Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Представник позивача - адвокат Дорошкевич В.Б. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] , оскільки між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку. З переходом права власності на житловий будинок відбувся перехід права власності на земельну ділянку на якій він розташований. Попередній власник будинку, тобто дарувальник - [PERSON] , в зазначеному будинку був зареєстрований з 15.07.1998 року та проживав з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] , відповідачем по справі. Вказує, що [PERSON] з 14.08.2020 року вибрався з житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] та зі своєю дружиною та двома дітьми проживає в [ADDRESS] . З врахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач у вищевказаному житловому будинку не проживає, просив суд, визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.10.2021 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено підготовче провадження. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно із поданою заявою його представника просили проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Грудзевич Т.О. від 21.07.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №636, та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №217138331 від 21.07.2020 року, а тому наділений повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов`язані з володінням та користуванням цим майном (а.с. 5-8). З переходом права власності на житловий будинок відбувся перехід права власності на земельну ділянку на якій він розташований, що підтверджується договором дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Грудзевич Т.О. від 21.07.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №634, та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №217136837 від 21.07.2020 року (а.с. 9-11). З будинкової книги А № 92 вбачається, що житловий будинок який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №217138331 від 21.07.2020 року, знаходиться у власності [PERSON] , де він і проживає. Окрім [PERSON] в даному житловому будинку також зареєстроване місце проживання [PERSON] , відповідача по справі (а.с. 12-14). Разом з тим, як вбачається із п. 3.2 договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу Грудзевич Т.О. від 21.07.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №636, дарувальник стверджує, що прав у третіх осіб у зв`язку з наймом, тимчасовим використанням згаданого житлового будинку (його частки) немає, малолітні, неповнолітні діти, недієздатні чи обмежено дієздатні особи не мають права користування зазначеним вище житловим будинком (його часткою), посвідчення цтого договору не порушує прав та законних інтересів зазначених вище осіб (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦПК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦПК України передбачає, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] , будучи зареєстрований у житловому будинку в [ADDRESS] , не є членом сім`ї [PERSON] , разом не проживає, спільного господарства не веде, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушує права та законні інтереси [PERSON] , як власника, на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, а тому існують підстави вважати, що [PERSON] втратив право користування цим житловим приміщенням, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Разом із позовною заявою, представник позивача - адвокат Дорошкевич В.Б., подав до суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому, суд зазначає наступне. Згідно із частинами першою, другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано суду наступні документи: 1) ордер серії ВЛ №000,069084 на надання правової допомоги від 06.10.2021; 2) копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №744 від 29.09.2012; 3) заява, в який зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок вартості наданої правової допомоги за договором від 06.10.2021 та додаткова угода до договору про надання правової допомоги від 06.10.2021 року на загальну суму 6000 грн.; 4) квитанцію до прибуткового касового ордера № 37 від 06.10.2021, що підтверджує оплату в розмірі 6000 грн. відповідно до додаткової угоди до договору від 06.10.2021 (а.с. 15-19). З вищевказаного (орієнтовного) розрахунку вартості наданої правової допомоги відповідно до заяви та додаткової угоди до договору від 06.10.2021 вбачається, що загальна вартість виконаних робіт становить 6000 грн., з яких: 1000 грн. попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин; 1000 грн. вивчення та аналіз наданих клієнтом документів; 3000 грн. підготовка позовної заяви та подання її до суду; 1000 грн. представництво інтересів у суді першої інстанції. Враховуючи те, що справа розглядалась без участі сторін, представник позивача [PERSON] - адвокат Дорошкевич В.Б. у судових засіданнях участі не приймав, тому, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 1000 грн. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає до часткового задоволенню на суму 5000 грн. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 копійок., який був сплачений позивачем відповідно до квитанції №28 від 28.10.2021 року (а.с. 1).

Outcome: partial