Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між КБ «ПриватБанк» та відповідачем 14 грудня 2006 року було укладено договір б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит, а відповідач [PERSON] взяла зобов`язання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобов`язання не виконала. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 63271,62 грн., з яких 54659,53 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 8612,09 грн. - заборгованість за відсотками та судові витрати. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 06 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.57). Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні суду не подавалися. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала. Інші заяви та клопотання від сторін не надходили. В судове засідання представник позивача не з`явився. В матеріалах справи наявне його клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що вона отримувала кредитні кошти в сумі близько 30000 грн., проти стягнення яких разом з відсотками не заперечувала. Рештою коштів шляхом обману заволоділи шахраї. Тому в цій частині в задоволенні прозову просила відмовити. Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача. Заслухавши відповідача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 14 грудня 2006 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.16). За умовами зазначеного договору сума кредитного ліміту - 1000 грн., базова процентна ставка за користування кредитом 36% річних. Відповідач зобов`язалась забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. За договором позивачем відповідачу видано картку № [NUMBER] , строк дії якої - до травня 2013 року, що підтверджується довідкою КБ «ПриватБанк» (а.с.15). В подальшому карта відповідачу перевипускалась, строк дії останньої - до жовтня 2023 року. Після укладення договору банком кредитний ліміт позивачу змінювався неодноразово, востаннє - 05 листопада 2020 року визначений у розмірі 0,00 грн., що підтверджується даними довідки КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.14). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 14.12.2006, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] , станом на 31.05.2015 (а.с.4-6), розрахунку заборгованості за договором №б/н від 14.12.2006, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] , станом на 30.06.2019 (а.с.7-10), розрахунку заборгованості за договором №б/н від 14.12.2006, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] , станом на 11-11-2021 (а.с.11-13), відповідач активно користувалася кредитною картою, отримувала кредитні кошти та здійснювала їх повернення. Але в повному обсязі відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала. У зв`язку з цим заборгованість позичальника за кредитом станом на 11 листопада 2021 року становить 54659,53 грн., за відсотками - 8612,09 грн., що підтверджується вказаними вище розрахунками заборгованості, а також випискою за договором №б/н станом на 15 листопада 2021 року по рахунку [PERSON] (а.с.40-49). Доказів зміни заборгованості на день розгляду справи сторони суду не надали. При цьому твердження позивача про неправомірне заволодіння коштами з її рахунку внаслідок вчинення шахрайських дій невідомими особами наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується. Так, відповідачем долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 12020175020000385 від 03 жовтня 2020 року. З наведеного витягу з ЄРДР вбачається, що 02 жовтня 2020 року [PERSON] звернулась до чергової частини ВП №1 ПВП ГУНП в Полтавській області з письмовою заявою про те, що невідома особа в період часу з 28 вересня 2020 року по 02 жовтня 2020 року шляхом довіри під приводом вступу в шлюб заволоділа грошовими коштами в сумі близько 50000 грн. та мобільним телефоном «Самсунг», що належить заявниці. Але при цьому вказаний витяг з ЄРДР або інші докази у справі не містять будь-яких даних про неправомірне заволодіння іншими особами банківською карткою КБ «ПриватБанк», що була видана [PERSON] . Більш того, в судовому засіданні відповідач посилалась на те, що вона сама надала іншій особі банківську картку, з якої в подальшому було використано кредитні кошти. На переконання суду, передаючи кредитну картку сторонній особі, відповідач допускала або могла та повинна була допускати можливість, що з переданої нею картки можуть бути використані або будуть використані кредитні кошти. Відповідно до ч.1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма закріплена і ч.1 ст.81 ЦПК України. Але відповідачем доказів того, що з її банківського рахунку кошти було використано іншою особою всупереч її волі, суду надано не було. Розмір її заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростовано. Тому, розглядаючи справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по одержаному кредиту 54659,53 грн., заборгованість за відсотками 8612,09 грн., а всього - 63271,62 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2270 грн. Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 65541,62 грн.

Outcome: approved