Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання 12.04.2021 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. 12.04.2021 р. було відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 06.05.2021 р. відповідачем ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» подано зустрічну позовну заяву про стягнення безпідставно отриманих коштів (а.с. 93-95 т.1), який прийнято судом до розгляду та об`єднано у одне провадження з первісним позовом ухвалою суду від 12.05.2021 р. За клопотанням представника позивача-відповідача ухвалою суду від 14.06.2021 р. було витребувано письмові докази по справі. 14.06.2021 р. продовжено строк проведення підготовчого судового засідання. 05.07.2021 р. за клопотанням представника позивача-відповідача по справі призначено комісійну почеркознавчу експертизу. 07.12.2021 р. надійшов висновок експертів від 18.11.2021 р. 07.12.2021 р. відновлено провадження у справі. 14.12.2021 р. призначено справу до судового розгляду, задоволено клопотання представника відповідача-позивача про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] у судове засідання. У задоволенні клопотання представника відповідача-позивача [PERSON] про визнання обов`язкової явки позивача-відповідача [PERSON] , щодо допиту її в якості свідка, щодо виклику у судове засідання свідка [PERSON] відмовлено. Короткий зміст вимог позовної заяви [PERSON] . Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним. 15.01.2007\~року між\~ [PERSON] як\~орендодавцем та\~Дочірнім підприємством\~«Ілліч-Агро\~Донбас» відкритого\~акціонерного товариства\~«Маріупольський металургійний\~комбінат імені\~Ілліча»,\~в особі\~заступника директора\~Кацко І.С.,\~як орендарем\~було укладено\~Договір №\~393\~оренди землі.\~Відповідно до\~цього Договору\~в оренду\~строком на\~15\~років починаючи\~з дати\~його державної\~реєстрації передавалася\~належна орендодавцеві\~на праві\~приватної власності\~земельна ділянка\~в розмірі\~6,100\~га.,\~кадастровий №\~1421285200:02:003:0065,\~цільове призначення\~-\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва,\~розташована на\~території Старомлинівської\~сільської ради\~Великоновосілківського району\~Донецької області,\~який було\~зареєстровано 16.10.2007\~року у\~Великоновосілківському РВ\~ДРФ ДП\~«Центр державного\~земельного кадастру\~при державному\~комітеті України\~по земельних\~ресурсам»,\~про що\~у книзі\~записів державної\~реєстрації договорів\~оренди землі\~вчинено запис\~№ 04-07-149-700303.\~В подальшому між\~ [PERSON] \~та ДП\~«Ілліч-Агро\~Донбас» ВАТ\~«Маріупольський металургійний\~комбінат імені\~Ілліча» було\~укладено Додаткову\~угоду договору\~оренди земельної\~ділянки №\~393\~від 15.01.2007\~року,\~зареєстрованому 16.10.2007\~року під\~№ 04-07-149-700303.\~Відповідно до\~якої вносилися\~зміни до\~пунктів 1.1..\~2.3.,\~3.1.,\~5.1.,\~5.2.,\~6.1.,\~6.2.,\~доповнено п.\~7\~підпунктом 7.3.\~Додаткова угода\~була зареєстрована\~у відділі\~Держкомзему у\~Великоновосілківському районі\~Донецької області\~в книзі\~записів державної\~реєстрації договорів\~оренди землі\~14.07.2011\~року,\~запис №\~142128524000454.\~ [INFO] [PERSON] \~помер,\~що підтверджується\~Свідоцтвом про\~смерть серія\~ [NUMBER] \~виданим 10.11.2014\~року виконкомом\~Старомлинівської сільської\~ради Великоновосілківського\~району Донецької\~області,\~а земельна\~ділянка була\~успадкована його\~онукою [PERSON] .\~Оскільки за\~умовами договору,\~ договір\~оренди зберігає\~силу для\~нового власника,\~до [PERSON] ,\~яка є\~донькою позивача,\~перейшли права\~і обов`язки\~за вказаним\~вище договором.\~24.10.2016\~року [PERSON] ,\~що підтверджується\~Свідоцтвом про\~смерть серія\~ [NUMBER] \~виданим 08.11.2016\~року Великоновосілківським\~районним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Донецькій області.