Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

18 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяна Юріївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у якій просила визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною 15 липня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 98577, про стягнення з неї, [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» заборгованості у розмірі 20 400,00 гривень, таким, що не піддягає виконанню. Також просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» на її користь понесені та документально підтверджені судові витрати по даній справі, орієнтовний попередній розрахунок яких складає 6 908,00 грн, у тому числі: судовий збір у розмірі 908,00 грн; вартість правової допомоги адвоката у розмірі 6 000,00 грн. У позовній заяві зазначала, що 14 жовтня 2021 року вона отримала поштового листа з постановою приватного виконавця Лукмасло Т.Ю. про відкриття виконавчого провадження ВП № 66887143 від 20.09.2021. З даного листа вона дізналася, що приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяною Юріївною відкрито виконавче провадження № 66887143 з примусового виконання виконавчого напису № 98577, вчиненого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 15 липня 2021 року, про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» заборгованості в розмірі 20 400,00 грн. Також їй стало відомо, що 20 вересня 2021 року приватним виконавцем Лукмасло Т.Ю. було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення з боржника основної винагороди. Вказувала, що вона не отримувала у відповідача ніяких кредитних чи будь-яких інших коштів, жодних боргів перед банками чи іншими фінансовими установами не мала, у жодних відносинах, в тому числі клієнтських, із ТОВ «Качай Гроші» ніколи не перебувала і не перебуває на даний час. Також стверджувала, що в конкретному даному випадку відповідач не міг надати нотаріусу документи, з яких було б можливо встановити наявність у неї безспірної заборгованості, оскільки таких документів не існує. Звертала увагу, що вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. Порушення нотаріусом вказаних вимог є підставою визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 01 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 06 січня 2022 року. Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позов підтримала та прохала його задовольнити. Представник позивача - адвокат Дмитренко Олександр Сергійович подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання представника не забезпечив, причини неявки представника у судове засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Третя особа приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна судом належним чином повідомлялася про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, причини неявки у судове засідання не повідомила, письмових пояснень не надала. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяна Юріївна належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, причини неявки у судове засідання не повідомила, письмових пояснень не надала. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на належне повідомлення усіх учасників справи про місце, дату та час судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та представників відповідача та третіх осіб на підставі письмових доказів, наявних у матеріалах справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 - ч. 3ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами)…Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У абзаці другому частині другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до пп. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5, 6,2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 (надалі по тексту рішення - Порядок вчинення нотаріальних дій), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно належать до документів, за якими допускається стягнення заборгованості у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчих написів нотаріусів, й для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Саме така правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 204/4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. Із викладеного вище слід дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення у законному обсязі. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Також у постанові від 06 травня 2020 року по справі № 320/7932/16-ц Верховний суд зазначив, що вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувача на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами). Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Судом встановлено, що 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис (а.с. 20), який зареєстровано в реєстрі за № 98577, яким звернуто стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором 00-489473 від 26 жовтня 2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», заборгованість за Кредитним договором 00-489473 від 26 жовтня 2019 року за період з 24 листопада 2019 року по 05 липня 2021 року у загальному розмірі 20 400,00 гривень, у тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6 000,00 гривень; - прострочена заборгованість за комісією - 10 800,00 гривень; - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 3 600,00 гривень. 20.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяною Юріївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 21), постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 22) та постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 23). На запит позивача приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. було надано засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 66887143, серед яких: заява про примусове виконання рішення (а.с. 16), договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-489473 від 26 жовтня 2019 року, на якому вчинено виконавчий напис (а.с. 17-18), графік платежів до Кредитного договору № 00-489473 від 26 жовтня 2019 року (Додаток № 1) (а.с. 19), виконавчий напис (а.с. 20), постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с. 21), постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 22), постанова про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 23). Позивачем ці документи подані до суду. З досліджених судом доказів вбачається, що підставою для вчинення виконавчого напису був договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-489473 від 26 жовтня 2019 року. Згідно умов договору про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-489473 від 26 жовтня 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник), кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язувався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1 кредитного договору); сума кредиту складає - 6 000,00 гривень (п. 1.2); строк дії кредиту 30 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю «25» листопада 2019 року або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку передбаченому пп. 1.3.1-1.3.3 цього договору. Графік платежів - без врахування передбачених цим договором пролонгацій строку дії кредиту, у розрізі сум та порядку погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, визначений додатком № 1 до цього договору. Строк дії кредиту автоматично продовжується на кількість днів, зазначених в п. 1.3 цього Договору, у випадку, якщо по день повернення кредиту (включно) позичальник здійснив оплату заборгованості по договору на суму не менше суми процентів, що розраховані виходячи з кількості днів, що встановлені в п. 1.3 договору та передували (поспіль) дню поверненню кредиту (включно) (пп. 1.3.1). У випадку, якщо строк дії кредиту закінчився та не відбулася його чергова пролонгація, строк дії кредиту автоматично продовжується, на кількість днів, зазначених в п. 1.3 цього договору в дату здійснення позичальником оплати в повному обсязі заборгованості за процентами, що передбачені цим договором (пп. 1.3.2).Загальна кількість пролонгацій, що передбачені пп. 1.3.1-1.3.2 договору, протягом всього строку дії договору не може перевищувати 10 разів (пп. 1.3.2). Процентна ставка за користування коштами кредиту: 2,00 (дві цілих 00 сотих) % в день (720 % річних). Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.4). Реальна річна процентна ставка (720 % річних) (п. 1.6). Загальна вартість кредиту складає: 9 600,00 грн (п. 1.7). Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку: в сумі 6 000,00 грн на карту позичальника № [NUMBER] , емітовану банком України (п. 2.1). За використання системи для дистанційного отримання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 1 000,00 гривень. Позичальник доручає кредитодавцю утримати розмір зазначеної комісії з суми кредиту, що підлягає наданню позичальнику на платіжну картку в момент такого надання. Тобто на платіжну картку Позичальника зараховується сума кредиту за вирахуванням зазначеної комісії, що становить 5 000,00 гривень (п. 2.2). Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється за період з дати перерахування коштів кредиту з поточного рахунку кредитодавця на платіжну картку позичальника до дня повернення кредиту, з урахуванням всіх пролонгацій, у разі якщо в день повернення кредиту відбулося фактичне погашення кредиту в повному обсязі. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 60-ти календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки (п. 3.1). У разі несвоєчасного виконання зобов`язань щодо погашення кредиту та/або процентів за цим договором, з моменту виникнення такої прострочки, позичальник сплачує кредитодавцю розмір процентної ставки в день, встановлений п.1.4 договору, автоматично збільшеним до (3,00 цілих 00 сотих) % в день. Підписуючи цей договір позичальник надає згоду кредитодавцю щодо застосування умов цього п.п. договору і така зміна процентної ставки не є односторонньою зміною умов договору та не потребує укладення будь-якої додаткової угоди до даного договору. Незалежно від суми заборгованості по кредиту, проценти нараховуються на початкову суму кредиту, визначену в п.1.2 договору, протягом строку визначеного договором (п. 3.2). Цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони кредитодавця в особистий кабінет позичальника для ознайомлення та підписання. Договір набирає чинності з моменту його підписання аналогом власноручного підпису кредитодавця, що відтворений засобами копіювання і електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється позичальнику на номер телефону повідомлений останнім у заяві на отримання кредиту, введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом цього договору вважається направленням кредитодавця повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору (п. 7.10). Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та ЗУ «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, що і власноручний підпис (п. 7.11). Укладанням цього договору сторони домовились, що до правочину застосовуються положення ЗУ «Про електронну комерцію» (п. 7.16). Відповідно до графіку платежів до Кредитного договору № 00-489473 від 26 жовтня 2019 року, який є додатком № 1, дата платежу - 25 листопада 2019 року; сума наданого кредиту - 6 000,00; розмір процентів в день - 120,00; до сплати всього: кредит - 6 000,00; проценти - 3 600,00; разом - 9 600,00 грн. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Кредитний договір укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеного у письмовій формі. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 127/33824/19. Розрахунків суми простроченої заборгованості та періодів її виникнення, а також виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості матеріали виконавчого напису не містять. Отже, матеріалами справи підтверджено, що між позивачкою та ТОВ «Качай гроші» було укладено в електронній формі кредитний договір, який вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеного у письмовій формі. Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача, що вчинення виконавчого напису нотаріусом на кредитному договорі, не відповідало встановленому законодавством порядку вчинення такого роду нотаріальних дій, а документи, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, є суперечливими. Так, у виконавчому написі зазначено період, за який проводиться стягнення заборгованості, а саме з 24 листопада 2019 року по 05 липня 2021 року, а заборгованість за кредитним договором 00-489473 від 26 жовтня 2019 року становить 20 400,00 гривень, у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6 000,00 гривень; прострочена заборгованість за комісією - 10 800,00 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 3 600,00 гривень. Між тим, документи, на підставі яких вчинявся такий виконавчий напис, інформацію про саме такий період виникнення заборгованості та саме таку суму заборгованості не містять. Сума звернутої до стягнення заборгованості за комісією перевищує суму комісії за використання системи для дистанційного отримання кредиту, визначену у договорі про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-489473 від 26 жовтня 2019 року (п. 2.2), відповідно до якого комісія за використання системи для дистанційного отримання кредиту складає 1 000,00 грн, а не 10 800,00 грн, як зазначено у виконавчому написі. Наведені розбіжності, на думку суду, безумовно спростовують факт безспірності вимог стягувача. Також із договору про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-489473 від 26 жовтня 2019 року (а.с. 17-18) вбачається, що він укладений сторонами в електронній формі 26 жовтня 2019 року; строк, на який надається кредит, складає 30 днів, а термін (дата) повернення кредиту - 25 листопада 2019 року. У той час, як у виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 24 листопада 2019 року по 05 липня 2021 року (а.с. 20), тобто заборгованість, нарахована після спливу визначеного договором строку кредитування, що є безпідставним та не ґрунтується на вимогах законодавства та на положеннях договору, що був укладений між позивачем та відповідачем ТОВ «Качай гроші». Отже, заборгованість за договором про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-489473 від 26 жовтня 2019 року у розмірі 20 400,00 гривень не була безспірною, оскільки не підтверджувалася тими документами, що надавались відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, та виникнути така заборгованість у той період, що зазначений у виконавчому написі, не могла. Також суд зазначає, що договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-489473 від 26 жовтня 2019 року укладено у електронній формі, його не посвідчено у нотаріальному порядку. Вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус посилався на ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - ПКМУ № 1172 або Перелік). Як уже зазначалось судом вище, згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 було затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вказаного Переліку було передбачено, що для одержання виконавчого напису на кредитних договорах, за якими допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, слід додати: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Отже, станом на 15 липня 2021 року - дату вчинення спірного виконавчого напису, правової норми, яка б дозволяла вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, укладених в простій письмовій формі чи електронній формі, не існувало, оскільки положення Переліку в частині документів, що підтверджують безспірність вимог за кредитними договорами, визнані незаконними у судовому порядку. Такі висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10374/17 (постанова від 21 вересня 2021 року), яка зробила висновок, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Не маючи правових підстав для вчинення виконавчого напису, нотаріус права на його вчинення не мав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі положення нормативно-правового акту, який станом на дату вчинення виконавчого напису був нечинним та скасованим судом, а сума стягнутої заборгованості не була безспірною. Відтак, суд визнає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, і задовольняє позов повністю. Щодо судових витрат Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). У відповідності до ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 908,00 грн, сплаченого при подачі позову до суду, про що свідчить квитанції про сплату судового збору (а.с. 1). Також позивачем було долучено до матеріалів справи документи (копію договору від 26 жовтня 2021 року № 38 про надання правової допомоги, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Семеген і Партнери» та [PERSON] (а.с. 39), копію розрахунку суми гонорару за договором про надання правової допомоги № 38 від 26 жовтня 2021 року (а.с. 40), копію акту наданих послуг від 05 січня 2022 року № 38, (а.с. 41), квитанцію від 05 січня 2022 року № 27 (а.с. 42)) на підтвердження понесених нею витрат на оплату правничої допомоги у сумі 6 000,00 гривень. Розглянувши клопотання позивача, суд вважає, що понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та витраченим ним часом для надання адвокатських послуг, клопотання відповідача про зменшення розміру таких витрат до суду не надходило. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Позивачем надано усі необхідні докази на підтвердження розміру понесених ним витрат на правничу допомогу у строки, що передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у тому числі: договір про надання правової допомоги, розрахунок суми гонорару за договором про надання правової допомоги, акт наданих послугта квитанція на підтвердження фактичної сплати суми гонорару. Такі докази завчасно були направлені відповідачеві, про що свідчать фіскальні чеки про оплату послуг поштового зв`язку та скріншот вебсторінки про направлення доказів електронною поштою (а.с. 43-49). Відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України не подав. З врахуванням того, що позовна заява позивача підлягає задоволенню, суд,

Outcome: approved