Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

30 червня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківські теплові мережі» з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 98 623, 27 грн., інфляційні витрати в сумі 3 979, 92 грн. та 3% річних у розмірі 1 549, 56 грн. а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що позивач надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. Відповідачі, у свою чергу, не в повному обсязі сплачують вартість наданих послуг, у зв`язку з чим за ними виникла заборгованість за період з 01.06.2013 року по 31.05.2021 року у сумі 98 623, 27 гривень. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. Призначено судове засідання. 25 жовтня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, яким він щодо задоволення позовних вимог заперечував та просив застосувати строк позовної давності. 02 листопада 2021 року в судовому засіданні до матеріалів справи було долучено відзив відповідача [PERSON] та її клопотання про застосування строку позовної давності. 15 листопада 2021 року представник позивача Розуван В.В. надала до суду відповідь на відзив, у якій просила суд відмовити у задоволенні відзиву на позовну заяву та просила поновити строк позовної давності. 21 грудня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, якими він посилався на позицію викладену у відзиві. 06 січня 2022 року від представника позивача Гавриленко Я.Я., яка діє на підставі довіреності від 12.08.2021 №01-40/6018/114 надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких вона підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі. Відповідачі та представник - адвокат Білоножко Ю.В., яка діє на підставі ордеру, в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 01.07.2021, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 10) Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.07.2021 вказана квартира знаходиться у приватній власності відповідача. (а.с. 16-18) Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію, відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . За даним особовим рахунком наявна заборгованість по сплаті послуг за теплопостачання за період з 01.06.2013 по 31.05.2021 року в розмірі 98 623, 27 грн. (а.с. 5-6) Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість до теперішнього часу боржниками не погашена. У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2 ст. 317 ЦК України зазначає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Але, відповідачі, отримуючи надані їм послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, вказані послуги своєчасно не оплачують, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість за дані послуги за період з 01.06.2013 по 31.05.2021 року в розмірі 98 623, 27 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідачів суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 3 979, 92 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 549, 56 грн., що підтверджується розрахунком 3% та індексації по заборгованості за надані послуги. ( а.с. 7) Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяву про застосування строку позовної давності. В свою чергу представник позивача подала до суду клопотання про поновлення строку позовної давності, однак суд вважає його необґрунтованим та безпідставним. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Отже, суд розглядає період заборгованості з 29.06.2018 по 30.06.2021. Таким чином, заборгованість по сплаті за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, з урахування строку позовної давності, становить 41 684, 11 грн., індекс інфляції за час прострочення у розмірі 3 979, 92 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 549, 56 грн. ( а.с. 5-6, 7) Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовна заява КП «Харківські теплові мережі» підлягає частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ціна позову 104 152, 75 грн. = 100%, сума задоволених позовних вимог - 47 213, 59 грн. = 45,33%; сума судового збору, яка була сплачена позивачем 2 270, 00 грн. = 100, 00%, сума судового збору яка підлягає стягненню з відповідача 45, 33 % = 1 029, 00 грн., по 514, 50 грн. з кожного з відповідачів). На підставі викладеного і

Outcome: partial