Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач є її дочкою. Остання перебувала у шлюбі з [PERSON] (третьої особою), та за час шлюбу, а саме [INFO] у них народився син [PERSON] . Після розірвання цього шлюбу, свідоцтво про що видано 10.05.2011 року, відповідач народила [INFO] ще двох дітей: [PERSON] та [PERSON] . Запис про батька цих дітей здійснено на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Місце проживання відповідача та цих дітей зареєстроване в будинку позивача, де ці діти і проживають, а відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні вказаних дітей, не піклується про стан їх здоров`я та духовний розвиток, не проявляє батьківської турботи, що свідчить про те, що вона повністю нехтує своїми обов`язками щодо дітей, хоча має для їх виконання реальну юридичну та фактичну можливість. Крім того, відповідач веде аморальний спосіб життя, залишає дітей та зникає в невідомому напрямку, зловживає спиртними напоями. [PERSON] сплачує аліменти на утримання свого старшого сина онука, проте, не регулярно. Вихованням дітей позивач займається самостійно. Тому остання просить позбавити відповідача батьківських прав щодо вказаних дітей. Позивач в судове засідання не з`явилась, 13.01.2022 року її представник, адвокат Голіней Л.Д. подала письмове клопотання, в якому зазначає, що підтримує позовні вимоги та просить розгляд справи у завершувати у її та позивача відсутності, згідні на заочний порядок розгляду справи. В судовому засіданні 11.01.2022 року позивач та її представник позовні вимоги підтримали із зазначених підстав, а також надали згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомила, не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подала відзив на позов. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та її представник не заперечують проти такого вирішення справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин своїх неявок суду не повідомив, заяви щодо позову не подав. Представник вказаного органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, 10.01.2022 року подав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, а 11.01.2022 року звернувся із заявою про розгляд даної справи без його участі на підставі наявних доказів (а.с.136-138, 148). В зв`язку з неявкою в судове засідання 13.01.2022 року осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, заслухавши сторону позивача, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач та третя особа [PERSON] перебували в шлюбі, який розірвано, про що 10.05.2011 року зроблено актовий запис №34 та того ж дня видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.13). Судом також встановлено, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується відповідно свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданим 16.05.2007 року (актовий запис про народження № 13), серії [NUMBER] та серії [NUMBER] виданими 09.06.2011 року (актові записи про народження №11 та 10 відповідно). Всі зазначені свідоцтва видані виконкомом Черемхівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.10-12). Факт проживання вказаних дітей з позивачем стверджується даними довідки №472 про склад сім`ї, виданою Коршівською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області 14.09.2021 р. (а.с.14). В матеріалах справи наявна характеристика, надана вказаною радою 14.09.2021 року, в якій зазначено, що відповідач зловживає спиртними напоями, не займається вихованням своїх дітей (а.с.15). Даними довідки №22, виданої Черемхівською гімназією Коршівської сільської ради 14.09.2021 року, стверджується, що відповідач не підтримує жодного контакту зі школою, де навчаються її діти, не спілкується з їх вчителями та не бере участі у вихованні своїх дітей, вони проживають з бабусею, тобто з позивачем (а.с.16). Суд також враховує дані, які містяться у висновках від 25.10.2016 р., 06.09.2017 р., 26.04.2018 р. та довідках від 21.08.2020 р. та 13.07.2021 р., складених за наслідками перевірок, які проводилися за неодноразовими зверненнями позивача працівниками Коломийського районного відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області, в яких встановлено факти систематичного залишення відповідачем вказаних дітей з позивачем, небажання відповідача повертатися до них, відсутність її догляду за дітьми, зловживання спиртним напоями, не повідомлення про своє місце знаходження (а.с.20-24). В матеріалах даної справи міститься висновок № 9, затверджений 05.11.2021 року рішенням виконавчого комітету Черемхівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно її вказаних дітей, оскільки вона ухиляється від виконання обов`язків по їх вихованню. Даними цього висновку також стверджується факт проживання вказаних дітей з позивачем (а.с.137-138). Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з правилами, передбаченими п.2 ч.1 ст.164 цього Кодексу батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тому на підставі наведеного суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню її вказаних дітей, не цікавиться їх духовним та фізичним розвитком, не проявляє до них щонайменшої батьківської турботи. Отже, наявна правова підстава для позбавлення відповідача батьківських прав, передбачена п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими. На підставі наведеного, ст.ст.19, 150, 164 СК України та,

Outcome: approved