Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 30 листопада 2021 року Кредитна спілка «Супер Кредит» (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії. 2. Позов обґрунтований тим, що 14.12.2018 р. між кредитною спілкою «Супер Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір кредитної лінії №CK47/0110/18/87/08СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до п.1.1, згідно якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 10000,00 грн. 14.12.2018 р. між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір про транш №1 до Кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 10000,00 грн., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1 - 10000,00 грн. Водночас, позивачем та відповідачем у п. 3 Додаткового договору №1 було погоджено графік платежів по кредиту та процентам. Відповідно до п.3.1. Кредитного договору кредит надається відповідачу у національній валюті України, після підписання кредитного договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок відповідача в додатковий капітал за його заявою. Позивач виконав умови Кредитного договору кредитної лінії, Додаткового договору №1 та перерахував кошти в сумі згідно її заяви на перерахування коштів в сумі 10000,00 грн. на цільовий внесок в додатковий капітал. До того ж, 14.12.2018 р. від відповідача надійшла заява про повернення цільового внеску в додатковий капітал в сумі 10000,00 грн. Позивач повернув відповідачу цільовий внесок в додатковий капітал, а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером № 143/49 від 14.12.2018 р. Позивач зазначає, що відповідачем було порушено п.3 умов Додаткового договору №1, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором кредитної лінії. Згідно розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по Кредитному договору кредитної лінії, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 18.11.2021 р. складає 2280,05 грн., з яких: 1723,80 грн., - несплачене тіло кредиту; 556,25 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 21.06.2021 р. по 18.11.2021 р. Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання, тому позивач звернувся до неї із листом 28.10.2021 р., в якому повідомляв відповідача про заборгованість та наміри звернутися до суду у разі невиконання даного зобов`язання. Посилаючись на наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором кредитної лінії в сумі 2280,05 грн., 1800,00 грн. правову (правничу) допомогу та 2270,00 грн. судові витрати по справі. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 14 грудня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено судове засідання на 10 січня 2022 року. 4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника із повним підтриманням позовних вимог. 5. Відповідач в судове засідання не з`явилася однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. 6. Судом на підставі частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 7. Судом встановлено, що 14.12.2018 р. між кредитною спілкою «Супер Кредит» та членом кредитної спілки [PERSON] укладено кредитний договір\~№CK47/0110/18/87/08СЗ, згідно якого відповідач отримала фінансовий кредит в сумі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, цільового використання та забезпеченості у відповідності до умов цього договору. 14.12.2018 р. між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір про транш №1 до Кредитного договору\~кредитної лінії, відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 10000,00 грн., з врахуванням вказаного сума залишку виданого кредиту складає 10000,00 грн. Відповідно до п.3.2. Кредитного договору\~кредитної лінії\~нарахування процентів здійснюється на залишок суми кредиту фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Згідно із п.3.3. Кредитного договору\~кредитної лінії\~змінювана процентна ставка за користування кредитом на дату видачі кредиту становить сімдесят вісім процентів річних. Відповідно до п.3.4. Кредитного договору\~кредитної лінії\~позивач має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати змінювану ставку не частіше ніж один раз в місяць. Як вбачається з п. 3.5. Кредитного договору кредитної лінії погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіка платежів. Згідно до п. 3.7. Кредитного договору кредитної лінії прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору кредитної лінії сторони за не виконання чи неналежне виконання зобов`язання за Договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства та умов цього Кредитного договору. 8. Позивач виконав умови Кредитного договору кредитної лінії, Додаткового договору №1 та перерахував кошти в сумі 10000,00 грн., згідно заяви [PERSON] на перерахування коштів в сумі 10000,00 грн. на цільовий внесок в додатковий капітал. До того ж, 14.12.2018 р.\~від відповідача надійшла заява про повернення цільового внеску в додатковий капітал в сумі 10000,00 грн. 9. Кредитна спілка «Супер Кредит» повернула відповідачу цільовий внесок в додатковий капітал, а остання його отримала, що підтверджується видатковим касовим ордером № 143/49 від 14.12.2018 р. 10. Відповідачем було порушено п.3 умов Додаткового договору №1, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. Зазначене підтверджується розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по Кредитному договору кредитної лінії, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на станом на 18.11.2021 р. складає 2280,05 грн., з яких: 1723,80 грн., - несплачене тіло кредиту; 556,25 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 21.06.2021 р. по 18.11.2021 р. 11. 