Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій зазначає, що вона є законним представником дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 29.11.2021 року заявниця звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . Діти на сьогоднішній день постійно проживають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . 04.10.2021 року заявниця попросила [PERSON] з`їхати з квартири у зв`язку з постійними зрадами чоловіка та останній покинув спільне місце проживання, але продовжує в ночі час від часу, коли всі сплять, навідуватись до квартири. 10.11.2021 року спільна донька сторін - [PERSON] повідомила бабусі «секрет» про те, що тато «гладить її статеві органи». Заявниця та її батьки 19.11.2021 року звернулися до дитячого психолога та отримали відповідний висновок про те, що відносно [PERSON] (6 років) батько - [PERSON] вчиняв розбещені дії, надано відповідні рекомендації по корекції психологічного стану дитини та рекомендовано звернутись до правоохоронних органів. З метою отримати висновок вже іншого спеціаліста в галузі дитячої психології заявника звернулася до клініки Медіком і 30.11.2021 року отримала висновок про виявлені ознаки сексуального розбещення з боку батька відносно доньки - [PERSON] . 08.12.2021 року [PERSON] звернулась до ГУНП в Київській області Чайківського відділення поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 156 КК України. Всупереч поданій заяві представники правоохоронних органів зареєстрували в ЄРДР заяву щодо вчиненого правопорушення передбаченого ст. 301-1 КК України, жодних обмежувальних заходів відносно кривдника не було застосовано. На разі дитина тимчасово проживає разом з бабусею та стоїть разом з матір`ю на відповідному обліку в спеціалізованому центрі соціальної служби. Таким чином, заявниця вважає, що вона та двоє її дітей є особами, які зазнали і зазнають постійного домашнього насильства. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.01.2022 року відкрито провадження у справі. 18.01.2022 року до суду від представника заінтересованої особи надійшов відзив на заяву про видачу обмежувального припису, згідно якого останній просив відмовити у видачі обмежувального припису відносно [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заперечення мотивоване тим, що станом на сьогодні подружжя знаходиться в стані розірвання шлюбу. Відповідна позовна заява подання заявницею (цивільна справа № 760/31957/21), а також заінтересованою особою (цивільна справа № 760/33624/21). Дані справи розглядаються Солом`янським районним судом м. Києва. Крім того, заявниця звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя (цивільна справа № 369/17751/21), предметом розгляду даної справи є поділ квартири за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи фактичні обставини справи, між сторонами склалися неприязні відносини, на даний час триває процес розірвання шлюбу та поділу спільного майна подружжя. Тобто, між сторонами фактично існує спір щодо поділу спільного майна подружжя, і зокрема, щодо права користування вищевказаною квартирою. Крім того, заявниця, малолітня донька [PERSON] , [INFO] , малолітній син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані разом із матір`ю, бабусею та дідусем (батьки заявниці) за адресою: [ADDRESS] та фактично там проживають весь час. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка 284985456), зазначена квартира за адресою: [ADDRESS] станом на сьогодні належить [PERSON] на праві приватної власності в розмірі 100 %. З жовтня 2021 року заінтересована особа, внаслідок припинення ведення спільного господарства та проживання як подружжя, не проживає разом із заявницею та дітьми за будь-якою адресою, проживає окремо. Заявниця постійно створює перешкоди в спілкуванні з дітьми, не дає можливості зустрічатись з дітьми та спілкуватись з ними по телефону та іншими засобами спілкування. З 23 грудня 2018 року та по теперішній час [PERSON] є головою правління ОСББ «Шалімова 69», у зв`язку з чим вимога наближатись до будинку за адресою: [ADDRESS] , також буде грубим порушенням права особи на працю, оскільки за даною адресою знаходиться робоче місце [PERSON] , як голови правління ОСББ «Шалімова 69». Також представник заінтересованої особи повідомляє, що правоохороними органами не було застосовано терміновий заборонний припис. Надані заявницею висновок психолога та заключення лікаря не можуть бути належними, допустимими та достатніми доказами у вирішення даного питання по суті. Отже, [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог щодо факту вчинення насилля на неї або на когось із дітей. У судовому засіданні 19.01.2022 року заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримують та просять задовольнити з підстав, викладених у заяві. У судовому засіданні 19.01.2022 року пояснила, що малолітня дитина [PERSON] проживає в м. Києві разом з батьками заявниці, заявниця та малолітній син [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з необхідністю проведення реабілітаційних процедур малолітнього сина, заінтересована особа проживає окремо. Заявниця послалася на можливість продовження вчинення заінтересованою особою сексуального розбещення малолітньої [PERSON] , [INFO] , у разі незастосування обмежувального припису. Представник заінтересованої особи заперечив проти задоволення вимог заяви, з підстав викладених у відзиві на заяву. Суд, заслухавши пояснення заявниці та її представниці, дослідивши долучені до заяви документи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 02 червня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 592. Згідно наданого заявницею свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] . Заявниця та її батьки 19.11.2021 року звернулися до дитячого психолога та отримали відповідний висновок про те, що відносно [PERSON] (6 років) батько - [PERSON] вчиняв розбещені дії, надано відповідні рекомендації по корекції психологічного стану дитини та рекомендовано звернутись до правоохоронних органів. З метою отримати висновок вже іншого спеціаліста в галузі дитячої психології заявника звернулася до клініки Медіком і 30.11.2021 року отримала висновок про виявлені ознаки сексуального розбещення з боку батька відносно доньки - [PERSON] . 08.12.2021 року [PERSON] звернулась до ГУНП в Київській області Чайківського відділення поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 156 КК України. Заявниця зазначає, що всупереч поданій заяві представники правоохоронних органів зареєстрували в ЄРДР заяву щодо вчиненого правопорушення передбаченого ст. 301-1 КК України, жодних обмежувальних заходів відносно кривдника не було застосовано. Крім того, судом встановлено, що 29.11.2021 року заявниця звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , укладеного 02 червня 2012 року. Також судом встановлено, що до Києво-Святошинського районного суду Київської області заявницею подано позов до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Згідно наданих представником заінтересованої особи довідок про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що малолітня особа [PERSON] тимчасово проживає за адресою: [ADDRESS] з батьками заявниці; заявниця та малолітній син [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з необхідністю проведення реабілітаційних процедур малолітнього сина, заінтересована особа проживає окремо ( [ADDRESS] ). Заявниця та її батьки 19.11.2021 року звернулися до дитячого психолога та отримали відповідний висновок про те, що відносно [PERSON] батько - [PERSON] вчиняв розбещені дії, надано відповідні рекомендації по корекції психологічного стану дитини та рекомендовано звернутись до правоохоронних органів. З метою отримати висновок вже іншого спеціаліста в галузі дитячої психології заявника звернулася до клініки Медіком і 30.11.2021 року отримала висновок про виявлені ознаки сексуального розбещення з боку батька відносно доньки - [PERSON] . 08.12.2021 року [PERSON] звернулась до ГУНП в Київській області Чайківського відділення поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 156 КК України. Представники правоохоронних органів зареєстрували в ЄРДР заяву щодо вчиненого правопорушення передбаченого ст. 301-1 КК України, жодних обмежувальних заходів відносно кривдника не було застосовано. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як налогошує п. 3, 6, 7, 8, 15 ч.1 ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності; Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону). Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявницею та заінтересованою особою докази, її пояснення у судовому засіданні, з огляду на встановлені судом обставини та наявні реальні ризики щодо малолітньої дитини [PERSON] , суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявниці та її малолітньої дитини заявниці [PERSON] , тому з метою захисту прав та інтересів заявниці та її малолітньої дитини [PERSON] слід видати строком на шість місяців обмежувальний припис відносно [PERSON] , встановити наступний захід обмеження прав [PERSON] та покласти на нього обов`язок: - заборонити перебувати за адресою: [ADDRESS] , на строк 6 місяців; заборонити наближатися ближче ніж 100 метрів до будинку за адресою: [ADDRESS] , де проживає [PERSON] з малолітньої донькою [PERSON] та малолітнім сином [PERSON] , в тому числі до будинку за адресою: [ADDRESS] , де проживають батьки [PERSON] та сама [PERSON] , на строк 6 місяців; заборонити [PERSON] спілкування з малолітньої донькою [PERSON] , [INFO] , на строк 6 місяців; заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до місяця роботи [PERSON] та інших місць частого її відвідування, на строк 6 місяців; - заборонити наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до дитячої шкоди та інших місць частого відвідування та перебування малолітньої доньки [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] , на строк 6 місяців; - заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , малолітню доньку [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними, на строк 6 місяців; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , малолітньою донькою [PERSON] та малолітнім сином [PERSON] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, на строк 6 місяців. Посилання представника заінтересованої особи на невжиття правоохоронними органами термінового заборонного припису оцінюються судом критично, оскільки вказана бездіяльність не може свідчити про відсутність реальних підстав для його застосування, в той час як рішення про відмову у застосуванні термінового заборонного припису стосовно кривдника суду не надано. Твердження представника заінтересованої особи щодо існування майнового спору між сторонами не спростовує існуючих ризиків відносно заявниці та її малолітньої дитини. Крім того, обставини щодо вчинення чи невчинення заінтересованою особою сексуальних дій відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] мають бути встановлені за результатами досудового розслідування за заявою [PERSON] . Наявність у заінтересованої особи квартири за адресою: [ADDRESS] на праві власності та застосування до заінтересованої особи заборони перебувати за вказаною адресою не порушує її права власності на житло, оскільки заінтересована особа за вказаною адресою не проживає, а питання щодо речових прав на квартиру не є предметом розгляду заяви про видачу обмежувального припису. Надані заявницею висновок Центру психологічної допомоги «Рівновага» № 220/21 від 19.11.2021 року та заключення лікаря Медичного центру «Медіком» від 30.11.2021, якими рекомендовано обмеження батька з дитиною, не спростовані заінтересованої особи належними та допустимими доказами. Висновок експерта в кримінальному провадженні № 12021111050002733 за заявою [PERSON] від 08.12.2021 року, про відсутність дій сексуального характеру з боку заінтересованої особи відносно малолітньої дитини [PERSON] , матеріали справи не містять. Доводи представника заінтересованої особи, що з 23 грудня 2018 року та по теперішній час [PERSON] є головою правління ОСББ «Шалімова 69», у зв`язку з чим вимога наближатись до будинку за адресою: [ADDRESS] буде грубим порушенням права особи на працю, оскільки за даною адресою знаходиться робоче місце [PERSON] , як голови правління ОСББ «Шалімова 69» не приймається судом, оскільки як вбачається з наданої представником заінтересованої особи характеристики від 18.01.2021 року [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Констракшн Машинері» (04086, м. Київ, вул. Петропавлівська, 54 А) на посаді керівника відділу продажу вживаної техніки з 11 жовтня 2010 року по теперішній час. Водночас суд звертає увагу представника заінтересованої особи, що обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Усі інші доводи та твердження учасників справи не спростовує вищевикладеним висновків суду. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved