Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Представник відповідача ТОВ «Містобуд Дніпро» Добринь Я.О. звернувся до суду з заявою про розподіл судових витрат в цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Містобуд Дніпро" про стягнення коштів за товар. 23 грудня 2021 року Ямпільським районним судом Вінницької області ухвалено рішення, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Містобуд Дніпро" про стягнення коштів за товар відмовлено. 27 грудня 2021 представник відповідача ТОВ «Містобуд Дніпро» Добринь Я.О. звернувся з заявою про стягнення з [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Містобуд Дніпро» витрат на правничу допомогу в розмірі 26000 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що перед судовими дебатами у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України ним було заявлено клопотання про намір подати протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення суду докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу. Представник відповідача ТОВ «Містобуд Дніпро» Добринь Я.О. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. В задоволенні вимог представника відповідача щодо розподілу судових витрат просить відмовити повністю. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив, що 23 грудня 2021 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області в задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Містобуд Дніпро" про стягнення коштів за товар відмовлено. Визначаючи розмір понесених витрат суд виходить з наступного: згідно Договору про надання правової допомоги №04/10/2021 встановлено, що між Адвокатським Бюро «Добринь» та ТОВ «Містобуд Дніпро», бюро бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу. Згідно додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №04/10/2021 від 04 жовтня 2021 року встановлено, що загальна вартість наданих послуг Адвокатським Бюро «Добринь» визначена в сумі 26 000 гривень. Посилання представника позивач [PERSON] , на те, що в п.1.3 Додаткової угоди зазначена вартість складання та подання одного процесуального документа по справі у розмірі 3000 грн. зазначено до Господарського суду Запорізької області, хоча дану справу розглядав Ямпільський районний суд Вінницької області, суд не приймає до уваги та вважає, що представником відповідача помилково зазначено інший суд. В Додатковій угоді №1 до договору про надання правової допомоги №04/10/2021 вірно зазначено цивільну справу №153/1371/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Містобуд Дніпро" про стягнення коштів за товар, в якій приймав участь адвокат Добринь Я.О. на підставі Договору про надання правової допомоги №04/10/2021 встановлено, що між Адвокатським Бюро «Добринь» та ТОВ «Містобуд Дніпро». З акта прийняття передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №04/10/2021 від 24 грудня 2021 року встановлено, що вартість фактичних наданих послуг становить 26 000 гривень. З остаточного розрахунку суми судових витрат встановлено, що остаточний розрахунок судових витрат понесених ТОВ «Містобуд Дніпро» визначений у сумі 26 000 грн. При розгляді даної справи представник відповідача ТОВ «Містобуд Дніпро» Добринь Я.О. приймав участь в трьох судових засідання в режимі відеконференції поза межами приміщення суду. За змістом ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих адвокатом Добринь Я.О. послуг, а також подані документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Так, написання відзиву, вивчення документів, підготовка заяв та подання процесуальних документів, участь в судових засіданнях в режимі відео конференції поза межами приміщення суду, підготовка заяв по суті справи, ознайомлення з матеріалами оцінена вартістю в 26000 грн., не є співмірними зі складністю справи, а тому вважає за необхідне зменшити розмір стягнень з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу. Виходячи з засад розумного балансу між приватними і публічними засадами, реального часу, витраченого на представництво інтересів клієнта в суді, суд вважає суму 3000 грн. такою, що відповідає розумному розміру відшкодування судових витрат понесених стороною відповідача.

Outcome: partial