Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Стариченка М.П., звернувся до суду з позовом до ТОВ «УКР Кредит Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Родін Г.В., у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9910 від 10.06.2021, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з нього на користь ТОВ «УКР Кредит фінанс» заборгованості у розмірі 14 150 грн., а також стягнути з ТОВ «УКР Кредит фінанс» на його користь судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 1362 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 10.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинено виконавчий напис №9910 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «УКР Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором №0579-1509 від 25.12.2020, укладеним між [PERSON] та ТОВ «УКР Кредит Фінанс» у розмірі 13 800 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4600 грн., заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 9200 грн., плата за вчинення виконавчого напису 350 грн. На підставі вказаного виконавчого напису, 06.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Родіним Г.В. відкрито виконавче провадження №67061534. Про існування вказаного виконавчого напису, та виконавчого провадження, відкритого на підставі цього виконавчого напису, [PERSON] дізнався у жовтні 2021 року. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, та він не підлягає виконанню, оскільки при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом порушено вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, а також не було перевірено безспірність заборгованості, та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Ухвалою судді від 19.10.2021 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Вирішено провести перше судове засідання у цій справі 29.11.2021. Ухвалою судді від 19.10.2021 за заявою [PERSON] про забезпечення позову у вказаній цивільній справі, зупинено стягнення у виконавчому провадженні №67061534, яке перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіна Геннадія Вікторовича, на підставі виконавчого напису, вчиненого 10.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №9910, про стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ «УКР Кредит Фінанс», заборгованості за кредитним договором № 0579-1509 від 25.12.2020, у розмірі 14 150 грн., до розгляду справи по суті. Розгляд справи, який було призначено на 29.12.2021 було відкладено на 21.12.2021, а потім на 28.12.2021, після чого на 18.01.2022, у зв`язку із не відправленням сторонам поштової кореспонденції, через неналежне забезпечення суду поштовими марками, а відтак і у зв`язку із тим, що не сплив строк для подання відзиву на позовну заяву відповідачем, пояснень третіми особами. Отримавши 21.12.2021 копію позову на відзив, ТОВ «УКР\~Кредит Фінанс»\~правом на\~подання відзиву\~на позов\~не скористалось. Треті особи свої правом на подання письмових пояснень щодо позову також не скористались. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис за реєстровим № 9910 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УКР Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 0579-1509 від 25.12.2020, який укладено між [PERSON] та ТОВ «УКР Кредит Фінанс». Як зазначено у виконавчому написі, строк платежу за кредитним договором № 0579-1509 від 25.12.2020 настав, боржником допущено прострочення платежу. Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.01.2021 по 04.06.2021, сума заборгованості становить 13 800 грн., та складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту 4600 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам 9200 грн. За вчинення цього виконавчого напису стягнуто плату із стягувача у розмірі 350 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 14 150 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіна Г.В. від 06.10.2021 відкрито виконавче провадження ВП №67061523 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. № 9910 від 10.06.2021, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УКР Кредит Фінанс» заборгованості в сумі 14 150 грн. У своїй позовній заяві позивач [PERSON] просить визнати вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису порушено вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, а також не було перевірено безспірність заборгованості, та чи існує заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ст. ст. 12,81,89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Згідно з ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№1172\~від 29\~червня 1999\~року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 26.11.2014\~№ 662 (надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)». Крім того, розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» доповнено пунктом 11 такого змісту: «Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». Також Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, пункти 1 і 2 Постанови № 662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 судом застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п. 1 та п. 2 постанови № 662 оприлюднені в Офіційному вісник України 21.03.2017. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Виконавчий напис, вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., 10.06.2021, як зазначено у виконавчому написі на підставі кредитного договору №0579-1509 від 25.12.2020, укладеного між [PERSON] та ТОВ «УКР Кредит Фінанс». Вказані обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Тобто, станом на 10.06.2021 (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору №0579-1509 від 25.12.2020, укладеного між [PERSON] та ТОВ «УКР Кредит Фінанс», у простій письмовій формі. Доказів того, що вказаний кредитний договір був посвідчений нотаріально ані відповідачем, ані приватним нотаріусом суду не надано. Крім того, у позові позивач зазначає, що сума заборгованості, зазначена приватним нотаріусом у виконавчому написі, як така, що підлягає стягненню, не є безспірною, оскільки відповідачем не подано приватному нотаріусу доказів на підтвердження її безспірності. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вказані доводи позивача, відповідачем не спростовані. Відповідач ТОВ «УКР Кредит Фінанс» відзиву на позовну заяву, з наданням належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача не надав. З врахуванням такої пасивної процесуальної поведінки відповідача з питання правової позиції даного позову, не бажання користуватися своїми правами, передбаченими ЦПК України з метою доведення правомірності оскаржуваного виконавчого напису, а саме ненадання відзиву на позов, суд доходить до висновку, що доводи позивача та надані позивачем докази є належними і допустимими, також достовірними і достатніми для підтвердження його позовних вимог. Суд позбавлений можливості перевірити, на підставі яких документів приватний нотаріус вчинив виконавчий напис, та, чи відповідають вони переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, та взагалі не відомо чи дійсно у [PERSON] на час вчинення виконавчого напису була наявна заборгованість перед ТОВ «УКР Кредит Фінанс» та її розмір. За таких обставин, суд доходить до висновку, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису ним не було перевірено чи мав боржник заборгованість перед стягувачем, чи існувала така заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З огляду на викладені обставини суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису, який вчинений 10.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., зареєстрований в реєстрі за № 9910, таким, що не підлягає виконанню, слід задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що судом задоволені позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути ТОВ «УКР Кредит Фінанс» на користь позивача його витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 908,00 грн. а також, за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., а всього 1362,00 грн. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У позовній заяві зазначено, що витрати на правову допомогу становлять 3000 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання юридичних послуг адвокатом від 11.10.2021, укладений між [PERSON] та адвокатом Стариченко М.П, додаткову угоду №1 до договору про надання юридичних послуг адвокатом №б/н від 11.10.2021, укладену між [PERSON] та адвокатом Стариченко М.П , акт виконаних робіт від 13.10.2021, у якому зазначено перелік, та ціну наданих послуг; квитанцію №б/н від 13.10.2021, відповідно до якої [PERSON] сплатив адвокату Стариченку М.П. 3000 грн. Згідно акту виконаних робіт від 13.10.2021, адвокатом Стариченко М.П. надано [PERSON] такі послуги: складання позовної заяви, та складання заяви про забезпечення позову, вартість яких складає 3000 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що наявні у матеріалах справи докази у повному обсязі доводять реальність та обґрунтованість витрат на правову допомогу, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., які є документально підтвердженими.

Outcome: approved