28.10.2021 р. кредитною спілкою "Супер Кредит" на адресу відповідача [PERSON] направлено лист попередження за № 3196/21, згідно якого останню повідомлено про необхідність погасити заборгованість по кредиту. Також, вказаним листом відповідача попереджено, що у разі непогашення вказаної суми в термін до 17.11.2021 р. стягнення боргу буде проводитися у судовому порядку. ІV. Оцінка Суду. 12. Вимогами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 13. Згідно з ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 14. Відповідно до вимог ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 15. Вимогами ст.10\~ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 16. Відповідно до вимог ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 17. Згідно із ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 18. За загальним правилом статей 15,16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 19. У відповідності до вимог ч.1 ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 20. Відповідно до п.1 та п. 2 ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 21. Згідно\~ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, відповідно до ст.ст. 527, 530 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк. 22. Згідно\~ст. 1049 ЦК України, положення якої застосовуються до відносин за кредитним договором, позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, встановлених договором. 23. Відповідно до ст. 1054, 1055ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором кредитної лінії №CK47/0110/18/87/08СЗ від 14.12.2018 р. загальна заборгованість відповідача перед КС «Супер Кредит» станом на 18.11.2021 року складає 2280,05 грн. 24. Згідно із\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 25. Згідно ч. 2ст. 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 26. У відповідності до постанови Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 приписи\~статті 625ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань. Час прострочення - це час з моменту закінчення строку дії Договору по день звернення з позовом до суду. 27. Детальні роз`яснення для розрахунку інфляційних витрат вміщені у Листі Верховного суду України №62-97р від 03.04.1997 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» та\~Роз`яснення Вищого арбітражного суду України №02-5/223 від 12.05.1999 «Про деякі питання, пов`язані з застосуванням індексу інфляції». 28.\~Статтею 1048ЦК України\~визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 29. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 30. Згідно\~ст. 1049 ЦК України, положення якої застосовуються до відносин за кредитним договором, позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, встановлених договором. 31. Згідно\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. 32. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 33. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 34. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 35. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 36. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 37. Відповідач [PERSON] погасила заборгованість перед позивачем на суму 2280 грн. 05 коп., після пред`явлення позову до суду, що підтверджується квитанцією 0.0.2397723761.1 від 28.12.2021 р. За вказаних\~обставин суд\~приходить до\~висновку,\~що відповідач\~виконала умови\~кредитного договору\~і повністю\~погасила перед\~Кредитною спілкою\~«Супер Кредит»\~існуючу заборгованість\~за кредитним\~договором кредитної\~лінії № CK47/0110/18/87/08СЗ від 14 грудня 2018 року, додатковим договором про транш №1 до кредитного договору. Таким чином, суд вважає, що на момент ухвалення рішення у справі фактично відсутній предмет спору, тому підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії, відсутні. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 38. Позивачем при подачі позову було сплачено 2270 грн. 00 коп. судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, оскільки сплатила заборгованість за кредитним договором кредитної лінії то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 1135 грн., сплаченого при поданні позову, а з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, тобто 1135 грн. 29. Крім того, позивач просить стягнути із відповідача витрати понесені ним на правову допомогу в розмірі 18000 грн., які підтвердженні копією Договору про надання правової (правничої) допомоги від 21 липня 2021 року разом із відповідним платіжним дорученням № 3225 від 22 листопада 2021 року, актом приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги від 22 листопада 2021 року. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до\~ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч.3\~ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 4 ч.1\~ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом\~ст.26, ч.ч.1,3 вказаного Закону, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано\~Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема,\~стаття 903 Цивільного кодексу України\~передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.\~Стаття 632 Цивільного кодексу України\~регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. У п.3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року (справа № 1-23/2009), щодо офіційного тлумачення положень\~статті 59 Конституції України\~(справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2\~статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись\~главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і\~Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Згідно зі\~ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Вказаний правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц. та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Згідно ч.4\~ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. У зв`язку з вище встановленими обставинами, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір є доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Отже, з врахуванням вимог чинного законодавства, до стягнення підлягають витрати на правову допомогу в сумі 1800 грн., у зв`язку з чим в цій частині позов підлягає до задоволення. З цих підстав,

Outcome: approved