Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради, за участі третіх осіб: Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», Комунальне підприємство «Міськзелентрест», в якому просить стягнути з Одеської міської ради на користь [PERSON] завдані збитки у розмірі 150 000,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 21.01.2021 року на припаркований та належний [PERSON] транспортний засіб марки HONDA, моделі СR-V, 2013 року випуску, коричневого кольору, номер кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , впало дерево, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Розмір матеріального збитку, спричиненого падінням дерева, позивач визначає в розмірі 150000 грн. Ухвалою суду від 29.04.2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, з призначенням судового засідання на 09.06.2021 року. 07.05.2021 року від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог в якій [PERSON] просить стягнути на її користь з відповідача 186033,64 грн. збитків, спричинених її автомобілю, сума яких визначена висновком експерта №74-1-21 від 05.05.2021 року. 07.06.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Одеської міської ради просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що ОМР є неналежним відповідачем, так як не є балансоутримувачем елементів благоустрою прибудинкової території; експертне дослідження, на яке посилається позивач, проведено без сповіщення та за відсутності представника Одеської міської ради; не зазначено причинного зв`язку між діями відповідача та шкодою, спричиненою позивачеві. 09.06.2021 року судове засідання відкладено на 15.07.2021 року. 14.06.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача посилається на те, що місце падіння дерева, не є прибудиковою територією, а отже відповідальною за визначення балансоутримувача зелених насаджень є ОМР. Також, факт падіння дерева на автомобіль позивача зафіксовано належним чином. 14.07.2021 року до суду надійшли пояснення третьої особи, в яких представник КП ЖКС «Фонтанський» посилається на те, що впале дерево не знаходилось на балансі КП, позивачем не визначено, яке саме дерево упало на її автомобіль; а, враховуючи швидкість вітру в період 27-28 січня 2021 року, падіння дерева викликано надзвичайними погодними умовами, що виключає вину відповідача та третіх осіб. 15.07.2021 року судом прийнято заяву про збільшення позовних вимог від 07.05.2021 року, долучено до справи відзив з додатками, повернуто без розгляду пояснення третьої особи у зв`язку з пропуском строку на їх подачу; оголошено перерву до 30.07.2021 року. 30.07.2021 року до суду подано пояснення третьої особи, в яких представник КП «Міськзелентрест» посилається на те, що КП не є балансоутримувачем впалого дерева. 30.07.2021 року судом долучено письмові пояснення третьої особи; оголошено перерву до 05.08.2021 року. 05.08.2021 року судом по справі призначено трасологічну експертизу для визначення характеру та джерел пошкоджень автомобіля позивача. Провадження у справі зупинено. 29.10.20211 року ухвалою суду зобов`язано позивача надати на огляд експерта зазначений автомобіль. 29.11.2021 року судом отримано висновок експерта № 10903210 від 24.11.2021 року, складний на підставі ухвали суду від 05.08.2021 року. 30.11.2021 року судом поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 20.01.2022 року. 20.01.2022 року судом оголошено перерву до 21.01.2022 року. У судове засідання 21.01.2022 року з`явилась представник позивача, яка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи КП «Міськзелентрест» у судовому засідання позов не підтримав. Інші учасники справи в судове засідання не з`вилися, викликані належним чином. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що 21.01.2021 року на припаркований транспортний засіб марки HONDA, моделі СR-V, 2013 року випуску, коричневого кольору, номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , за адресою: м. Одеса, вул. Французький бульвар, 12/1, впало дерево, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Листом від 05.02.2021 року № 60.5-1864 відділом поліції № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надано відповідь на заяву [PERSON] , згідно з якою черговим ДОП СП ВП № 5 ОРУП № 1 зафіксовано факт пошкодження автомобіля, рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до висновку експерта № 74-1-21 від 05.05.2021 року судової автотоварознавчої експертизи по дослідженню колісного транспортного засобу HONDA СR-V, номерний знак [NUMBER] , складеного експертом Крутих Є.О., вартість матеріального збитку автомобіля, пошкодженого внаслідок події, яка відбулась 27.01.2021 року, визначається 186033,64 грн. Відповідно до висновку експерта № 10903210 від 24.11.2021 року за результатами транспортно-трасологічного експертного дослідження пошкодження автомобіля HONDA СR-V, VIN [NUMBER] , складеного експертом Чернявським А.І., характер виявлених слідів та пошкоджень на автомобілі Honda CR-V VIN [NUMBER] дає підставу зробити висновок, що пошкодження могли бути утворені внаслідок падіння дерева на автомобіль. Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. [PERSON] посилається на те, що їй, як власнику автомобіля, завдані реальні збитки, у зв`язку з пошкодженням вказаного автомобіля. Проте, суд бере до уваги те, що 21.07.2021 року за договором купівлі-продажу 5153/2021/2690862 транспортного засобу, [PERSON] продала, а [PERSON] купила, автомобіль марки HONDA, моделі СR-V, 2013 року випуску, коричневого кольору, номер кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Купівля-продаж автомобіля вчинена за 215000 грн. (п. 3.1 Договору). Також, відповідно до п.1.3 Договору, вбачається, що технічний стан автомобіля претензій у покупця не викликав. 21.07.2021 року автомобіль HONDA, моделі СR-V, 2013 року випуску, коричневого кольору, номер кузова [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Реалізуючи передбачене ет. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. Суд вбачає, що під час огляду експертом Чернявським А.І., станом на листопад 2021 року, транспортний засіб не був відремонтований, що свідчить про те, що [PERSON] не здійснила ремонт транспортного засобу на час коли була його власником, а отже не понесла відповідних збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, лише порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України, й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 року по справі № 925/642/19 зроблені такі висновки: порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Верховний суд у постанові від 28.05.2020 року № 640/11643/19 та в постанові від 31.03.2021 року № 640/21611/19, вказав, що зазначені обставини не свідчать про очевидну відсутність у позивача матеріально-правової заінтересованості і були встановлені лише під час судового розгляду справи. Встановлення відсутності матеріально-правової заінтересованості позивача є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення. Таким чином, позивач, який звертається до суду за захистом своїх порушених прав повинен володіти не тільки процесуально-правовою заінтересованістю, але і матеріально-правовою (юридичною) заінтересованістю, існування якої пов`язано з правом на задоволення позову, що є формою надання позивачу судового захисту. Крім того, матеріально-правова (юридична) заінтересованість - це реальне бажання позивача відновити своє порушене право або охоронюваяий законом інтерес чи забезпечити їх реалізацію з метою реального створення саме для себе юридичних наслідків. Зважаючи на вищевикладене, оскільки [PERSON] не є власником пошкодженого майна, та не заявляє обгрунтованих вимог щодо компенсації втрати упущеної вимоги, тосуд доходить висновку, що рішення по даній справі не створить для [PERSON] ніяких юридичних наслідків, а тому позовні вимоги заявлені нею, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed