Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

16 грудня 2021 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого. 21 грудня 2021 року позивач подав уточнену позовну заяву. І. Стислий виклад позиції позивача. Свої уточнені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у жовтні 2021 року на мобільний додаток "Дія" йому надійшла постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. №76545 від 12 червня 2021 року про стягнення з нього на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №0112/028131-ZP від 11 березня 2016 року, з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису, в розмірі 67 038,52 гривень. Вважає, що заборгованість не є безспірною, оскільки ані з відповідачем, ані з фінансовими компаніями, які відступили відповідачу право грошової вимоги, жодних кредитних договорів не укладав, на його адресу не надходило повідомлень, вимоги про погашення заборгованості, нотаріус не повідомив його про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису. Згідно довідки з місця роботи, за жовтень-листопада 2021 року за ВП №66862453, яке перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., з нього утримано 6 963,06 гривень за вищевказаним виконавчим написом. Просить визнати виконавчий напис №76545 від 12 червня 2021 року таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на його користь безпідставно стягнуті кошти в розмірі 6 963,06 гривень та судові витрати по справі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, 11 січня 2021 року надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просить їх задовільнити. Представник відповідача - ТОВ "Вердикт Капітал"в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи в його відсутність на адресу суду не надходило, однак надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що здійснення виконавчого напису нотаріусом врегульовано ст.ст.87,88,89 Закону України «Про нотаріат», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також вимогами «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в МЮ України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Відповідно до вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п. 1.1. ч. 1 Глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Частина 2 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, зокрема - кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 2.1. ч. 2 Глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. п. 3.1., 3.3., 3.4. ч. З Глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Отже, відповідне право стягувана, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Гак само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. За змістом п. 2.3 глави 16 розділу II «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих банком повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. За таких умов нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Згідно положень ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно до 1.1. даної Глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У відповідності до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.4). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.6.1999 року № 1172. З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем: за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічні правові висновки містяться в Постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року, справа №161/6092/18-ц. Згідно з «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необгрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. За умовами п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 року № 2 оскаржується тільки відмова у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оскаржена боржником лише в позовному порядку. При безспірності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Крім того, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. При цьому, Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 р. у справі № 6- 158цс15 також висловлена правова позиція, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Крім того, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. В позовній заяві, позивач вказує на те, що з нього було безпідставно стягнуто грошові кошти в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса. Частиною першою статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини другої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною третьою статті 1212 ЦК України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Загальна умова частини першої ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не грунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Чинний договір чи інший нравочнн є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Договірний характер правовідносин, що існували між сторонами і на підставі яких виникло право вимоги та обов`язок повернення коштів, виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Як вбачається із матеріалів справи, правовою підставою для стягнення з боржника (позивача) [PERSON] коштів, є кредитний договір і наявність у позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором. Кредитний договір є достатньою правовою підставою для отримання новим кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» з позичальника коштів в рахунок сплати заборгованості за ним. Станом на даний час, кредитний договір не визнаний недійсним, не змінений та не розірваний, а отже відсутні підстави для повернення стягнутої з позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса, оскільки, на момент здійснення такого стягнення, всі дії по виконанню такого виконавчого напису здійснювалися правомірно. Визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Отже, навіть при наявності судового рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у суду немає права стягувати з кредитора на користь боржника кошти, що стягнуті в процесі виконання такого виконавчого напису нотаріуса в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки, така заборгованість існувала на момент виконання даного виконавчого документу. Позивач вважає, що з нього було безпідставно стягнуті кошти в сумі 6 963,06 грн. На підтвердження стягнутих коштів, позивачем долучено довідку № 1292 від 09 грудня 2021 року з місця роботи - ДТЕК «Павлоградвугілля» Шахтоуправління «Першотравенське» про те, що позивач дійсно працює та з нього стягнута сума 6 963,06 грн. по виконавчому провадженню. Із наявної довідки із місця роботи боржника, неможливо встановити які суми були перераховані фактично на рахунок стягувача, а які на рахунок приватного виконавця як виграти виконавчого провадження. В доданій довідці міститься інформація про здійснене відрахування у вказаній сумі із боржника, однак, не вказано, які саме кошти поступили безпосередньо стягувачу, а які кошти були зараховані приватному виконавцю, як кошти виконавчого провадження. Тобто, неможливо встановити які суми були перераховані фактично на рахунок стягувача, а які на рахунок виконавця як витрати виконавчого провадження. Не зазначено розподілу сум, які були перераховані стягувану, які є витратами виконавчого провадження, а які винагородою приватного виконавця. Адже, сума, яка відраховується із заробітної плати боржника не повністю перераховується стягувану, оскільки ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає визначення та стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій, а також стягнення основної винагороди приватного виконавця. Залишок коштів, які після стягнення витрат приватного виконавця, перераховуються лише тоді стягувачу. Тому, загальна сума, яку вказує у своїй позовній заяві позивач в розмірі 6 963,06 грн, не була перерахована в повному обсязі стягувачу - ТОВ «Вердикт Капітал». В даному випадку, жодними доказами, не підтверджена стягнута фактично сума саме на користь ТОВ «Вердикт Капітал» (за виключенням витрат виконавчого провадження, винагороди приватного виконавця). Позивачем не взято до уваги те, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачуються першочергово. У відповідності до п. З ч. 1 ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Все вищезазначене свідчить, що позивачем зроблені хибні висновки, та не враховано витрати по виконавчому збору (ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження») та витрати виконавчого провадження, які не були стягнуті та перераховані на адресу стягувана. Із вищезазначеного вбачається, що в матеріалах справи відсутні відомості із приводу фактично перерахованих коштів в рамках виконавчого провадження саме стягувану, а зазначена загальна сума стягнення, в тому числі і витрати виконавчого провадження та винагорода приватного виконавця. В рамках виконавчого провадження звертає увагу суду на те, що стягнута в тому числі основна винагорода приватного виконавця та витрати на проведення виконавчих дій. Доказів, якими б було розподілено кошти, перераховані на рахунок стягувана та па рахунок приватного виконавця матеріали справи не містять. В даному випадку, суд позбавлений можливості із долучених позивачем документів винести обґрунтоване та законне рішення, тобто, не в змозі виокремити суму коштів, які стягнуті на рахунок стягувана, а які на рахунок приватного виконавця. Відомості з приводу розподілу даних сум знаходяться в розпорядженні лише приватного виконавця, які не були долучені позивачем, а тому, вимога з приводу стягнення із стягувана 6 963,06 грн. не підлягає задоволенню. Позивачем не доведено свої вимоги в частині стягнення 6 963,06 грн. саме з ТОВ «Вердикт Капітал». Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі в зв`язку з їх безпідставністю. Третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила, заяви про розгляд справи в її відсутність не надала. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Інших клопотань, в порядку ст.222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 21 грудня 2021 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, призначено її розгляд на 12 січня 2022 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третім особам письмові пояснення (заперечення) щодо позову. В ухвалі про відкриття провадження було витребувано у приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. належним чином завірені копії всіх документів, що стали підставою вчинення оспорюваного виконавчого напису, однак приватним нотаріусом вимоги ухвали суду залишилися поза увагою. Крім того, у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. було витребувано належним чином завірену копію виконавчого провадження щодо примусового виконання осопорюваного виконавчого напису нотаріуса та інформацію про те, хто є отримувачем та в якій сумі стягнутих з позивача коштів. Вимоги ухвали в цій частині були виконані приватним виконавцем у повному обсязі. Також, 22 грудня 2021 року ухвалою суду було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову; зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №76545, вчиненого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 66 388,52 гривень по виконавчому провадженню №66862453, що перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., до розгляду вказаної цивільної справи. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Києвської області Грисюк О.В. 12 червня 2021 року за реєстровим №76545 з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №0112/028131-ZP від 11 березня 2016 року, укладеним з АТ "Укрсоцбанк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2 від 25 березня 2019 року є ТОВ "Кредитні Ініціативи", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 1/КІ від 21 грудня 2020 року є ТОВ " ФК "Флексіс", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 21-12/20 КІ від 21 грудня 2020 року є ТОВ "Вердикт Капітал" запропоновано стягнути заборгованість за вказаним кредитним договором за період з 21 грудня 2020 року по 25 травня 2021 року в сумі 66 388,52 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 31 033,61 гривень, прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом 29 765,28 гривень, строкова заборгованість за комісією 5 589,63 гривень, також 650 гривень за вчинення виконавчого напису. Загальна сума до стягнення: 67 038,52 гривень. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 19 жовтня 2021 року у ВП №66862453, відкритого 17 вересня 2021 року на підставі виконавчого напису №76545 від 12 червня 2021 року, звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] , які він отримує в ШУ "Першотравенське". Згідно довідки ШУ "Першотравенське" ПрАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля" №1292 від 09 грудня 2021 року з заробітної плати [PERSON] утримані кошти за період жовтень 2021 року - листопад 2021 року включно в розмірі 6 936,06 гривень за виконавчим документом №66862453. Копіями платіжних доручень, долучених до матеріалів справи приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. підтверджується, що з [PERSON] у вищевказаному виконавчому провадженню з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, стягнуто: №38191 від 12 листопада 2021 року - 2 485,65 грн - одержувач ТОВ "Вердикт Капітал", №51113 від 15 грудня 2021 року - 3 389,87 грн - одержувач ТОВ "Вердикт Капітал", №51112 від 15 грудня 2021 року - 338,98 грн - одержувач приватний виконавець Сидорук Л.В., №38190 від 12 листопада 2021 року - 248,56 грн - одержувач приватний виконавець Сидорук Л.В., №38192 від 12 листопада 2021 року - 200 грн - одержувач приватний виконавець Сидорук Л.В., №38193 від 12 листопада 2021 року - 300 грн - одержувач ТОВ "Вердикт Капітал". Доказів того, що вказані суми не отримані відповідачем, суду не надано. V. Оцінка суду. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спірні правовідносини у цій справі регулюються ЦК України із застосуванням норм Закону України «Про нотаріат». Згідно зі ст.18ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За приписами ст.87Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172(далі Перелік). Відповідно до пункту 1 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пункт другий Переліку вказує, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, зазначений пункт 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, було доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». В частині щодо доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017 року, була визнана незаконною та нечинною. У зв`язку із цим, вчинення 12 червня 2021 року нотаріусом виконавчого напису на підставі другого пункту Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, яка була визнана судом незаконною та нечинною, є неправомірним. Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05.07.2017 року в справі за №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач у позовній заяві ставить під сумнів розмір заборгованості, вказує на те, що жодних договорів з відповідачем не укладав. При цьому, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості позивачу за кредитним договором. За таких обставин суд вважає, що заборгованість позивача перед банком за кредитом на час вчинення виконавчого напису не була безспірною. Крім того, учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду №758/14854/20 від 10 листопада 2021 року. Матеріали справи відомостей про отримання позивачем (боржником) відповідного повідомлення не містять. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовної вимоги про стягнення грошових коштів, суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача 6 963,06 гривень, як безпідставно стягнуті з нього кошти за період жовтень-листопад 2021 року. У межах виконавчого провадження №66862453 приватним виконавцем 19 жовтня 2021 року було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На виконання цієї постанови ШУ "Першотравенське" здійснювало відрахування із заробітної плати [PERSON] , загалом з його доходу було відраховано за вказаний період 6 963,06 гривень. Судом встановлено, що з позивача на користь відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" по ВП №66873370, відкритому 17 вересня 2021 року з примусового виконання виконавчого напису №76545 від 12 червня 2021 року, стягнуто примусово заборгованість в загальному розмірі 6 175,52 гривень станом на 29 грудня 2021 року за період жовтень-листопад 2021 року. Також, з [PERSON] стягнуто на користь приватного виконавця 787,54 гривень в рахунок сплати мінімальних витрат виконавчого провадження та в рахунок сплати основної нагороди приватного виконавця. Враховуючи, що цим рішенням суд визнав оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, між сторонами виникли також спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до положень ч.ч.1,2 особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі №753/15556/15-ц, від 23.01.2020 року в справі №910/3395/19. Повертаючись до матеріалів справи, суд відмічає, що правовою підставою для набуття ТОВ "Вердикт Капітал" грошових коштів став виконавчий напис нотаріуса, який цим рішенням визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак, оскільки перестала існувати правова підстава для отримання таких коштів, грошові кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст.1212 ЦК України. Разом з тим, безпосередньо ТОВ "Вердикт Капітал" внаслідок розподілу утриманих з [PERSON] грошових коштів за період жовтень-листопад 2021 року (в межах заявлених позовних вимог) отримано 6 175,52 гривень, а сума 787,54 гривень склала виконавчі збори. З наведеного виходить, що лише грошові кошти, перераховані безпосередньо ТОВ "Вердикт Капітал" в сумі 6 175,52 гривень в розумінні положень ст.1212 ЦК України є майном, яке відповідач фактично набув безпідставно, і саме ці кошти мають бути повернуті ним позивачу. Грошові кошти в сумі 787,54 гривень, які були спрямовані на погашення витрат на проведення виконавчих дій та сплату виконавчих зборів, відповідач не набував, а тому до цих коштів положення ст.1212 ЦК України застосовуватися не можуть. Позовні вимоги до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. позивачем не заявлені, розподіл стягнутих з [PERSON] сум ним не оскаржено, тому підстав для вирішення питання щодо цих коштів у суду немає. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивачем при пред`явленні позову до суду сплачено судовий збір за дві позовні вимоги немайнового та майнового характеру по 908 гривень, всього 1 816 гривень. Крім того, за подання заяви про забезпечення позову позивачем сплачено 454 гривні. Позовні вимоги позивача задоволені судом частково: позовна вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволена повністю, а позовна вимога про стягнення безпідставно стягнутих коштів в сумі 6 963,06 гривень - задоволена частково на суму 6 175,52 гривень, що становить 89 % від заявленої позовної вимоги. Заява про забезпечення позову, задоволена судом в повному обсязі. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір: 908 гривень за задоволену позовну вимогу немайнового характеру, 808,12 гривень - 85% від 908 гривень сплачених, за частково задоволену вимогу майнового характеру та 454 гривні за задоволену заяву про забезпечення позову, всього: 2 170,12 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved