Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , жителька [ADDRESS] , звернулася до суду з позовом до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області) та просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що Випискою з інвентаризаційних матеріалів №9633 від 11.03.2021 року доводиться, що за архівними даними ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , не було зареєстровано. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується відсутність реєстрації права власності на житлове господарство по [ADDRESS] . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,08 га, що доводиться довідкою Чортовецького старостинського округу №796 від 22.09.2021. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого 11.03.2021 ОКП «Коломийське МБТІ» житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», та господарських будівель і споруд. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Згідно виписки з погосподарських книг с.Чортовець житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , 1951 року побудови, обліковувалося як колгоспний двір, головою двору був [PERSON] . Після смерті [PERSON] , що мала місце [INFO] , головою домогосподарства була його дружина [PERSON] . Голова колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 21.01.2021 року, актовий запис №3. Із свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 18.07.1960 Обертинським райбюро ЗАГС Станіславської області вбачається, що вона народилася [INFO] , актовий запис № 18, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 4 жовтня 1957 року з [PERSON] , прізвище дружини було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження виданого 31.12.1958 Обертинським райбюро ЗАГС Станіславської області та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00028836634 від 09.12.2020. Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернулася до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я., де була заведена спадкова справа № 180/2021. Однак, нотаріус відмовила [PERSON] у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючого документу на нього у спадкодавця, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.09.2021. У погосподарських книгах с.Чортовець житлове господарство по [ADDRESS] обліковувалося як колгоспний двір. З довідки Чортовецького старостинського округу №794 від 22.09.2021 вбачається, що станом на 15.04.1991 у житловому господарстві в [ADDRESS] проживала лише [PERSON] . Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] . На підставі рішення Городенківського районного суду від 09.07.2021, яке набрало законної сили 09.08.2021, позивачу визначено додатковий строк для прийняття спадщини за законом та приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. заведено спадкову справу. Після смерті [PERSON] , позивач фактично вступила в управління спадщиною - користується спадковим майном на власний розсуд, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючого документу на житлове господарство у спадкодавця. Учасники справи в судове засідання 13.01.2022 не з`явилися. Позивач [PERSON] разом із позовною заявою подала до суду заяву, в якій просила судове засідання проводити без її участі, позов підтримує. Відповідач Городенківська міська рада до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано, що стверджується копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9633 від 11.03.2021. Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 276384615 від 23.09.2021 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Житловий будинок 1951 року побудови, який належав забудовнику [PERSON] , 1916 р.н. знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою № 705, виданою 27.08.2021 р. Чортовецьким старостинським округом № 25 Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Згідно виписки з по господарських книг Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в житловому будинку в с.Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області були записані: -за 1950-1952 роки, за 1953-1955 роки: [PERSON] , голова домогосподарства; [PERSON] , дружина; [PERSON] , дочка; [PERSON] , син; [PERSON] , дочка; [PERSON] , син; -за 1955-1957 роки: [PERSON] , голова домогосподарства; [PERSON] , дружина; [PERSON] , дочка; [PERSON] , син; [PERSON] , дочка; [PERSON] , син; [PERSON] , син; [PERSON] , зять; -за 1958-1960 роки: [PERSON] , голова домогосподарства; [PERSON] , дружина; [PERSON] , дочка вибула; [PERSON] , син; [PERSON] , дочка; [PERSON] , син; [PERSON] , син; [PERSON] , зять вибув; [PERSON] , син помер [INFO] ; -за 1961-1963 роки: [PERSON] , голова домогосподарства; [PERSON] , дружина; [PERSON] , син; [PERSON] , дочка; [PERSON] , син; [PERSON] , син; -за 1967-1969 роки, за 1971-1973 роки: [PERSON] , голова домогосподарства, помер [INFO] ; [PERSON] , дружина; [PERSON] , син вибув в [PERSON] ; [PERSON] , дочка, вибула в Одесу; [PERSON] , син, вибув у Калуш; [PERSON] , син; -за 1974-1976 роки: [PERSON] , голова домогосподарства; [PERSON] , син вибув в м. Київ; [PERSON] , син вибув в м. Київ; [PERSON] , син, вибув в Івано-Франківськ; -за 1977-1982 роки, 1983-1985 роки; 1986-1990 роки; 1991-1995 роки, за 1996-2000 роки: [PERSON] , голова домогосподарства, з травня по березень 1997 р. вибувала в м. Київ; -за 2001-2005 роки: [PERSON] , голова домогосподарства, померла [INFO] ; -за 2006-2010 роки, за 2011-2015 роки, за 2016-2021 роки - домогосподарство по [ADDRESS] , закрите. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] розміщений на земельній ділянці площею 0,08 га, що стверджується довідкою № 796, виданою 22.09.2021 Чортовецьким старостинським округом № 25 Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватнихжитлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною другою статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок споруджено в 1951 році, господарські будівлі та споруди - в 1947 та 1951 роках. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 70 від 15.03.2021, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 16.03.2021 становить - 49050 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Згідно ксерокопій витягів з погосподарських книг за 1950-1953 роки, виданих Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, суспільна група господарства - колгоспник, голова господарства - [PERSON] , член колгоспу ім. Молотова; [PERSON] , дружина; [PERSON] , дочка; [PERSON] , син; [PERSON] , дочка; [PERSON] , син. [PERSON] , 1913 року народження та [PERSON] , 1916 року народження були подружжям, одружилися 22 листопада 1936 року, про що 22.11.1936 складено відповідний запис за № 46, що доводиться копією свідоцтва про одруження (повторне) серії [NUMBER] , виданого 17.01.1973. Копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 05.04.1972 стверджується, що [PERSON] помер [INFO] в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про смерть зроблено запис за № 13. Повідомленням Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву доводиться, що за відомостями архівного фонду Городенківської районної державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] , не заводилася. Згідно записів № 549 в по господарських книгах за 1991-1995 роки у домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] станом на 15.04.1991 була зареєстрована [PERSON] , [INFO] , голова колгоспного двору, що стверджується довідкою № 794, виданою 22.09.2021 р.Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON] як голові колишнього колгоспного двору. За заповітом, посвідченим 08.11.2004 секретарем виконкому Чортовецької сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 66, [PERSON] , жителька [ADDRESS] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилося із чого б воно не складалося - житловий будинок з господарськими спорудами, земельну ділянку (пай), грошові заощадження, і взагалі, все те, що на день смерті буде належати їй і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 від 21 січня 2005 року, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21.01.2005 Чортовецькою сільською радою. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , актовий запис №3 від 21.01.2005, на час смерті була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою № 795, виданою 22.09.2021 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Івано-Франківської області. Встановлено, що спадкоємцем за заповітом [PERSON] є [PERSON] , який не прийняв спадщину після її смерті. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.09.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 1378. З копії свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 18.07.1960 Обертинським райбюро ЗАГС Станіславської області вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 18, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 4 жовтня 1957 року з [PERSON] , прізвище дружини було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 36, що підтверджується копією свідоцтва про одруження виданого 31.12.1958 Обертинським райбюро ЗАГС Станіславської області та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00028836634 від 09.12.2020. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON] . Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2021 року по справі № 342/131/21 (Провадження № 2/342/300/2021), яке 09.08.2021 набрало законної сили, визначено [PERSON] , [INFO] , додатковий строк - три місяці з часу набрання рішенням законної сили для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Із копії спадкової справи № 180/2021, наданої суду Приватним нотаріусом Коломийського РНО Стефурак Н.Я. вбачається, що за заявою [PERSON] заведена спадкова справа після смерті [PERSON] (номер спадкової справи у Спадковому реєстрі № 68236747). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. [PERSON] приватним нотаріусом Коломийського РНО Стефурак Н.Я. 27.09.2021 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстроване в реєстрі за № 1629, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Нива» с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області в розмірі 77,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлій [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. від 22.09.2021позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] . Причиною відмови нотаріуса є те, що правовстановлюючий документ на будинок відсутній, а подані [PERSON] документи не підтверджують права власності померлої [PERSON] на зазначений житловий будинок. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved