Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

18.11.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зняття арешту з майна. Просив зняти арешт з квартири [ADDRESS] , житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 5310900000:50:070:0142. Арешт був накладений постановою Миргородського ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції з метою виконання виконавчого листа №1-89 від 18.07.2008 виданого Миргородський міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 16618,19 грн. Арешт накладений на невизначене, все майно. Вказав на те, що цей борг він погасив в повному обсязі. Однак в червні 2021 року йому стало відомо, що відносно його квартири та іншого невизначеного та нерухомого майна накладений арешт на підставі постанови ВДВС Миргородського МРУЮ про арешт майна боржника ВП№ 8409096 від 25.07.2008 та постанови ВДВС Миргородського МРУЮ про арешт майна боржника, АЕ №606889 від 12.12.2008, ВП 29596766 від 12.12.2011. Зазначив, що підстави для дії обтяжень відсутні, їх наявність обмежує права позивача на розпорядження своїм майном. З огляду на ці обставини звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 19.11.2021 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 13). В судове засідання позивач не з`явився. Направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 21). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 16). У встановлений судом строк відповідач правом на подання відзиву не скористався. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином рекомендоване поштове повідомлення від 24.11.2021 (а.с.18 ). Заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, наступне. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на все невизначене майно, що належить [PERSON] на підставі постанови ВП №8409096 від 25.07.2008 ВДВС Миргородського МРУЮ накладено обтяження -арешт нерухомого майна. Реєстраційний номер обтяження - 7655741, зареєстрований 30.07.2008 реєстратором - Перша миргородська державна нотаріальна контора. Постановою про арешт майна АЕ№606889 від 12.12.2008 ВДВС Миргородського МРУЮ накладено обтяження -арешт нерухомого майна на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Реєстраційний номер обтяження - 8601657, зареєстрований 01.04.2009 реєстратором - Полтавська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. На підставі акту опису й арешту майна ВП29596766,12.12.2011, ВДВС Миргородського МРУЮ накладено обтяження -арешт нерухомого майна на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Реєстраційний номер обтяження - 11954640, реєстратором - Полтавська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (а.с. 6-8). В розділі «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» в додаткових даних, зазначено -виконавчий лист №1-89 від 18.07.2008, заявник - ВДВС Миргородського МРУЮ (а.с.8). Відповідно до довідки виданої ВДВС Миргородського МРУЮ виконавче провадження відкрите на підставі примусового виконання виконавчого листа № 1-89 від 18.07.2008 станом на 15.11.2012 закінчено на підставі ст. 49 п.8 ЗУ «Про виконавче провадження» - повне фактичне виконання (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки право позивача на розпорядження своїм майном є порушеним, воно підлягає захисту у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено і в ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в ст. 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватися своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. У відповідності до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також жодних належних та допустимих доказів в спростування доводів позивача. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що наявні обтяження у вигляді арешту накладеного на все невизначене майно, порушує права позивача на розпорядження своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved