Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Представник позивача звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що [PERSON] користується комунальними послугами у квартирі за адресою [ADDRESS] , до квартири належної відповідачу подаються послуги з гарячого водопостачання та централізованого опалення. Позивач зобов`язання виконує належним чином. Відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка складає 28874,67 грн., на яку відповідачем також було нараховано 3% річних в розмірі 2300,54 грн. та інфляційні втрати в розмірі 6811,74 грн. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, а також судові витрати по справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 03.08.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження (суддя Парахіна Є.В.). Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 04.11.2021 справу передано на розгляд до Оболонського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2021 визначено головуючим суддю Дибу О.В. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.12.2021 справу прийнято до провадження під головуванням судді Диби О.В. В подальшому позивачем подано до суду заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме щодо стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.09.2014 по 01.07.2021 в сумі 28874,67 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.01.2022 прийнято відмову позивача від частини позовних вимог, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.09.2014 по 01.07.2021 в сумі 28874,67 грн. закрито. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, в матеріалах справи міститься відзив відповідача на позов, у якому він заперечує проти позову посилаючись на те, що ним сплачено заборгованість за послуги з теплопостачання на загальну суму 28 874,67 грн. Щодо іншої частини позовних вимог просив застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою [ADDRESS] , і як споживач житлово-комунальних послуг згідно ст.ст. 156, 162 ЖК Української РСР зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. З матеріалів справи убачається, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг. Відповідач свої зобов`язання не виконує належним чином, не здійснює платежів за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим з урахуванням розрахунків заборгованості (а.с.7-13) у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 37986,95 грн., яка складається з: 28874,67 грн. - заборгованості за послуги теплопостачання, 2300,54 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу, 6811,74 грн. - інфляційних втрат. Як убачається з наявних в матеріалах справи квитанцій, 24.09.2021, тобто після відкриття провадження у справі відповідачем сплачено на рахунок позивача кошти в рахунок погашення заборгованості з централізованого опалення на суму 18 620,28 грн. та кошти в рахунок погашення заборгованості з централізованого постачання гарячої води на суму 10 254,39 грн., а всього в розмірі 28 874,67 грн.(а.с.44,45). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач, сплачуючи визначений позивачем розмір заборгованості, не заперечував проти правомірності їх нарахування та наявності боргу. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року. Відповідно до п. 18 Правил споживач зобов`язаний оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг. Відповідач в свою чергу від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлявся, не відключався. Крім того, постановою судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20 квітня 2016 року справа 6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позивач виконує умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, погасив заборгованість тільки після звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання, тобто з порушенням своїх зобов`язань щодо обов`язкової оплати послуг у встановлені строки, у зв`язку з чим з відповідача слід стягнути 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 2 300,54 грн. та 6 811,74 грн. інфляційних втрат. Власного розрахунку вказаних сум, стороною відповідача надано не було. Щодо тверджень відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності суд зазначає, що підстави для цього відсутні, оскільки з огляду на надані позивачем розрахунки заборгованості відповідачем у період з 01.09.2014 по 01.07.2021 неодноразово здійснювались оплати, зокрема більшими ніж поточні нарахування, що свідчить про визнання відповідачем боргу та переривання строку позовної давності. Виходячи із вищенаведеного, позовні вимоги є правомірними, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved