Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

22.09.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , подана через представника - адвоката Сивоненко Олену Володимирівну, третя особа на стороні позивача: [PERSON] , до [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 27 квітня 2002 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вдруге зареєстрували шлюб, про що зроблено запис за № 29 та відділом РАЦС Гуляйпільського районного управління юстиції видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 27 квітня 2002 року. [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] , про що 13.02.2003 року Добропільською сільською радою Гуляйпільського району видано свідоцтво про народження [NUMBER] та зроблено відповідний запис № 03. У 2006 році шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, про що 21.03.2006 року складено відповідний актовий запис № 33 та Гуляйпільським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області 12.09.2017 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] . Як слідує далі з позову, на даний час син подружжя є повнолітнім, відповідно до Довідки КЗ «Бердянський медичний фаховий коледж» Запорізької обласної ради № 731 від 21.04.2021 року, з 01.09.2018 року зарахований на навчання, є студентом ІІІ курсу денної форми навчання за рахунок бюджетних коштів. Усі витрати, пов`язані з навчанням сина позивач несе самостійно, оскільки син позбавлений можливості працювати, зважаючи на денну форму навчання й потребу у денний час знаходитись на заняттях, а у вечірній виконувати домашні завдання, пов`язані з ним. Щодо витрат на навчання сина, то на даний час позивач [PERSON] несе витрати близько 5000 грн. на місяць. Так, її син [PERSON] проживає у гуртожитку Бердянського машинобудівного коледжу ЗНТУ, вартість проживання складала 396 грн. на місяць до вересня 2021 року, а нині складає 470 грн. на місяць. Близько 640 грн. на місяць витрачається на проїзд міжміським транспортом, близько 200 грн. на місяць на проїзд у міському транспорті. Близько 400 грн. на місяць складає оплата канцелярії та послуг друку, необхідних для навчання. До 2500 грн. щомісяця [PERSON] потребує на харчування та придбання засобів гігієни. Приблизно 5000-7000 тисяч гривень раз на пів року витрачається на придбання одягу та взуття сина, придбання медичної форми, необхідної для навчання. Як відомо позивачу, відповідач працездатний, працює без належного оформлення трудових відносин, здоровий, інших дітей та непрацездатних батьків на утримані не має, проте ухиляється від покладеного на нього обов`язку по утриманню дитини, аліменти у добровільному порядку не надає. В зв`язку з цим прохають стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 14.11.1998 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області, РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21.09.2021 року (дня пред`явлення цієї заяви) і до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення ним 23 років, допустити негайне виконання рішення суду - у межах суми платежу за один місяць. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити, зазначила, що відповідач за весь час не надавав будь-якої допомоги на утримання сина, який навчається та не отримує доходів. В судовому засіданні представник позивача адвокат Сивоненко О.В. позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити з підстав, викладених у позові. В судовому засіданні третя особа [PERSON] пояснив, що потребує фінансової допомоги з боку батька на проїзд, харчування, оплату проживання, продукти харчування та інші потреби, прохав задовольнити позовні вимоги позивача. В судове засідання відповідач [PERSON] , не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 38), причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань суду не надав. Згідно ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими для заочного розгляду. Відповідно до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу з ухваленням заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Позивач - [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України документ № [NUMBER] виданий 23.11.2017 року, орган, що видав 2317, уродженка м. Гуляйполе Запорізької області, рнокпп [NUMBER] (а.с. 3, 4). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 27 квітня 2002 року, виданого відділом РАЦС Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, 27 квітня 2002 року одружились [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено запис за № 29 (а.с. 5). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.02.2003 року Добропільською сільською радою Гуляйпільського району, [INFO] у сторін по справі народився син - [PERSON] , про що зроблено відповідний запис № 03 (а.с. 7). Згідно копії повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Гуляйпільським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області 12.09.2017 року, 21.03.2006 року шлюб між сторонами розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 33. Прізвище дружини після розірвання шлюбу - [PERSON] (а.с. 6). Згідно повторного свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 17.09.2021 року Гуляйпільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 26.09.2017 року [PERSON] змінила прізвище на: [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №06 (а.с. 8). Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади Гуляйпільської ОТГ про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, станом на 16.09.2021 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Згідно довідки №731, виданої 21.04.2021 року КЗ «Бердянський медичний фаховий коледж» ЗОР, [PERSON] з 01.09.2018 року зарахований до КЗ «Бердянський медичний фаховий коледж» ЗОР на спеціальність 223 «Медсестринство» (спеціалізація «Лікувальна справа») (наказ №164-кс від 28.07.2018) та дійсно є студентом ІІІ курсу (група 3Ф9-2) денної форми навчання за рахунок бюджетних коштів. Термін закінчення навчального закладу - червень 2022 року (а.с. 10). На підтвердження витрат, які несе позивач, надано оригінали квитанцій, що підтверджують оплату проживання [PERSON] у гуртожитку Бердянського машинобудівного коледжу ЗНТУ (а.с. 11-12). Відповідач [PERSON] відзив на позов не надавав, будь-яких заяв, клопотань щодо спростування зазначених в ньому обставин не пред`являв. Відомостей про свій незадовільний стан здоров`я чи будь-яких інших обставин, що мають істотне значення, як визначено ст. 182 СК України, останній не повідомив. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Згідно статті 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми сином, дочкою. Відповідно до п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує наступне. Для встановлення потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід та сторін, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та їх спроможність її надавати. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 701/699/16-ц (провадження № 61-20608св18) та 20 травня 2020 року справа № 635/1139/17 (провадження № 61-350св17). Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, суд враховує те, що відповідач є особою працездатного віку, не працює, відомостей про наявність у нього будь-яких інших аліментних зобов`язань не виявлено, доказів незадовільного його стану здоров`я судом не здобуто. Також, при цьому, судом взято до уваги те, що третя особа - [PERSON] навчається на денній формі навчання, що позбавляє його можливості працевлаштуватися та самостійно отримувати будь-які доходи, позивач несе витрати, які пов`язані з навчанням сина, а саме щодо проживання у гуртожитку Бердянського машинобудівного коледжу ЗНТУ, на проїзд міжміським транспортом сполученням м. Гуляйполе-м. Бердянськ, на проїзд у міському транспорті, оплата канцелярії та послуг друку, необхідних для навчання, харчування та придбання засобів гігієни, витрати на придбання сину одягу та взуття по сезону, придбання медичної форми, необхідної для навчання. Відомостей про отримання [PERSON] стипендії суду не надано. Додатково судом враховується те, що позивач, на теперішній час, є особою працездатного віку, що не позбавляє її можливості надавати допомогу синові, оскільки протилежного в судовому засіданні не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Такі ж висновки наведені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.08.2018 року у справі № 539/2580/16-ц (провадження № 61-20377св18). Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, а саме в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, з моменту звернення до суду з позовом, тобто з 22.09.2021 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином [PERSON] 23 років. Визначаючи кінцевий період стягнення аліментів, суд виходив з того, що аліменти підлягають стягненню саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з ВНЗ чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, а тому встановлений судом період стягнення аліментів до 23-річчя дитини, є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача у випадку продовження навчання дитини після досягнення нею вказаного віку. Аналогічну позицію виклав у своїй постанові ВС від 08.08.2018 року у справі № 643/14115/16-ц. При цьому суд вважає за необхідне зазначити те, що вимога позивача про стягнення аліментів не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягає задоволенню виходячи з такого. Так, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] [INFO] досягнув повноліття. Згідно ч. 1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Конвенція з прав дитини визначає дитину як людську істоту, що не досягла віку вісімнадцяти років. Але пріоритет у цій сфері залишається за національними законодавствами. Легальне визначення поняття «дитина» міститься у ч. 1 ст. 6 СК України, відповідно до якої правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Визначення поняття «дитина» міститься також у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року. Відповідно до зазначеної норми дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно із законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше. Таким чином, [PERSON] з моменту досягнення повноліття вже не відповідає поняттю «дитини», яке визначено для встановлення прожиткового мінімуму згідно Закону України «Про Державний бюджет» та зазначене в ч. 2 ст. 182 СК України. Також, Верховний суд своєму рішенні по справі № 569/8960/17 (провадження № 61-3886 св 18) від 12.03.2018 року дійшов висновку, що положення ч. 2 ст. 182 СК України не застосовуються до визначення розміру аліментів на повнолітніх дітей, оскільки мінімальний розмір аліментів на повнолітніх дочку чи сина цією статтею не встановлений. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved