Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач 08.11.2021 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , батько помер [INFO] . За життя мати розпорядилася частиною майна, склавши заповіт на її користь. Дане майно вона успадкувала за рішенням суду від 02.12.2016 року. Після смерті матері, орієнтовно в травні 2020 року, вона випадково серед документів віднайшла Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,2757 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Звенигородської сільської Ради Пустомитівського району, Львіської області. На день смерті матері вона постійно проживала разом з нею, однак не була зареєстрована. Вона прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтва про право на таку, оскільки не була зареєстрована разом з спадкодавцем. Крім того її рідна сестра - відповідач по справі, є також спадкоємцем першої черги після смерті матері. З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначил, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» за змістом ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне положення закріплене також в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст.1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: копію свідоцтва про народження [PERSON]. серії [NUMBER] від 31.03.1965 року; копію свідоцтва про одруження серії; [NUMBER] від 05.08.1984 року; копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.11.1999 року; копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.11.1999 року; копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.10.2015 року; копію заповіту [PERSON] від 25.02.2013року; копію рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.12.2016 року; копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №047503 від 30.12.2004 року; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.06.2021 року НВ-1815764932021; довідку виконавчого комітету Звенигородської сільської ради №633 від 27.05.2020 року; заяви відповідача про визнання заявлених позивачем позовних вимог, що свідчить про визнання ними обставин викладених позивачем у позовній заяві, а отже такі у відповідності до ч. 1 ст.82 ЦПК України доказування не потребують, та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набула право власності на спадкове майно; те, що позивач являється єдиним спадкоємцем за законом, яка на час смерті спадкодавця проживала разом з ним у зв`язку з чим прийняла спадщину та претендує на спадкове майно; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що відповідач визнала позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved