Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань від простроченої суми. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.11.2007 між ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 195/АК-2007. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору банк звернувся до суду та рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2015 по справі № 753/12690/14 позов задоволено та стягнуто із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» 187 723,70 грн. за кредитним договором та судові витрати, а всього 190 548,94 грн. Згідно договору про відступлення прав вимоги від 06.03.2018 право вимоги за кредитним договором банк відступив на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» разом із усіма додатками до нього. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.05.2018 по справі № 753/7476/18 замінено сторону стягувача по виконанню рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2015 з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Оскільки рішення суду на даний час не виконано позивач просить стягнути з відповідача в межах періоду строку позовної давності з 20.09.2018 по 20.09.2021 3% річних у сумі 17 165,07 грн. та інфляційні нарахування у сумі 39 364,42 грн., а всього 56 529,49 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 25.10.2021 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, призначено справу для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, однак не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини та дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 16.11.2007 між ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 195/АК-2007. (а.с.4-6). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2015 у справі № 753/12690/14 позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства « КБ «Експобанк» 187 723,70 грн. заборгованість за кредитним договором № 195/АК-2007 від 16.11.2007, витрати по сплаті судового збору у сумі 2 825,24 грн, , а всього 190 548,94 грн. (а. с.5). 06 березня 2018 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ПАТ «КБ «Експобанк» укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги згідно якого, серед іншого, і право вимоги за Договором кредиту і забезпечення № 195/АК-2007 від 16.11.2007, боржник [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.05.2018 замінено сторону стягувача по виконанню рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2015 з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (а. с. 6 - 7). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказаною статтею визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов`язання є грошовими. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 524 та 533 ЦК України, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Пунктом 17 Постави пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 постановлено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. На підставі наведеного, відповідно до ст. 625 ЦК України, та правових позицій Верховного Суду України, оскільки відповідач не виконує рішення суду щодо сплати боргу за кредитним договором, суд вважає заявлені позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційної складової боргу правомірними. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку, який перевірено судом, 3 % річних та інфляційні нарахування за період з 20.09.2018 по 20.09.2021 становлять 17 165,07 грн. та 39 364,42 грн. відповідно, які і підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позовних вимог, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved