Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування. Свої вимоги мотивував тим, що 21 травня 2018 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 129776, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Volvo V60» д/н [NUMBER] . 26 січня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу марки «Volvo V60» д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] , та транспортного марки «Audi» д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача, цивільно-правова відповідальність, якого застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.». Того ж дня, [PERSON] та [PERSON] складено повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (европротокол), відповідно до якого в даній дорожньо-транспортній пригоді винною особою є [PERSON] . Згідно рахунку № [NUMBER] від 02 лютого 2019 року вартість ремонтних робіт автомобіля марки «Volvo V60» д/н [NUMBER] становить у розмірі 34 487,40 грн. Згідно страхового акту № UA2019012600009/L02-01 від 06 лютого 2019 року заявлена подія є страховим випадком за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 129776 від 21 травня 2018 року, виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 34 487,40 грн. Згідно платіжного доручення № 25931 від 06 лютого 2019 року позивачем перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю «Вікінг Моторз» страхове відшкодування у загальному розмірі 34 487,40 грн. Згідно довідки Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» при виплаті страхового відшкодування по страховому акту № UA2019012600009/L02-01 від 06 лютого 2019 року було проведено акт взаємозаліку на недоотриману страхову премію у розмірі 7 673,50 грн. 12 вересня 2019 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача у відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування у розмірі 13 937,05 грн., як різницю між фактичним розміром шкоди (відновлювальним ремонтом) та страховою виплатою у розмірі 13 937,05 грн. (26 813,90 грн.+7 673,50 грн.- 20 550,35 грн.)та судові витрати. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 21 травня 2018 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 129776, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Volvo V60» д/н [NUMBER] (а.с. 44-46). 26 січня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Volvo V60» д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] , та транспортного марки «Audi» д/н [NUMBER] під керуванням відповідача, цивільно-правова відповідальність, якого застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» (а.с. 56). Згідно рахунку № VSK0053448 від 02 лютого 2019 року вартість ремонтних робіт автомобіля марки «Volvo V60» д/н [NUMBER] становить у розмірі 34 487,40 грн. (а.с. 59, 60-64). Згідно страхового акту № UA2019012600009/L02-01 від 06 лютого 2019 року заявлена подія є страховим випадком за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 129776 від 21 травня 2018 року, виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 34 487,40 грн. (а.с. 65). Згідно платіжного доручення № 25931 від 06 лютого 2019 року позивачем перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю «Вікінг Моторз» страхове відшкодування у загальному розмірі 26813,90 грн. (а.с. 68). Згідно довідки Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» при виплаті страхового відшкодування по страховому акту № UA2019012600009/L02-01 від 06 лютого 2019 року було проведено акт взаємозаліку на недоотриману страхову премію у розмірі 7 673,50 грн. (а.с. 67). 12 вересня 2019 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 71, 72). Позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди (відновлювальним ремонтом) та страховою виплатою у розмірі 13 937,05 грн. (26 813,90 грн.+7 673,50 грн.- 20 550,35 грн.). Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, а тому предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Представник позивача на підтвердження позовних вимог посилався на скоєння відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого позивачу заподіяно матеріальних збитків. Крім того, умовами договору добровільного страхування передбачено можливість визначення розміру збитків та страхового відшкодування на підставі рахунку станції технічного обслуговування. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Відповідно до частини 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (европротоколом) від 26 січня 2019 року в даній дорожньо-транспортній пригоді винною особою є [PERSON] . Суд визнає Європротокол як належний та допустимий доказ у справі, виходячи з наступного. Так, з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17 лютого 2011 pоку, яким внесено зміни та доповнення до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол») без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання. Так, відповідно до абз. 3 п. 2.11 Правил дорожнього руху України, що кореспондуються із п. 33.2 ст. 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами «д» - «є» пункту 2.10 цих Правил. На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 №274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція). Відповідно до вказаної вище Інструкції, у європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. Як вбачається із повідомлення про ДТП від 26 січня 2019 року, воно заповнене обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце ДТП, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП для пояснення цієї схеми. Також, суд зазначає, що відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". У зв`язку з тим, що між учасниками ДТП спільно складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, отже, водій, винний у вчиненні ДТП, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Згідно Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу) від 26 січня 2019 року та схеми, ДТП відбулася внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху. Отже, Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками ДТП відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ст. 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що відповідач є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пошкоджено автомобіль марки «Volvo» д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] . 06 лютого 2019 року позивачем перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю «Вікінг Моторз» страхове відшкодування у загальному розмірі 34 487,40 грн. Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» перераховано на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 20 550,35 грн. (а.с. 70). Отже, при розрахунку суми збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування суд виходить із вартості відновлювального ремонту у загальному розмірі 34 487,40 грн. та суми страхового відшкодування перерахованого Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» у розмірі 20 550,35 грн., суд приходить висновку, що збитки, понесені позивачем у результаті виплати страхового відшкодування становлять у розмірі 13 937,05 грн. (26 813,90 грн.+7 673,50 грн.- 20 550,35 грн.). За наведених обставин, суд приходить обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування повністю: стягнути із [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України», код ЄДРПОУ 20782312, юридична адреса: 04053, вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, у відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування у розмірі 13 937 (тринадцять тисяч дев`ятсот тридцять сім) грн. 05 коп. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2270 грн. 00 коп.

Outcome: approved