Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей, в подальшому збільшивши позовні вимоги (а.с. 104-106, 129), просила суд стягнути з відповідача на її користь фактично понесені додаткові витрати на дітей в загальному розмірі 34131,93 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2019. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2018 стягнуто з [PERSON] в розпорядження [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку, починаючи з 11.12.2018 і до досягнення дітьми повноліття. Разом з цим, у позивача постійно існують\~додаткові втрати\~на дітей,\~викликані особливимиобєктивними обставинами:\~навчанням та\~розвитком здібностей\~дітей,\~їххворобами,\~лікуванням та\~оздоровленням,тощо. Зокрема, за період 2019-2021 р.р. позивачкою [PERSON] були здійсненні додаткові витрати на трьох неповнолітніх дітей на загальну суму 68263,86 грн.:\~навчання,\~канцтовари на\~загальну суму\~3153,83\~грн; купівля ноутбуку на суму 10999,0 грн; купівля WIFI-роутера та оплата послуг постачання інтернет зв`язку на загальну суму 4349,0 грн; дитячі меблі, одяг та взуття на загальну суму 15199,12 грн; консультації лікарів, діагностика, ліки та лікування на загальну суму 9870,57 грн; оздоровлення дітей на морі у 2020 році та абонемент на курс лікувальної фізкультури на загальну суму 7702,02 грн.; оздоровлення дітей та проїзд у 2021 році на загальну суму 5306,08; витрати на оплату послуг постачання інтернет на суму 400 грн. за жовтень-листопад 2021 року; купівля дитячого взуття в листопаді 2021 року на суму 825,00 грн.; на ортодонтичне лікування сина [PERSON] за листопад 2021 року на суму 10459,24 грн. Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витрат на утримання дітей, тому звернулася до суду із вказаним позовом та просила стягнути половину вказаних витрат, що складає 34131,93 грн. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Коваленко В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили позов задовольнити. Також позивач пояснила, що відповідач аліменти на утримання дітей, які визначені судовим рішенням, сплачує, але відмовляється нести необхідні додаткові витрати на дітей, які позивач забезпечує самостійно на трьох неповнолітніх дітей, хоча має незадовільний стан здоров`я та незначну заробітну плату. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в позові відмовити, пославшись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Надав суду доповнення до відзиву та відзив на заяву про збільшення позовних вимог. 19.01.2022 до судового засідання не з`явився, але надав суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу в його відсутність. Відзив на позовну заяву мотивований тим, що для відповідача є незрозумілим яким чином «Оплата за мобільний зв`язок» невідомого номера телефону має відношення до забезпечення особливих потреб дітей. Позивачем надано суду копії переписки з фейсбуку та платіжні доручення, з яких невідомо кому саме і ким купувалося взуття, товари, тощо. З копії довідки лікаря [PERSON] , розрахункової квитанції 462129, ліцензії медичної практики на [PERSON] , чеків на медпрепарати та товари медичного призначення вбачається, що довідка видана [PERSON] , а не позивачу, на довідці немає печатки лікаря, натомість на розрахунковій квитанції 462129 - така печатка є. З точки зору реквізитів документу довідка лікаря без печатки лікаря може бути набрана та роздрукована на будь-якому комп`ютері. В ліцензії медичної практики на [PERSON] не зазначено яку саме медичну практику вона має право здійснювати, можливо це зазначено в інших документах на ім`я [PERSON] . Отже невідомо чи є [PERSON] фахівцем в галузі ортодонтичного лікування. Адвокатом позивачки надані копії чеків на медпрепарати та товари медичного призначення, але не надано рецепту, рекомендацій або направлення лікаря із зазначенням необхідності вказаних ліків. Також, позивач може здійснювати обстеження, протезування безкоштовно. Крім того, позивачка у позовній заяві в якості доказу витрат на поїздку і відпочинок на морі додає нібито докази оплати за квитки і відпочинок не тільки за дітей, а ще за саму себе, при цьому в документі вказано прізвище позивача, а прізвищ та імен дітей не зазначено. Відповідач здійснює догляд за непрацездатною матір`ю, сплачує аліменти на утримання дітей. Також він оплатив підготовчі курси для вступу до коледжа своїх дітей, спочатку [PERSON] в 2019 році, а потім [PERSON] у 2020 році. При вступі [PERSON] до коледжу здавав кошти на: пакет абітурієнта, на групу, на коледж, на бібліотеку коледжу, на прибиральницю, тощо. Купував [PERSON] речі на ринку восени 2019 року (відсутні квитанції). На дні народження та на Новий рік постійно дарує всім своїм дітям подарунки. У позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог позивачем не зазначено доказів ні окремих випадків, ні наявності особливих або виняткових обставин для стягнення додаткових витрат з відповідача. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст.\~7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, її хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2019 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-9). Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2018 стягнуто з [PERSON] в розпорядження [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку, починаючи з 11.12.2018 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.6). Відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей відповідно судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2018, що підтверджується відповідними чеками та квитанціями (а.с. 45-47, 109, 117-126). Обставин наявності заборгованості відповідача [PERSON] по аліментах на дітей судом не встановлено. Відповідач [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Лівобережне ДСП Вінницької міської ради з 31.12.2020 та отримує компенсацію фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (догляд за [PERSON] , 1937 р.н., яка є матір`ю відповідача). Розмір компенсації за період з травня 2021 по жовтень 2021 склав 13134 грн. (а.с. 85-87). Згідно із письмовою інформацією Головного управління ДПС у Вінницькій області від 16.11.2021 встановлено, що згідно Реєстру самозайнятих осіб, станом на 16.11.2021 [PERSON] не перебуває на обліку в Вінницькій ДПІ ГУ ДПС у Вінницькій області, як фізична особа-підприємець, у зв`язку з чим відповідна інформація про відкриття рахунків в фінансових установах до контролюючого органу не надходила (а.с. 89). Згідно із письмовою інформацією ТСЦ №0546 РСЦ МВС у Вінницькій області №31/2/0546-918 від 16.11.2021 встановлено, що відповідно Єдиного державного реєстру МВС за відповідачем [PERSON] станом на 10.11.2021 транспортні засоби не зареєстровані (а.с. 90). Обґрунтовуючи позовні\~вимоги,\~позивач [PERSON] \~вказувала,\~що за\~період з\~2019\~по 2021\~роки вона\~понесла додаткові\~витрати на\~дітей: навчання,\~канцтовари; купівля ноутбуку; купівля WIFI-роутера та оплата послуг постачання інтернет зв`язку; дитячі меблі, одяг та взуття для дітей; консультації лікарів, діагностика, ліки та лікування для дітей; оздоровлення дітей на морі у 2020 році та абонемент на курс лікувальної фізкультури; оздоровлення дітей та проїзд у 2021 році; тощо, а всього на загальну суму 68263,86 грн. Проаналізувавши встановлені судом фактичні обставини справи та надані позивачем докази в підтвердження понесення додаткових витрат на неповнолітніх дітей, зазначені вище норми права, а також враховуючи передбачений ст. 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд прийшов до висновку, що позивач довела суду частково заявлені позовні вимоги на суму 7100,32 грн., зокрема, що вона понесла додаткові витрати на неповнолітніх дітей, які були викликані особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України, а саме на медичне обстеження та лікування дітей, в тому числі, ортодонтичне лікування, витрати на дитячі окуляри, металеву брекетну систему та інше і батько дітей [PERSON] зобов`язаний брати участь у цих додаткових витратах на утримання неповнолітніх дітей. Суд вважає, що позивачем надано суду належні та допустимі докази, зокрема, в підтвердження надання дітям медичних послуг, а саме: первинний та повторний прийом лікаря, ортодонтичне лікування, зняття відбитків щелеп, здача апарата, лагодження протезу та його корекція та інше щодо неповнолітнього [PERSON] (807,00 грн. + 113,00 грн. + 419,00 грн. + 155,00 грн. +113,00 грн. + 113,00 грн. + 106,00 грн. + 210,00 грн. + 155,00 грн. (а.