Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 2 750 доларів США боргу за договором позики від 18 липня 2021 року. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 18 липня 2021 року між ним та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого він надав в борг відповідачу 2 750 доларів США, які останній мав повернути 02 вересня 2021 року. На підтвердження своїх зобов`язань за договором позики та отримання коштів відповідач того ж дня написав розписку. Проте, станом на момент звернення до суду із позовом відповідач своїх договірних зобов`язань у повному обсязі не виконав, кошти не повернув, у зв`язку із чим просив суд задовольнити позов. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Зазначав, що протягом декількох років працював на посаді різноробочого в ТОВ «Агро - ОРМС», директором якого є [PERSON] . Навесні 2021 року було виявлено факт недостачі зерна сої, яка зберігалася в складських приміщеннях товариства, що розташоване по [ADDRESS] . Внаслідок цього, в нього та інших працівників ТОВ «Агро - ОРСМ», позивач мав на меті відрахувати кошти за вказану недостачу, хоча згідно функціональних обов`язків він не є матеріально - відповідальною особою. Він не погодився і написав заяву про звільнення та до цього часу відділ кадрів товариства відмовляється надати йому трудову книгу із відповідними записами. Уважав вимоги позивача безпідставними, оскільки будь-яких коштів в борг у [PERSON] він не брав, договір позики не підписував, як і та розписку про отримання коштів. Відтак, у задоволенні позову просив відмовити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне. Судом установлено, що 18 липня 2021 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 2 750 доларів США, які зобов`язувався повернути в строк до 02 вересня 2021 року. До обумовленого строку відповідач не виконав цього обов`язку. Зазначені обставини підтверджуються договором позики, укладеним між сторонами 18 липня 2021 року, який скріплений підписами сторін. Факт отримання коштів також підтверджується розпискою [PERSON] від 18 липня 2021 року, оригінал якої зберігався у позивача та наданий ним для огляду у судове засідання. Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст.1047 ЦК України). В силу ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із норм ст.1051 ЦК України слідує, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідно до ч.1, ч.5 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У свою чергу, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Зі змісту боргової розписки від 18 липня 2021 року вбачається, що [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 2 750 доларів США, які зобов`язувався повернути в строк до 02 вересня 2021 року. Отже, між сторонами виникли відносини позики. Оригінал розписки на момент подачі позову знаходився у [PERSON] , що свідчить про неповернення відповідачем позики. Будь-яких доказів того, що договір позики та розписку про одержання коштів [PERSON] не підписував, останнім суду не надано. Доводи відповідача про те, що будь-яких коштів він у позивача в борг не брав, а зазначені кошти фактично є вартістю недостачі зерна сої, яке зберігалася в складських приміщеннях товариства ТОВ «Агро - ОРМС», директором якого є [PERSON] є безпідставними, будь-якими доказами не підтверджуються, позаяк такі відносини між сторонами не були предметом спору, який розглядався судом. Досліджені судом докази вказують на те, що [PERSON] не виконав свій обов`язок з повернення [PERSON] суми позики, а тому з нього на користь позивача підлягають стягненню неповернуті грошові кошти в межах заявлених позовних вимог в сумі 2 750 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 03 вересня 2021 року становить 74 317 грн. 93 коп. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового оборону або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки у визначений договором строк 02 вересня 2021 року [PERSON] зобов`язання за договором позики не виконав та грошові кошти не повернув, вимоги позивача про стягнення з відповідача суму боргу, підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи, що позовні вимоги судом задоволено у повному обсязі, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved