Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продавжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється дочкою відповідача. На даний час вона продовжує навчання в Уманському державному педагогічному університеті ім.Павла Тичини на І курсі за спеціальністю 014.01 середня освіта (Українська мова і література) денної форми навчання за контрактом, а тому не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В зв`язку з вказаними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з настання її повноліття та до моменту закінчення навчання, або до досягнення двадцятитрьохрічного віку, яка з цих обставин настане першою. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просить судове засідання провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1500 грн до закінчення навчання. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії повторного свідоцтва про народження від 23.10.2018 серії [NUMBER] (а.с. 5), відповідач є батьком позивача. Згідно копії паспорта № [NUMBER] , виданого 09.10.2020 органом 0534 (а.с.2) [PERSON] досягла повноліття [INFO] . Відповідно до довідки Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини від 09.09.2021 №18845 (а.с.6) [PERSON] дійсно є студентом І курсу освітнього ступеня бакалавр; спеціальність: 014.01 Середня освіта (Українська мова і література); освітня програма: Середня освіта (Українська мова і література). Психологія факультуту української філології Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини; денна форма навчання; основа навчання контракт; Термін навчання в університеті з 01.09.2021 по 30.06.2025. Надані позивачем копії договору про надання платної освітньої послуги від 25.08.2021 (а.с.7-8) та договору про навчання у закладі вищої освіти від 11.08.2021 (а.с.9-10) суд до уваги не бере, оскільки дані документи належним чином не завірені, зокрема не містять підпису ректора закладу та печатки закладу, а тому не є належним доказом. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В судовому засіданні підтверджено, що повнолітня [PERSON] є дочкою відповідача, продовжує навчання, влаштуватись на роботу не має можливості, оскільки навчається на денній формі навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої [PERSON] ,стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, якиє є працездатним, інших утриманців не має, а також бере до увагиінтереси повнолітньої дочки, позицію відповідача, який згоден сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн, а тому вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, а не в заявленому позивачем розмірі. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, буде розумним та достатнім для утримання повнолітньої дочки. Інших доказів, які б свідчили про можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі, зокрема в розмірі 2500 грн, як про те просить позивач, позивачем суду не надано. При визначенні періоду стягнення аліментів суд враховує вимоги ч.1 ст. 191 СК України, відповідно до якої, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а також ч. 1, 2 ст. 199 СК України, відповідно до яких, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відтак, оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 09.11.2021, тому суд присуджує аліменти саме з цієї дати, а не так як просить позивач з дати настання її повноліття. А оскільки позивач припиняє навчання 30.06.2025, тобто раніше досягнення нею двадцяти трьох років, тому суд присуджує аліменти до припинення нею навчання. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про частковову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial