Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилаючись на факт прийняття спадщини нерухомого майна після смерті [INFO] його матері [PERSON] , просив визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221882801:27:053:0202; земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221882801:27:072:0210 та земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221882801:27:072:0227. 15 червня 2021 року позивач подав до суду письмову заяву про залишення його позовної заяви в частині вимог про визнання права власності на земельні ділянки без розгляду. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02 листопада 2021 року позовну заяву [PERSON] до Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області в частині вимог про визнаня за ним права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221882801:27:053:0202; земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221882801:27:072:0210 та земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221882801:27:072:0227 залишено без розгляду. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , який збудовано в 1946 році. Вказаний будинок [PERSON] придбала на підставі посвідченого виконавчим комітетом Жукинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області договору купівлі-продажу, однак за життя своє право власності на нього в передбаченому Законом порядку не зареєструвала. Крім того, належність цього майна померлій стверджується даними будинкової книги, оригінал якої досліджено в суді, з якої вбачається, що померла була головою господарства згаданого будинку та його єдиним володільцем з моменту його побудови в 1946 році, в якому з 27 лютого 1958 року зареєстрована і постійно проживала до дня смерті. Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» №304 від 17 лютого 2020 року право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в КП «Вишгородське БТІ» не зареєстровано. Відповідно до довідки Жукинської сільської ради Вишгородського району Київської області від 13 вересня 2016 року №02-10-300, [PERSON] , [INFO] з 27 лютого 1958 року була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті ( [INFO] актовий запис №23 від 01 серпня 2013 року) проживала з сином - [PERSON] , [INFO] , невісткою - [PERSON] , [INFO] , онуками - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] Жукинською радою Вишгородського району Київської області не посвідчувався. Як вбачається з довідки Жукинської сільської ради Вишгородського району Київської області від 30 січня 2019 року №202-10/22, місце проживання [PERSON] з 23 січня 1988 року зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вбачається, що вказаний будинок побудовано в 1946 році. Позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Інших спадкоємців по справі не має, що підтверджується матеріалами спадкової справи №214/2019 від 28 серпня 2019 року після померлої [PERSON] . Постановою Вишгородської районної нотаріальної контори Київської області від 17 березня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок номер [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На час побудови у 1946 році житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами у сільській місцевості облік фактичних господарств у селі, сімейний стан громадян, поголів`я тварин та інше реєструвався в погосподарських книгах. На кожне господарство відкривався окремий особовий рахунок, в якому відображалися, крім інших відомостей, також відомості про жилий будинок, що має поштовий номер, рік його побудування. Зазначені погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, а тому записи у цих книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Лише з 1985 року, відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду», почалася робота по проведенню обов`язкової реєстрації й технічної інвентаризації житлового фонду в сільських населених пунктах після прийняття будинків в експлуатацію державною приймальною комісією. Як вбачається з даних будинкової книги та технічного паспорту успадкований позивачам будинок збудовано в 1946 році. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зважаючи на наведене, будинок [PERSON] , який перейшов у спадщину позивачу, належав їй на праві власності і подальша зміна законодавства не позбавила її набутого та права власності на будинок, а спадкоємець має право на визнання за ним права власності саме на будинок як об`єкт спадкування після [PERSON] . Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що первинна реєстрація права власності на успадкований позивачем житловий будинок не провадилася, належні правовстановлюючі документи на нього відсутні, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину, із яким закон пов`язує здійснення права спадкування на нерухоме майно. Таким чином, заявлене позивачем право підлягає визнанню, а пред`явлений позов - задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved