Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що надав [PERSON] в позику у сумі 13450,00 грн, що було еквівалентом 500 доларів США, що подтверджується відповідною розпискою. Відповідач зобов`язався повернути борг до 10.10.2021 року, однак останній взяті на себе зобов`язання з повернення позики не виконав. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 13138,35 грн, з урахуванням офіційного курсу долару США, встановлений на 01.11.2021 року. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з`явився; про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак судові повістки, направлені відповідачу повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 25-26). Крім того, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 18, 30). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін на підставі наявних доказів, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одними з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). 14.09.2021 року позивач надав [PERSON] суму позики в розмірі 13450,00 грн, в еквіваленті становить 500 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 10.10.2021 року в гривнях, що буде еквівалентно 500 доларам США, на підтвердження чого позичальником була надана розписка, оригінал якої був досліджений у судовому засіданні (а.с. 22). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, враховуючи те, що відповідач, як позичальник, своєчасно не повернув суму позики, суд вважає за потрібне задовольнити позовну вимогу про стягнення суми позики в розмірі 13138,35 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на сторону відповідача.

Outcome: approved