с. 20, 25, 26); оплати медичних послуг у Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні (ехокардіографія, консультація лікаря-кардіоревматолога) щодо неповнолітнього [PERSON] (83,64 грн. + 117,71 грн. + 86,89 грн.) (а.с. 24); медичне обстеження в МЦ ВінАльфа-Мед (УЗД нирок, сечового міхура, наднирників, серця) щодо неповнолітнього [PERSON] (610 грн.) (а.с. 28-30); купівлі окулярів в оптиці «Очі» неповнолітньому [PERSON] на підставі рецепта лікаря (1111,40 грн.) (а.с. 32-33); купівлі металевої брекетної системи неповнолітньому [PERSON] (10000,00 грн.), оскільки [PERSON] потребує ортодонтичного лікування на незнімній основі, що підтверджується довідкою лікаря від 26.11.2021 (а.с. 113, 114). Доводи відповідача щодо необгрунтованості вказаних вище витрат позивачки на лікування, медичне обстеження дітей в приватних медичних клініках суд відхиляє, оскільки виходить із принципу якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. При цьому, з урахуванням заперечень відповідача, суд вважає поза розумним сумнівом, що вказані витрати на лікування дітей сторін понесла їх мати позивач по справі і докази, що діти сторін мають самостійний дохід чи заробіток відповідачем суду не надано, або що ці кошти сплатив хто-небудь інший. Разом з тим, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні решти суми позовних вимог з таких підстав. Суд вважає, що заявлені позивачкою додаткові витрати на дітей у виді оплати мобільного зв`язку, витрати на шкільне приладдя, придбання ноутбука та роутера, витрати на поповнення мобільного зв`язку, витрати на купівлю дітям одягу, взуття, меблів, тощо (10-14, 23, 36-44, 52-55, 58-63, 108, 110) не є додатковими витратами на дітей у зв`язку із розвитком їх здібностей у розумінні ст. 185 СК України. Суд відхиляє надані позивачем інші докази для придбання ліків дітям, оскільки наявність самих по собі касових чеків за відсутності відповідної медичної документації (медичної виписки щодо необхідності лікування дітей у певний період та рекомендацій лікаря про призначення конкретних медичних препаратів) не підтверджує необхідність та адресність таких витрат на дітей. Крім того, суд вважає, що позивач не надала суду належних доказів (відповідні чеки, квитанції, тощо) понесених нею фактичних витрат на літній відпочинок дітей на морі, тому у стягненні цих витрат також необхідно відмовити. Отже, підсумовуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що батько дітей зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на їх утримання, що викликані особливими обставинами, позивач [PERSON] довела суду частково заявлені позовні вимоги, зокрема, що вона понесла додаткові витрати на неповнолітніх дітей, які були викликані особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України, а саме на лікування дітей в загальній сумі 14200,64 грн., тому з відповідача підлягає стягненню половина вартості фактично понесених і сплачених позивачем коштів на додаткові витрати на дітей у розмірі 7100,32 грн. Розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до вимог ст. 133, 141 ЦПК України. Оскільки позивач при зверненні до суду із цим позовом була звільнена від сплати судового збору, тому згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 992,40 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Проаналізувавши надані позивачем докази в підтвердження понесених витрат на правову допомогу, а саме договір про надання правової допомоги №16/5/19 від 16.05.2019 (а.с. 127), акт про надані послуги з правової допомоги від 03.12.2021 на суму 2000 грн. (а.с. 128), суд прийшов до висновку про відмову в стягненні з відповідача на користь позивача 2000 грн. витрат на правову допомогу адвоката, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів (відповідні чеки, квитанції, інші розрахункові платіжні документи, які зареєстровані в установленому законом порядку) в підтвердження сплати позивачем цих коштів адвокату Коваленко В.В. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial