Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський агрегатний завод» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 липня 2021 року по 17 серпня 2021 року у загальному розмірі 14 864,85 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 20021 у справі №204/2427/21 позовну заяву [PERSON] задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 94 384,87 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05 березня 2021 року по 01 липня 2021 року у розмірі 35 585,55 грн. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2021 року у справі №204/2427/21 набрало законної сили 01 липня 2021 року. У зв`язку із ухиленням відповідача від добровільного виконання рішення суду, позивач був вимушений звернутися до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. із виконавчим листом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська №204/2427/21 від 10 серпня 2021 року для примусового виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2021 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 11 серпня 2021 року на підставі виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська №204/2427/21 від 10 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження №66469443. У зв`язку із повним виконанням вимог виконавчого документа постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. від 17 серпня 2021 року виконавче провадження №66469443 було закінчено. Таким чином, днем фактичного розрахунку відповідача з позивачем є 17 серпня 2021 року, а тому позивач в порядку ст. 117 КЗпП України має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 липня 2021 року по 17 серпня 2021 року. Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше позивач надав заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а розгляд справи провести без його участі. Крім цього зазначив, що не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (Офіційне тлумачення положення ч. 1 ст. 233 дано в Рішенні Конституційного Суду № 4-рп/2012 від 22.02.2012). Судом встановлено, що [PERSON] з 05.09.1996 року працював у Приватному акціонерному товаристві «Дніпропетровський Агрегатний Завод». Згідно з Наказом № 144К від 04.03.2021 року, [PERSON] був звільнений з роботи за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.15). Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 20021 у справі №204/2427/21 позовну заяву [PERSON] задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 94 384,87 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05 березня 2021 року по 01 липня 2021 у розмірі 35 585,55 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 11 серпня 2021 року на підставі виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська №204/2427/21 від 10 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження №66469443. 16.08.2021 відповідач розрахувався з позивачем у розмірі 129 970,42 грн., що підтверджується випискою із банку АТ КБ «Приватбанк», наявною в матеріалах справи (а.с. 44). У зв`язку із повним виконанням вимог виконавчого документа постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. від 17 серпня 2021 року виконавче провадження №66469443 було закінчено. Відтак, остаточний розрахунок при звільненні з позивачем, відповідач провів лише 16 серпня 2021 року. При цьому, згідно з положеннями ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.. За змістом ст. ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України, за своєю сутністю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не належить до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов`язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку. В силу абз. 3, 4 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з абз. 1 п. 8 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати, обчислення виплат провадиться шляхом множення середньоденного (погодинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (погодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих днів на число відпрацьованих робочих днів. Таким чином, обчислення середньої заробітної плати судом повинно здійснюватися відповідно до абз. 4 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати. Відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2021 року по справі №204/2427/21 встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача, відповідно до заробітної плати за останні два відпрацьованих місяці, становить: липень 2020 року - 8682,89 грн, серпень 2020 року - 10686,38 грн, що разом складає 19369,27 грн, поділеної на кількість робочих днів за ці два місяці (23 + 20 = 43 днів) = 450,45 грн. (а.с. 16-20). Згідно до частини 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Зі змісту вказаної статті вбачається, що позивач має право на виплату середнього заробітку. Конституційний Суд України в рішенні від 22.02.2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями ст. ст. 117, 2371 цього Кодексу роз`яснив, що згідно зі ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, які належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Відповідно до п. п. 20, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат- незалежно від тривалості затримки розрахунку. З урахуванням вказаних висновків Конституційного Суду України Верховний Суд України у постанові від 22.01.2014 року у справі № 6-159цс13 зазначив, що невиконання роботодавцем вимог ст. 116 КЗпП України є триваючим правопорушенням, тому звільнений працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог за ст. 117 зазначеного Кодексу моментом припинення правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, у тому числі й за рішенням суду. Також у постанові від 29.01.2014 року у справі № 6-144цс13 Верховний Суд України навів правові висновки, згідно з якими після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. При цьому середній заробіток розраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Згідно абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата визначається, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного суду України від 23.12.2015 року у справі № 6-1093цс15. Відповідно до пункту 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Судом встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача, відповідно до заробітної плати за останні два відпрацьованих місяці, становить: липень 2020 року 8682,89 грн, серпень 2020 року 10686,38 грн, що разом складає 19369,27 грн, поділеної на кількість робочих днів за ці два місяці (23 + 20 = 43 днів) = 450,45 грн. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 липня 2021 року по 16 серпня 2021 (день фактичного розрахунку) становить 14 414,40 грн. (32 днів х 450,45 грн. = 14 414 грн. 40 коп. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню та підлягає стягненню з відповідача у сумі 14 414 грн. 40 коп. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 867 грн. 14 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі викладеного,

Outcome: partial