Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

02 грудня 2021 року АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] 06 жовтня 2020 року було підписано заяву про приєднання №263483206/061020 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), згідно з якою [PERSON] було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в національній валюті України гривні на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», Тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток, розміщених на сайті Банку та/або на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщенні установ Банку, видана платіжна картка типу «Моя Картка» MasterCard Debit World PayPass із встановленням відновлюваної кредитної лінії в сумі 18000 грн. на строк, який відповідає строку дії платіжної картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 38,00% річних, а також ПІН-конверт до картки. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 26 жовтня 2021 року сума заборгованості складає 20004 грн. 56 коп., де заборгованість за основним боргом (кредитом) 17408 грн. 00 коп., проценти за користування кредитом 2560 грн. 86 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 07 грн. 15 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 14 грн. 07 коп., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 14 грн. 48 коп.. Відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, тому АТ «Ощадбанк» вимушене було звернутись до суду із вищевказаним позовом. Одночасно позивач прохав вирішити питання про стягнення з відповідача понесених судових витрат у розмірі 2270 грн. 00 коп.. Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2021 року за клопотанням повноважного представника позивача вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті з повідомленням сторін без їх виклику (а.с.34). Представник позивача АТ «Ощадбанк» про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.36), у письмовій заяві, поданій до суду разом з позовною заявою, представник позивача на підставі довіреності Зіньковська Ю.А. вказала, що позивач позов підтримує у\~повному обсязі. Разом з тим, представник позивача клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подала, справу прохала розглянути без участі\~представника позивачата не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.28). Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.37), заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подав, правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Виходячи з положень ч.5 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позицію позивача у справі, викладену у письмовій заяві, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] склалися кредитні правовідносини. При цьому, в матеріалах справи наявний пакет документів, який підтверджує, що сторони, діючи вільно та відповідно до стст.6,627 ЦК України уклали кредитний договір. Так,\~06\~жовтня 2020 року сторонами було підписано заяву про приєднання №263483206/061020 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), згідно з якою [PERSON] було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в національній валюті України гривні на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», Тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток, розміщених на сайті Банку та/або на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщенні установ Банку, видана платіжна картка типу «Моя Картка» MasterCard Debit World PayPass із встановленням відновлюваної кредитної лінії в сумі 18000 грн. на строк, який відповідає строку дії платіжної картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 38,00% річних, а також ПІН-конверт до картки. При цьому, підписанням вищевказаної заяви відповідач [PERSON] підтвердив, що він беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви про приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua, та уклав з банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, договору банківського вкладу, кредитного договору, умови надання інших послуг, та підтверджує своє ознайомлення з умовами Договору (а.с.4-5,6,7,8-11,14-19). Таким чином, зміст кредитного договору, укладеного між сторонами, зафіксований в кількох документах, договір підписаний сторонами: від імені банку уповноваженою на це особою та скріплений печаткою юридичної особи, а від імені позичальника особисто [PERSON] .. При цьому, заява про приєднання №263483206/061020 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), яка власноручно підписана [PERSON] , містить, зокрема, умови щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами (крім Грейс-періоду), що складає 38 % річних та відповідає розрахункам позивача (а.с.5). У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.\~\~ Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Відповідно до чч.1,4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526,527,530 ЦК України, позивач має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц). Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів, що підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача та з якої вбачається, що [PERSON] активував кредитну картку та активно користувався кредитними грошовими коштами, зокрема, знімав готівку та здійснював операції розрахунку в торгово сервісній мережі (а.с.14-19). Разом з тим, відповідач [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 26 жовтня 2021 року сума заборгованості складає 20004 грн. 56 коп., де заборгованість за основним боргом (кредитом) 17408 грн. 00 коп., проценти за користування кредитом 2560 грн. 86 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 07 грн. 15 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 14 грн. 07 коп., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 14 грн. 48 коп. (а.с.12-13). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до абзацу першого ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пленум вищого господарського суду України №14 від 17 грудня 2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» у п.. 4.1, п.4.2 роз`яснив, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів. Договором, укладеним між сторонами, не встановлено розмір процентів річних від простроченої суми, а також не передбачено зменшення або збільшення процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо стягнення грошової суми відповідно до статті 625 ЦПК України. Вищезазначена сума заборгованості за кредитним договором відповідачем [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк» у добровільному порядку на час розгляду цієї справи у суді не сплачена. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,ч.6 ст.81 ЦПК України). Відповідач [PERSON] правом подати відзив на позовну заяву не скористався, будь-яких заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не надав, а також не надав доказів, які б підтверджували факт повної сплати грошових коштів за кредитним договором, чим не виконав вимоги ст.12 ЦПК України. За такої\~сукупності обставин\~у справі\~суд дійшов висновку про доведеність тих обставин, на які посилається АТ «Ощадбанк» як на підставу своїх вимог до відповідача [PERSON] , тому позов підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги АТ «Ощадбанк» задоволені, суд в порядку ст.141 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат в сумі 2270 грн. 00 коп., а саме, в межах суми сплаченого судового збору при пред`явленні позову до суду (а.с.1).

Outcome: approved