Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

15 вересня 2021 року представник позивача адвокат Сечко С.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 62 686 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 2270 грн. 00 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 березня 2020 року о 09 год. 10 хв. у м. Дніпро по просп.. Сергія Нігояна, буд. 53, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: 1)«ЗАЗ 110247» (д.н.з. [NUMBER] ), яким керував [PERSON] ; 2)«Ford Explorer» (д.н.з. [NUMBER] ), яким керував потерпілий [PERSON] . Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року по справі № 205/2039/20 відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративно відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент страхового випадку цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Цивільно-правова відповідальність потерпілого [PERSON] , який вчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 25 березня 2020 року, була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (Поліс №ЕР.191879791) Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 61179,00 грн. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає 62686,00 грн. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП, внаслідок чого у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право регресної вимоги до відповідача, на підставі чого позивач звернувся до суду з даним позовом. 18 жовтня 2021 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (а.с. 41-42) Представник позивача адвокат Сечко С.В. на розгляд справи до суду не з`явився, направив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, повідомив, що проти ухвалення заочного рішення він не заперечує. (а.с. 64) Відповідач на розгляд справи не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Вказане підтверджується рекомендованими повідомленнями які повернулись без вручення адресату з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. (а.с. 53,62) Згідно ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи положення ч. 7 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином. Відзив щодо позову відповідачем не подано. 10 січня 2022 року [PERSON] на електронну адресу суду направлено заяву, без застосування електронного цифрового підпису, про визнання позовних вимог та проведення судового розгляду без його участі. Ухвалою суду від 20 січня 2022 року дана заява повернута відповідачу без розгляду. При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. 26 червня 2019 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] був укладений Поліс № ЕР.191879791 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 27 червня 2019 року по 26 червня 2020 року включно, відповідно до якого вказана страхова компанія взяла на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку щодо забезпеченого транспортного засобу Ford Explorer, vin-код [NUMBER] , тип легковий В3, державний номерний знак [NUMBER] , рік випуску 1996. (а.с. 8) 06 березня 2020 року о 09 год. 10 хв. у м. Дніпро по просп.. Сергія Нігояна, 53 водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ЗАЗ 110247», д/н [NUMBER] . Перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Ford Explorer», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП завдана матеріальна шкода. Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 124 КУпАП. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 340 грн. 00 коп. Постанова набрала законної сили 13 травня 2020 року. (а.с. 4) Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, порушення відповідачем Правил дорожнього руху України, що спричинило виникнення дорожньо-транспортної пригоди, та винуватість відповідача підтверджено постановою суду, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають. Внаслідок вказаної дорожньо - транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль Ford Explorer, [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. (а.с. 9) Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Законом України "Про страхування", Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. За статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Відповідно до пункт 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоді життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (п. 2, 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України). Пунктом 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України визначено обов`язок страхувальника повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. 01 червня 2020 року представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування до Моторного (транспортного) страхового бюро України. (а.с. 7,10) Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (ст. 990 ЦК України). З метою визначення розміру збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу автомобіля Ford Explorer 2.8, реєстраційний номер [NUMBER] , було направлено доручення № 67043 про проведення авто товарознавчого дослідження. За результатами якого складено висновок експертного дослідження автотоварознавця № 86/20А з визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТС від 06 квітня 2020 року,а також калькуляцію № 86/20А щодо вартості ремонту транспортного засобу від 15 червня 2020 року. Відповідно до калькуляції вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу складає 156981 грн. 20 коп. (а.с. 11-18, 19-21,22-26) Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 19 червня 2020 року Моторним (транспортним) страховим бюро України складено довідку № 1, відповідно до якої визначено розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] у розмірі 1179,00 грн. (підтверджена шкода по майну). (а.с. 30) Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України № 6883 від 25 червня 2020 року визначено департаменту фінансів сплатити на рахунок [PERSON] 61 179,00 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди.(а.с.29) Згідно рахунку № 40 від 06 квітня 2020 року витрати за висновок експертного дослідження 86/20А та за виклик винуватця на огляд на загальну суму склали 1507,00 грн. (а.с.31) Відповідно до платіжного доручення № 1479128 від 01 червня 2020 року «МТСБУ» було перераховано на користь ФОП [PERSON] оплату послуг аваркома (експерта) по справі № 67043, згідно рахунка №40 від 06 квітня 2020 року, т.з. [NUMBER] в розмірі 1507,00 грн. (а.с. 28). Відповідно до платіжного доручення № 1479862 від 26 червня 2020 року «МТСБУ» було перераховано на користь [PERSON] виплату по справі № 67043 згідно наказу № 6683 від 25 червня 2020 року, транспортний засіб [NUMBER] в розмірі 61179,00 грн. (а.с. 27). Доказів в обґрунтування того, що сума страхового відшкодування, яка сплачена страховиком не відповідає розміру спричинених збитків, є завищеною та відповідно є необґрунтованою, відповідачем не надано та матеріалами справи не підтверджено. Статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Згідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 62686,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача у зв`язку з задоволенням позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved