Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У обґрунтування позовної заяви зазначила, що приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис №4548 від 06.05.2021 року про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості. Посилалась на те, що до вчинення спірного виконавчого напису на адресу боржника не було направлено вимоги про повернення заборгованості за кредитним договором. Зазначила, що нотаріусом не було перевірено чи дійсно наявна заборгованість за кредитним договором і чи дійсно вказаний розмір кредитної заборгованості існував на момент звернення за вчиненням виконавчого напису, оскільки при його вчиненні нотаріус не отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення. Крім того спірний виконавчий напис вчинено всупереч вимогам чинного законодавства, на не посвідченому нотаріально кредитному договорі. Посилалась на те, що на виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17.09.2021 року роботодавцем позивача було здійснені відрахування з її заробітної плати у вересні 2021 року у розмірі 1933,85 грн. та у жовтні 2021 року - 2014,06 грн.. Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. зареєстрований в реєстрі за №4548, вчинений 06.05.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором. Стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача безпідставно стягнуту на підставі виконавчого напису нотаріуса №4548 від 06.05.2021 року грошову суму у розмірі 3947,91 грн.. Стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на її користь понесені судові витрати. Ухвалою від 22.11.2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Витребувано у приватного нотаріуса Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни належним чином завірену копію матеріалів щодо вчиненого виконавчого напису №4548 від 06.05.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості. 14.12.2021 року до суду від відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначив, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованість, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною,оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Крім того, 14.12.2021 року до суду від відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5362 грн. є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання послуг, а також не відповідають критеріям реальності, розумності, справедливості. Крім того, до позовної заяви не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, а тому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. 21.12.2021 року до суду від представника позивача Сидоренко І.О. надійшли заперечення на клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Зазначила, що витрати, які понесла [PERSON] по даній справі є цілком реальними, розумними, відповідають розміру їх ринкової вартості і складності цієї справи. Крім того, зазначила, що до позовної заяви надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу у вказаному розмірі. Просила суд стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача понесені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору та отриманням правничої допомоги у розмірі 5362 грн.. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. пояснень не подав. Третя особа приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. пояснень не подав. На його адресу не одноразово направлена ухвала суду від 22.11.2021 року про витребування доказів( матеріалів вчиненого виконавчого напису), але нотаріусом вимоги ухвали виконано не було, матеріали до суду не надано. Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 06.05.2021 року приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис №4548 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №630137004 від 14.05.2014 року за період з 16.01.2019 по 14.04.2021 року, сума заборгованості складає 26260,20 грн., в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 11493,90 грн.; - прострочена заборгованість за комісією становить 0 грн.; - прострочення заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0 грн.; - строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0 грн.; - строкова заборгованість за комісією становить 900,73 грн.; - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 9342,34 грн.; - строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 3873,23 грн. та за вчинення виконавчого напису нотаріуса плата в розмірі 650 грн.. Також встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. перебуває виконавче провадження №66447848 з примусового виконання виконавчого напису №4548 від 06.05.2021, виданого приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 26260,20 грн.. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «Вердикт Капітал» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення безпідставно стягнутих на підставі виконавчого напису нотаріуса №4548 від 06.05.2021 року коштів варто зазначити наступне. Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати КП «Міський клінічний пологовий будинок Полтавської міської ради» за постановою від 17.09.2021 року ВП №66447848, виданою за виконавчим документом виконавчий напис №4548 від 06.05.2021 року за період з 01.09.2021 по 30.09.2021 з [PERSON] утримано суму 1933,85 грн../а.с.17/ Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати КП «Міський клінічний пологовий будинок Полтавської міської ради» за постановою від 17.09.2021 року ВП №66447848, виданою за виконавчим документом виконавчий напис №4548 від 06.05.2021 року за період з 01.10.2021 по 31.10.2021 з [PERSON] утримано суму 2014,06 грн../а.с.17/ Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18. За таких обставин, враховуючи, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. зареєстрований в реєстрі за №4548, вчинений 06.05.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором визнаний таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна та стягнути з відповідача на користь позивача 3947,91 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. позивачем надано квитанцію №26 від 16.11.2021 року, витяг з договору про надання правової допомоги від 08.09.2021 року, акт приймання - передачі наданих юридичних послуг №1 до договору про надання правової допомоги б/н від 08.09.2021 року. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 4000 грн., оскільки саме на цю суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі . Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 908 грн. та 454 грн. за заяву про забезпечення позову, а всього 1362 грн. сплаченого судового збору та 4000 грн. на правничу допомогу.

Outcome: approved