Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви 14 червня 2021 року позивач ТОВ «МІКРОФІНАНС» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму заборгованості за Кредитним договором № 0000471876 від 09.11.2019 року в розмірі 12319,00 грн., з яких: 1940,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 10379,00 грн. сума заборгованості за відсотками за період з 13.12.2019 року по 31.05.2021 року та понесені судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору про надання фінансового кредиту №0000471876 від 09.11.2019 року між ТОВ «МІКРОФІНАНС» (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник), остання отримала позику у розмірі 2000,00 грн. строком на 30 календарних днів, процент за користування фінансовим кредитом (добовий) 1 % на добу. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, а тому, станом на 31.05.2021 року у відповідача перед ТОВ «МІКРОФІНАНС» виникла заборгованість у розмірі 12319,00 грн. Аргументи учасників справи Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника Позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відзив на позовну заяву відповідач не надала. В судове засідання відповідач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, на поштову адресу за зареєстрованим місцем знаходження та смс-повідомленням. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду даної справи шляхом направлення на поштову адресу за зареєстрованим місцем знаходження, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву - не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом 09 листопада 2019 року між ТОВ «МІКРОФІНАНС» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0000471876(а.с.6-7). Відповідно до укладеного договору про надання фінансового кредиту №0000471876 від 09.11.2019 року між ТОВ «МІКРОФІНАНС» (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник), остання отримала позику у розмірі 2 000,00 (дві тисячі триста гривень 00 копійок) строком на 30 календарних днів (Специфікація до Договору), процент за користування фінансовим кредитом (добовий) 1 % на добу (а.с.8). Разом з тим, зі змісту Кредитного договору №0000471876 від 09.11.2019 року встановлено, що надання кредиту за цим договором здійснюється на таких умовах: Відповідно до п. 1.1 Договору, за кредитним договором Позикодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування позикою. Відповідно до п. 1.1.2 Договору за весь строк користування кредитом (фактичну кількість календарних днів користування позикою) Позичальник сплачує Позикодавцю суму процентів в день, що вказана в специфікації до Договору. Відповідно до п. 3.4.4 Договору у випадку прострочення сплати заборгованості за цим Договором в повному обсязі або частково, позичальник повинен сплатити нараховані проценти за користування позикою із фактичного строку користування, не включаючи день погашення (а.с.6). ТОВ «МІКРОФІНАНС» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти у розмірі, встановленому Договором та зазначеного в Специфікації, яка є невід`ємною частиною договору. Станом на подачу позовної заяви відповідачем заборгованість по кредитному договору не погашена і складає 12319,00 грн., з яких: 1940,00 грн. - залишок суми позики, 10379,00 грн. - сума процентів за період з 13.12.2019 року по 31.05.2021 року. Добова заборгованість за відсотками за користування фінансовим кредитом розрахована по формулі: 2000,00 грн. 1% = 20,00 грн., де 2000,00 грн. - сума кредиту; 1 % - відсоток за користування кредитом (добовий), відповідно до Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору. Станом на 31.05.2021 року термін прострочення (13.12.2019 року по 31.05.2021 року) складає 535 діб. Відповідно до п. 1.1.3 Договору нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою, з дня надання позики Позичальнику за весь час користування коштами за виключенням дня повернення позики. Загальна заборгованість за відсотками за користування кредитом протягом строку його дії складає 10379,00 грн., виходячи з наступного розрахунку: 19,40 (залишок суми позики) х 535 = 10379,00 грн.(за 535 календарних днів: з 13.12.2019 року по 31.05.2021 року). Таким чином, судом встановлено, що з моменту отримання кредиту відповідач [PERSON] допустила порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснила платежі, передбачені Договором та Специфікацією до договору, достатніх для погашення своїх договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за його користування. Доказів повернення несплаченої суми грошових коштів, або повідомлення про підстави неможливості погашення боргу відповідачкою суду не надано. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку ТОВ «МІКРОФІНАНС»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками. На підставі наданих Позивачем доказів суд вважає встановленою наявність кредитних правовідносин між сторонами та наявність заборгованості у Відповідача перед Позивачем. Оскільки Відповідачем не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту - 1940,00 грн., заборгованість за відсотками - 10379,00 грн., нараховані у відповідності з узгодженими сторонами умовами кредитування, то така заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку. Щодо судових витрат Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved