021 року о 12:30 годині в приміщенні вищевказаного суду проведено судове засідання за участю відповідача [PERSON] , [INFO] , під час якого останньому оголошено судове доручення, вручено копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 06.10.2021 року із додатками. На запитання судді відповідач відповів, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Ухвалою від 24.12.2021 року провадження у вказаній справі поновлено та продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення з огляду на нижче наведене. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, подружніх відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечив щодо цих позовних вимог. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Разом з цим, згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить залишити набуте при реєстрації шлюбу прізвище - « [PERSON] ». Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved