Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із згаданим позовом, в якому, з урахуванням уточнень, прохає визначити частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] та визнати за ним право власності на 1/5 частки зазначеної квартири. Заявлені вимоги вмотивовані позивачем, тим, що йому, його батькам [PERSON] , [PERSON] та рідним братам [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження №1685 від 04.04.1994, належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] . [PERSON] , яка є одним із співвласників вказаної квартири, померла [INFO] . Питання щодо поділу спільного майна за життя [PERSON] співвласниками не вирішувалось, договору не укладалось, тому наразі виникла необхідність у зверненні до суду. Ухвалою суду від 31.05.2021 у справі відкрито провадження з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. 25.08.2021 представником відповідачів [PERSON] , [PERSON] подано зустрічний позов про визнання права власності за [PERSON] на 2/5 частини та за [PERSON] на 1/5 частину квартири [ADDRESS] , який за ухвалою суду прийнято до розгляду із первісним. В обґрунтування вимог за зустрічним позовом, [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що спірна квартира фактично належить членам колишньої родини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які в подальшому змінили прізвища, на праві спільної сумісної власності. [INFO] [PERSON] померла, після смерті якої відкрилась спадщина на частку спірної квартири та Ѕ домоволодіння з надвірними будівлями в с.Микільське. За життя [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON] , який звернувся із заявою про прийняття спадщини. Окрім [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся чоловік померлої [PERSON] , який має право на обов`язкову частку, та [PERSON] . Проте, у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа на квартиру [ADDRESS] та не визначенням часток майна за кожним з співвласників, спадкоємці позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права. Підготовче провадження у справі закрито за ухвалою від 01.12.2021. Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони та третя особа в судове засідання не прибули. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] звернувся на адресу суду із клопотанням, в якому прохав справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача [PERSON] . Заявлені вимоги за первісним позовом представник позивача підтримав у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову не заперечував та прохав його задовольнити. Від представника позивачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] - адвоката Пономаренко В.В., надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Вимоги за первісним позовом визнала, зустрічний позов підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, відзив на первісний та зустрічний позов не подав. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Підгайного П.Т. до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, вирішення спору залишив на розсуд суду та прохав врахувати положення щодо рівності часток співвласників у спільному майні. Відповідач [PERSON] звернувся із клопотанням справу розглядати за його відсутності, в якому проти задоволення первісного та зустрічного позову заперечень не мав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, причини не прибуття до суду не повідомила, правом надання пояснень не скористалась. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено наступне. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас, ст.82 ЦПК України визначено підстави для звільнення від доказування. Так, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч.1 ст.82 ЦПК України). Позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.1,ч.4 ст.206 ЦПК України). Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, згідно із ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до положень ст.370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення (ст.372 ЦК України). Разом із тим, згідно із ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено статтею 357 цього Кодексу. Виходячи із змісту наведеної норми, вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. За таких обставин, приписами частин 1 та 2 ст.372 ЦК України встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності, а саме вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно із приєднаною до матеріалів справи копією свідоцтва про право власності на майно виданого 04.04.1994 відділом приватизації житла на підставі розпорядження № 1685 від 04.04.1994 (а.с.6), квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відомості про право власності на вказане нерухоме майно станом на 31.12.2012 зареєстровані КП ПБТІ «Інвентаризатор» у реєстровій книзі за №125, за реєстровим №16950 за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 31.08.2012, було задоволено подання органу державної виконавчої служби та визначено частку боржника [PERSON] у спільній власності на квартиру [ADDRESS] , виходячи з рівності часток співвласників, в розмірі 1/5 частини квартири. За інформацією з Державного реєстру від 23.08.2021, за відомостями Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 31.12.2009 внесені відомості про арешт [PERSON] , об`єктом обтяження зазначено 1/5 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до копії свідоцтва про переміну прізвища, імені по батькові серії [NUMBER] (а.с.9), [PERSON] зміним прізвище на [PERSON] , про що відділом РАЦС Семенівського РУЮ складено актовий запис №05 від 01.10.2004. Згідно із свідоцтвами про зміну імені серії [NUMBER] та № [NUMBER] , [PERSON] змінив ім`я на [PERSON] (актовий запис №40 від 21.03.2008 складений Центральним ВРАЦС Полтавського МУЮ), а [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] (актовий запис №121 від 27.07.2004 складений Центральним ВРАЦС Полтавського МУЮ). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що відділом РАГС Ленінського РУЮ складено актовий запис №213 від 27.10.2000, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Як убачається з матеріалів справи, 16.02.2005 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після одруження прийняла прізвище чоловіка « [PERSON] », а [PERSON] після реєстрації шлюбу 23.03.2002 з [PERSON] да [PERSON] прийняв прізвище [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] було складено заповіт, а після її смерті приватним нотаріусом Шимка О.М. 19.08.2019 заведена спадкова справа, що узгоджується із приєднаними до справи інформаційними довідками зі спадкового реєстру. Згідно із заповітом від 27.05.2019, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Ющенко В.В., на випадок своєї смерті [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] . Відповідно до листа приватного нотаріуса Шимки О.М. на ім`я [PERSON] від 09.08.2021, до майна померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа №29/2019, в якій наявні заяви [PERSON] про прийняття спадщини за всіма правовими підставами на підставі ст.1261 ЦК України, за заповітом в разі його наявності, та на підставі ст.1242 ЦК України на обовязкову частку в спадщині; [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом; [PERSON] про прийняття спадщина за всіма правовими підстава на підставі ст.1261 ЦК України та за заповітом у випадку його наявності. Відомості про інших спадкоємців відсутні, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до листа приватного нотаріуса Шимки О.М. на ім`я [PERSON] від 10.02.2021, останньому повідомлено про усунення від права спадкування за законом в зв`язку із наявністю заповіту померлої [PERSON] на корить іншої особи та роз`яснено положення ст.1241 ЦК України. Постановою приватного нотаріуса Шимки О.М. від 10.09.2021, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на частку у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] . Підставами для відмови у видачі свідоцтва, за змістом вказаної постанови, стали ненадання [PERSON] оригіналу свідоцтва про право власності на житло та не визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру у простих арифметичних дробах. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 за №20, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Водночас, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). При цьому для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст. 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до ч.1 ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч.4 ст.25 ЦК України. За таких обставин, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець має право захистити свої права шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналізуючи викладене, виходячи з фактичних обставин справи та норм законодавства, що регулюють виниклі правовідносини, враховуючи, що між співвласниками не існувало інших домовленостей з приводу поділу спільного майна та виходячи із рівності їх часток, беручи до уваги, що у зв`язку зі смертю одного з співвласників частка у спільній сумісній власності якого не визначена, спадкоємець позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину, а інші співвласники визначити частки у позасудовому порядку, суд доходить висновку про необхідність задоволення первісного позову в межах визнання права власності та повного задоволення зустрічного позову. При цьому суд враховує, що інші спадкоємці [PERSON] позов [PERSON] про визнання за ним права власності на спадкове майно, а саме на належну померлій частку квартири, визнали повністю. За таких обставин, позивачі за первісним та зустрічним позовом не мають іншої можливості захистити своє право, тому суд вважає, що відповідно до ст.16 ЦК України цивільне право останніх підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за ними права власності на відповідні частки квартири [ADDRESS] .

Outcome: approved