Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

У липні 2021 року ПАТ "УСГ" в особі представника звернулось до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між позивачем та ТОВ "Порше Лізинг Україна" було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-0157. 14 .05.2013 року до вказаного генерального договору сторонами було укладено додаток №28-0199-0157/13/0315, предметом якого є страхування транспортного засобу "Alfa Romeo" д.н.з. [NUMBER] . 08.07.2019 р. у м. Києві по пров. Приладний, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Alfa Romeo" д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу "Fiat" д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] .. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 24.07.2019 року відповідача визнано винним у скаоєнні ДТП. 10.07.2019 р. до позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку. 06.08.2019 року позивач на підставі рахунку за ремонт транспортного засобу офіційної сервісної станції Alfa Romeo "Італмоторс" №УККЗ015529/38734 від 25.07.2019 р. було складено страховий акт №ДККА-66843 та розрахунок страхового відшкодування до нього. 07.08.2019 р. позивач на підставі вищезазначених документів здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 21 224, 49 коп., що підтверджується платіжним дорученням №19763 від 07.08.2019 р. 04.10.2019 р. на підставі рахунку за ремонт транспортного засобу офіційної сервісної станції Alfa Romeo "Італмоторс" №УККЗ0115757/38972 від 02.10.2019 р. було складено страховий акт №ДККА-66843/1 та розрахунок страхового відшкодування до нього. 04.10.2019 р. на підставі зазначених документів позивач здійснив доплату страхового відшкодування в розмірі 7314 грн. 04 коп., що підтверджується платіжним дорученням №24903 від 04.10.2019. 04.10.2019 р. позивач звернувся з заявою на виплату страхового відшкодування до ТДВ "СК "Альфа-Гарант", яка застрахувала відповіджальність відповідача. 08.01.2020 р. ТДВ "СК "Альфа-Гарант" здійснила неповне відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 10858, 95 грн. 16.02.2021 р. у зв"язку з тим, що страхової виплати ТДВ "СК "Альфа-гарант" не достатньо для повного відшкодування понесених збитків, позивач звернувся до відповідача з вимогою №18/21 сплатити позивачеві різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а тому просить суд стягнути з відповідача у порядку суброгації 17 679 грн. 58 коп. та судовий збір. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15.07.2021 року зазначену вище справу направлено за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив. 20.10.2021 року відповідач подав до суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що всі витрати позивачу повинна покрити ТДВ СК "Альфа-Гарант" згідно з полісом цивільної-правової відповідальністі №АМ/4508583 в межах ліміту страхової суми до 50 000 грн. 00 коп. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що що між позивачем та ТОВ "Порше Лізинг Україна" було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-0157. (ас.4-12). Судом встановлено, що 14 .05.2013 року до вказаного генерального договору сторонами було укладено додаток №28-0199-0157/13/0315, предметом якого є страхування транспортного засобу "Alfa Romeo" д.н.з. [NUMBER] . (ас. 13-14). Судом встановлено, що 27.06.2016 року у с. Дмитрівка трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «МАZDA3», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . 08.07.2019 р. у м. Києві по пров. Приладний, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Alfa Romeo" д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу "Fiat" д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] .. Судом встановлено, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 24.07.2019 року відповідача визнано винним у скаоєнні ДТП.(ас.18). Судом встановлено, що до позивача звернулася потерпіла з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору(ас.13-15). Судом встановлено, що 10.07.2019 р. до позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку(ас.26-27). Судом встановлено, що 06.08.2019 року позивач на підставі рахунку за ремонт транспортного засобу офіційної сервісної станції Alfa Romeo "Італмоторс" №УККЗ015529/38734 від 25.07.2019 р. було складено страховий акт №ДККА-66843 та розрахунок страхового відшкодування до нього (ас.29-30) Судом встановлено, що 07.08.2019 р. позивач на підставі вищезазначених документів здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 21 224, 49 коп., що підтверджується платіжним дорученням №19763 від 07.08.2019 р.(ас.33) Судом встановлено, що 04.10.2019 р. на підставі рахунку за ремонт транспортного засобу офіційної сервісної станції Alfa Romeo "Італмоторс" №УККЗ0115757/38972 від 02.10.2019 р. було складено страховий акт №ДККА-66843/1 та розрахунок страхового відшкодування до нього (ас. 31-32). Судом встановлено, що 04.10.2019 р. на підставі зазначених документів позивач здійснив доплату страхового відшкодування в розмірі 7314 грн. 04 коп., що підтверджується платіжним дорученням №24903 від 04.10.2019 (ас.34). Судом встановлено, що 04.11.2019 р. позивач звернувся з заявою на виплату страхового відшкодування до ТДВ "СК "Альфа-Гарант", яка застрахувала відповідальність відповідача (ас. 35). Судом встановлено, що 08.01.2020 р. ТДВ "СК "Альфа-Гарант" здійснила неповне відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 10858, 95 грн. Судом встановлено, що 16.02.2021 р. у зв"язку з тим, що страхової виплати ТДВ "СК "Альфа-гарант" не достатньо для повного відшкодування понесених збитків, позивач звернувся до відповідача з вимогою №18/21 сплатити позивачеві різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в порядку суброгації (ас. 36-37). Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика (Позивач), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або особа, що одержана страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки ( (Відповідач). Відповідно до положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зазначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією». Враховуючи вищенаведене, особою, безпосередньо відповідальною за завданні збитки є відповідач [PERSON] , а до позивача в порядку суброгації, згідно з вимог ст.993 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України «Про страхування» переходить право вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування в розмірі 17 679, 58 грн. Суд оцінює критично покази відповідача, оскільки останнім не надано жодного доказу в спростування позовних вимог. Таким чином, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, а відтак з [PERSON] на користь ПАТ «СК «УСГ» підлягає стягненню 17 679, 58 грн., в якості відшкодування шкоди, завданої ДТП. При цьому, на підставі ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов, суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати у справі, а саме 2 270,00 грн. судового збору.

Outcome: approved