Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

07 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до Перемишлянського районного суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Баршацький Ігор Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9431 виданий 18.09.2020року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Баршавським Ігорем Вікторовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованості за Кредитним договором 200302-14580-1від 02.03.2020року на загальну суму боргу 18 230 гривень. Вважає, що виконавчий напис №9431, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Баршацьким Ігорем Вікторовичем вчинений без дотримання вимог, встановлених Законом України "Про нотаріусом" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса . Зазначив, що приватний нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірив безспірності стягнення грошових коштів та не отримав від сторін первинні документи щодо видачі кредиту, що є підставою вважати що заборгованість є безспірна та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Зазначив, що всупереч вимогам постанови Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса не подано засвідчену копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, оскільки позивачем не отримано жодних документів. Вважає, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису в порушення вимог ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" не пересвідчився у безспірності вимоги відповідача , що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Однак, надіслала заяву, згідно якої просить проводити судовий розгляд за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просила такі задовольнити (а.с.23-25). Відповідач - ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та треті особи в судове засідання не з`явились, хоча такі належним чином були повідомленні про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток (а.с.15,17,18,19). Тому, відповідно до 223 ЦПК України дану цивільну справу слід розглядати за відсутності вказаних осіб. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.ст.1,4 ЦК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлено, що позивач 02 березня 2020 року уклав кредитний договір №200302-14580-1 з ТзОВ "«Фінансова компанія «Фінанс Інновація» в сумі 17130 гривень (а.с. 8). Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п.19 ст.34 закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 закону «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст.87 закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів. Статтею 88 закону «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш як 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більш як один рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно п.п.3.1., 3.2., 3.5 цієї Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, та передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМ України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України № 1172 від 29 червня 1999 pоку, п.2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають із кредитних відносин» для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитним правовідносин, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, за змістом наведених норм вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не вирішує спорів про право, а відтак вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні можуть бути оскаржені до суду особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Визнання судом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню можливе не лише з підстав недотримання нотаріусом порядку та процедури вчинення виконавчого напису, а також у зв`язку із наявністю спору між кредитором та стягувачем щодо розміру заборгованості. Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2017 року при розгляді справи № 6-887цс17, предметом якої був спір про оспорення виконавчого напису, де суд вказав, що боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, згідно якої, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав (п.34 постанови). Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Встановлено, що 18 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Баршацьким Ігорем Вікторовичем вчинено виконавчий напис за реєстраційним №9431 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за договором №200302-14580-1 від 02 березня 2020 року, який було укладено між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] . Сума заборгованості складає 18230,00 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 14130 грн. (а.с.9-10). 25.09.2020року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва - Єфіменко Д.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №9431 виданого 18.09.2020року ПН Київського міського нотаріального округу - Баршавським І.В. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» 17130 грн. заборгованості (а.с.9). Судом встановлено, що подані документи не підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, що суперечить ст.88 Закону України «Про нотаріат» та п.3.1. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. З урахуванням викладеного, докладно проаналізував обставини справи, суд прийшов до висновку, що з документів, поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Баршацького Ігора Вікторовича заявлена до стягнення заборгованість не може вважатися безспірною. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Баршацьким Ігорем Вікторовичем при вчиненні виконавчого напису не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів. Нотаріусом не було з`ясовано чи дійсно на момент вчинення ним виконавчого напису позивач, як боржник, мав безспірну заборгованість перед стягувачем, зокрема він повинен був отримати виписку з рахунку боржника, яка може формуватися на підставі укладеного між сторонами договору банківського рахунку та видаватися виключно банківською установою. Як встановлено судом, ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» не є банківською установою, а тому не міг надати нотаріусу виписку з банківського рахунку, оскільки між ним та позивачем не укладено та не могло бути укладено договору банківського рахунку. Нотаріусом було взято до уваги фактично розрахунок заборгованості наданий відповідачем, який не є випискою з рахунку за своєю суттю. Тому нотаріус не міг перевірити безспірність заборгованості позивача та встановити таку. Слід зазначити, що Укладений договір позики між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та позивачем не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконаню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що суперечить вимогам ст.ст. 87,88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів, що стверджується правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Виконавчий напис здійснений з порушенням вимог закону та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved