Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що 09.04.2021 за заявою стягувача ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» приватним виконавцем Амельченко В.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65094808. Вказане виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Хара Н.С. виданого 15.03.2021 та зареєстрованого в реєстрі за №12465 про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФІРЕЗЕРВ ПЛЮС» заборгованість в розмірі 26 077, 54 гривень, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 15 218 гривень; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 10 640, 11 гривень; строкової заборгованості за штрафами і пенею - 219, 43 гривень. Адвокатом Бондарук Я.М. в інтересах позивача [PERSON] направлено адвокатський запит від 11.08.2021 до приватного нотаріуса Хари Н.С. для отримання матеріалів, на підставі яких видано виконавчий напис №12465 від 15.03.2021, проте на момент подання позову відповіді не отримано. Вказаний виконавчий напис вважає незаконним та таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступне. Стягнення безспірної заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, не може здійснюватись на підставі виконавчих написів. Кредитний договір не був нотаріально засвідчений, тому у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на такому договорі, оскільки він не відноситься до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити у їх відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з заявами про відкладення справи до суду не звертався, тому суд вважає за можливе розглядати справу по суті за його відсутності при заочному розгляді справи. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно виконавчого напису №12465 від 15.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , яка є боржником за кредитним договором № 003-20085-030613 від 03.06.2013 року, на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Стягнення заборгованості проводиться за період з 08.07.2019 по 27.01.2021. Загальна сума, що підлягає стягненню - 26 227, 54 гривень. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2021 ВП №65094808 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №12465, виданого 15.03.2021 приватним нотаріусом Амельченко В.П. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФІНРЕЗКРВ ПЛЮС» заборгованості в розмірі 26 077, 54 гривень. Згідно з постановою про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 27.05.2021 ВП №65094808 приватним виконавцем Амельченко В.П. звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , яка отримує дохід у ТОВ Фірма «СВ». Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Постановою КМ України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 11.04.2019 у справі № 746/45737/17. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. З позову вбачається, що [PERSON] не отримувала від боржника вимоги про усунення порушення (письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису), що відповідачем не спростовано, суд доходить висновку, що стягувачем не дотримано підготовчий етап, який включає повідомлення боржника, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Доказів того, що укладений між сторонами кредитний договір № 003-20085-030613 від 03.06.2013 року було нотаріально посвідчено суду не надано. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 року № 662, якою було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таку форму договору, як кредитний договір, було визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема й щодо доповнення переліку документів, новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначене судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на всій території України. Крім того, фактом, який свідчить про небезспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що розмір заборгованості був визначений самостійно відповідачем і існує тільки в складених ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» документах, які позивачем не визнані та з ним не узгоджені. Отже, суд приходить висновку, що нотаріус всупереч вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості та вчинив виконавчий напис. Оскільки заборгованість за кредитним договором має спірний характер, суд доходить висновку, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимог про стягнення судових витрат на правничу допомогу суд доходить висновку про їх задоволення, виходячи з наступного. За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 01.06.2021 між [PERSON] та адвокатом Бондарук Я. М. укладено договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) №01/06-1. Згідно пункту 4.2. вказаного договору розмір гонорару та його сплата засвідчується додатком до цього договору. Як вбачається з Додатку №2 до Договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) №23/06-3 від 01.06.2021 від 23.06.2021 загальна вартість послуг адвоката складає 7 612 гривень, з яких сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 гривень та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 гривні. (а.с. 33-34) В підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду надано наступні докази: копію договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) №01/06-1 від 01.06.2021; копію Додатку №2 до Договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) №23/06-3 від 01.06.2021 від 23.06.2021; копію квитанції прибуткового касового ордера №57 від 23.06.2021 на суму 7 612 гривень. (а.с. 35) Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в цій справі витрати на правову допомогу є реальними, підтвердженими матеріалами справи та співмірними зі складністю справи та наданими адвокатом послугами. Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що на користь [PERSON] належить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 6 250 гривень, оскільки згідно з Додатком №2 на а.с. 33-34 за послуги з надання правової допомоги сплачено 6 250 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved