Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

09.11.2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.06.2015 року, серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 0,10 га розташовану за адресою: [ADDRESS] та два житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами, згідно технічного паспорту № б/н від 14.01.2015 року, під літ. «А-2,а» житловий будинок загальною площею 317,8 кв.м., житлова площа 66,0 кв.м., під літ. «а1» ганок площею 11,6 кв.м., під літ. «Б» житловий будинок загальною площею 111,4 кв.м.,житлова площа 38,6 кв.м.,під літ. «В» літня кухня площею 90,1 кв.м., під літ. «Г» сарай площею 11,6 кв.м., під літ. «Д» сарай площею 6,7 кв.м.,під літ. «Е» котельня площею 18,0 кв.м., під літ. «Ж» баня площею 34,8 кв.м., під літ. «З» котельня площею 15,1 кв.м.,під літ. «I» гараж площею 35,7 кв.м., розташовані за тією ж адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживала та була зареєстрована за вищезазначеною адресою, ще з моменту отримання державного акту на земельну ділянку, а саме з 1998 року, де будувала з батьком позивача зазначені житлові будинки. [PERSON] , є спадкоємцем за законом [PERSON] , що підтверджується копіями: свідоцтва про народження, витягу зі спадкового реєстру. В 2015 році позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до Приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Вініцького Бориса Валерійовича та подав відповідну заяву про відкриття спадщини. На момент подання заяви про відкриття спадщини у позивача в наявності був тільки державний акт старого зразку, (серії I-ОД № 067101 від 07.05.1998 року) без відповідного кадастрового номеру на земельну ділянку, тому тільки після присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, [PERSON] 10.09.2020 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку з відповідною реєстрацією. На початку 2021 року в ході прибирання одного з нежитлових приміщень позивачем було знайдено документи померлої, а саме: історію хвороби, технічний паспорт на будинки, акти встановлення меж земельної ділянки та ін. Як стало відомо, мати позивачки намагалась оформити право власності на домоволодіння, але за станом здоров`я не встигла цього зробити. У вересні місяці 2021 року позивач повторно з відповідними документами звернувся до Приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Вініцького Бориса Валерійовича з проханням видати йому свідоцтва про право на спадщину за законом на житлові будинки, що належали померлій [INFO] [PERSON] , однак постановою від 14.09.2021 року нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно. З наведених підстав позивач просив суд визнати за ним право власності на житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами, які позначені на плані під літ. «А-2,а» житловий будинок загальною площею 317,8 кв.м., житлова площа 66,0 кв.м., під літ. «а1» ганок площею 11,6 кв.м., під літ. «Б» житловий будинок загальною площею 111,4 кв.м., житлова площа 38,6 кв.м., під літ. «В» літня кухня площею 90,1 кв.м., під літ. «Г» сарай площею 11,6 кв.м., під літ. «Д» сарай площею 6,7 кв.м., під літ. «Е» котельня площею 18,0 кв.м., під літ. «Ж» баня площею 34,8 кв.м., під літ. «З» котельня площею 15,1 кв.м., під літ. «I» гараж площею 35,7 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, але звернулись до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в зв`язку з чим судове засідання проведено у його відсутність. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.06.2015 року, серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 0,10 га розташовану за адресою: [ADDRESS] та два житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами, згідно технічного паспорту № б/н від 14.01.2015 року, під літ. «А-2,а» житловий будинок загальною площею 317,8 кв.м., житлова площа 66,0 кв.м., під літ. «а1» ганок площею 11,6 кв.м., під літ. «Б» житловий будинок загальною площею 111,4 кв.м.,житлова площа 38,6 кв.м.,під літ. «В» літня кухня площею 90,1 кв.м., під літ. «Г» сарай площею 11,6 кв.м., під літ. «Д» сарай площею 6,7 кв.м.,під літ. «Е» котельня площею 18,0 кв.м., під літ. «Ж» баня площею 34,8 кв.м., під літ. «З» котельня площею 15,1 кв.м.,під літ. «I» гараж площею 35,7 кв.м., розташовані за тією ж адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживала та була зареєстрована за вищезазначеною адресою, ще з моменту отримання державного акту на земельну ділянку, а саме з 1998 року, де будувала з батьком позивача зазначені житлові будинки. В 2015 році позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до Приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Вініцького Бориса Валерійовича та подав відповідну заяву про відкриття спадщини. На момент подання заяви про відкриття спадщини у позивача в наявності був тільки державний акт старого зразку, (серії I-ОД № 067101 від 07.05.1998 року) без відповідного кадастрового номеру на земельну ділянку, тому тільки після присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, [PERSON] 10.09.2020 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку з відповідною реєстрацією. На початку 2021 року в ході прибирання одного з нежитлових приміщень позивачем було знайдено документи померлої, а саме: історію хвороби, технічний паспорт на будинки, акти встановлення меж земельної ділянки та ін. Як стало відомо, мати позивачки намагалась оформити право власності на домоволодіння, але за станом здоров`я не встигла цього зробити. У вересні місяці 2021 року позивач повторно з відповідними документами звернувся до Приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Вініцького Бориса Валерійовича з проханням видати йому свідоцтва про право на спадщину за законом на житлові будинки, що належали померлій [INFO] [PERSON] , однак постановою від 14.09.2021 року нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз`яснено в підпункті 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини від померлого. У відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на зазначене, позивач має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя [PERSON] , однак через відмову нотаріуса позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення поданого позову.

Outcome: approved