\~24.05.2017\~року приватним\~нотаріусом Великоновосілківського\~районного нотаріального\~округу Гуковим\~О.В.\~було видано\~позивачу Свідоцтво\~про право\~на спадщину\~за законом\~реєстровий №\~195\~відповідно до\~якого позивач\~успадкувала після\~смерті своєї\~дочки [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~належну їй\~земельну ділянку\~площею 6,1000\~га кадастровий\~№ 1421285200:02:003:0065,\~цільове призначення\~-\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва,\~розташована на\~території Старомлинівської\~сільської ради\~Великоновосілківського району\~Донецької області.\~В липні\~2020\~року вона\~звернулася до\~орендаря з\~заявою в\~якій просила\~після закінчення\~строку дії\~договору повернути\~її. Проте відповіддю № 120Д/964 від 13.08.2020 року було повідомлено, про те, що начебто між ]] дочкою [PERSON] та Дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Донбас» відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» 07.10.2016 року було укладено додаткову угоду до договору оренди землі, що була зареєстрована 13.05.2017 року юридичним департаментом Маріупольської міської ради Донецької області якою було подовжено строк дії договору оренди землі до 2027 року. 05.10.2020 року за зверненням було зроблено пошук інформації у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий № 1421285200:02:003:0065. Відповідно до інформаційної довідки № 226804559 від 05.10.2020 року вбачається, що 13.05.2017 року державним реєстратором Юридичного департаменту Маріупольської міської ради Донецької області Строчкіним В.Ю. було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Договір оренди землі № 393 укладений 15.01.2007 року між Дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Донбас» ВАТ «ММК ім.. Ілліча» та [PERSON] , додаткову угоду до договору оренди землі № 393 від 15.01.2007 року укладену 07.10.2016 року між Дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Донбас» ВАТ «ММК ім.. Ілліча» та [PERSON] (номер запису про інше речове право 20426017). Листом № 120Д/1128/1 від 12.10.2020 року Дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Донбас» ВАТ «ММК ім.. Ілліча» було надано на запит адвоката посвідчену копію Додаткової угоди до Договору оренди землі № 393 від 15.01.2007 року зареєстрованого за № 407149700303 від 16.10.2007 р. укладену 07.10.2016 року у м. Маріуполь. Однак, оглядаючи вказаний вище документ нею було виявлено, що підпис виконаний від імені її дочки в п. 8 «Підписи Сторін» «Орендодавець» та рукописний текст « [PERSON] » їй не належить та й не могла вона цього фізично зробити, адже в період з 22.09.2016 року по день її смерті, яка послідувала 24.10.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії Республіканського онкологічного центру ім.. проф.. Г.В. Бондаря (м. Донецьк, Донецької обл., Україна), що підтверджується Посмертним епікризом з медичної карки амбулаторного (стаціонарного) хворого історія хвороби 14193. Отже, вважає такий договір неукладеним та посилаючись на положення ст.ст. 203, 204, 205, 207, 215, 627, 638 ЦК України, ст.ст. 14,14 Закону України «Про оренду землі», на правові позиції ВС, викладеної у постанові від 16.06.2020 р. у справі № 145/2047/16-ц, у постанові Великої палати ВС від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17 від, від 11.09.2018 р. у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 р. у справі № 569/17272/15-ц, просить суд Скасувати рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Маріупольської міської ради Донецької області Строчкіна В.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35208755 від 17.05.2017 року та державну реєстрацію іншого речового права номер запису 20426017, вважаючи вказане ефективним способом захисту права позивача. Стягнути судові витрати (а.с. 1-5 т.1). Позиція відповідача ДП «Ілліч агро-Донбас» ПАТ «Маріуапольський металургійний комбінат ім.. Ілліча» стосовно первісного позову 06.05.2021 р. у порядку, встановленому ст. 178 ЦПК України, представник відповідача надав відзив за позовною заявою. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вважає, що додаткова угода-1 (між [PERSON] та відповідачем) є чинною, сумлінно виконується сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Висновки щодо вказаного, а також щодо обставин, за яких допускається невиконання обов`язків, зумовлених договором, містяться в Постанові ВС в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 11.02.2019 р. у справі № 643/13788/15-ц, від 23.01.2019 р. у справі № 355/385/17. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Додаткову угоду-2 укладено у письмовій формі, тобто з дотриманням форми, встановленої Законом, наявні підписи обох сторін, тобто у розумінні статей 207, ЦК України, ст. 14 Закону Додаткова угода є укладеною з дати її підписання - з 07.10.2016 р. Отримуючи протягом 2017-2020 років орендну плату у значно більшому розмірі (з урахуванням податків та зборів: у 2017 році - 11 121,07 грн., у 2018 році - 11 343,50 грн., у 2019 році - 11 788,34 грн., у 2020 році - 11 343,50 грн.), ніж встановленої Договором та Додатковою угодою-1, Позивач жодного разу не зверталася до Відповідача з проханням надати роз`яснень щодо збільшеного розміру орендної плати. Це підтверджує факт обізнаності Позивача з умовами Додаткової угоди-2, їх схвалення та прийняття. Додаткову угоду-2 було укладено у встановленому законодавством порядку, сторона1 погоджено всі істотні умови, які сумлінно, протягом тривалого часу виконуються Позивачем що підтверджується, зокрема, фактом отримання Позивачем орендної плати від Відповідача порядку, розмірі та на умовах, визначених в Додатковій угоді-2. Таким чином, Додаткова угода -2 діє, виконується сторонами, підстав для припинення/розірвання Позивачем не доведено, підстави для задоволення позовних вимог відсутні (а.с. 50-53 т.1). У письмовій заяві від 14.06.2021 р. заявляє про застосування строків позовної давності, вважаючи, що перебіг строку позовної давності для позивача [PERSON] почався 24.05.2017 р., а сплинув 24.05.2020 р. (а.с. 171-172 т.1). Позиція третьої особи Маріупольської міської ради Донецької області щодо первинного позову Третя особа не скористалась правом надання пояснень, яке регламентовано положеннями ст. 181 ЦПК України. Короткий зміст зустрічного позову Зустрічні позовні вимоги відповідач-позивач обґрунтував наступним. 07.10.2016 року між Орендодавцем-2 та Позивачем була укладена Додаткова угода-1 якою сторони за взаємною згодою вирішили внести зміни та доповнення до Договору, виклавши його в новій редакції (далі - «Договір від 07.10.2016р.»). Відповідно до п. 53 Додаткової угоди-2, якою Договір було викладено у новій редакції Договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами, та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань відповідно до Договору. Згідно п.9 Додаткової угоди-2, Договір укладено строком на 20 (двадцять) років. Договір припиняє свою чинність у 2027 році після завершення сільськогосподарських робіт (технологічного циклу з вирощування сільськогосподарською продукції та збору врожаю на орендованій Земельній ділянці. Також пунктом 10 Договору від 07.10.2016р. визначено, що розмір орендної плати один календарний рік становить 4 (чотири) відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Також умовами договору визначено нарахування бонусів. Відповідач своїми конклюдентними діями протягом тривалого часу підтверджувала чинність Додаткової угоди-2 шляхом отримання орендної плати від Позивача у розмірі, який встановлений саме Додатковою угодою-2, а не Додатковою угодою-1. Згідно з п.4 Додаткової угоди-1, внесено зміни до п.5.1. Договору, а саме розмір орендної плати щорічно складає 3% вартості орендованої земельної ділянки. Відповідно до п. 5 Додаткової угоди-1, п.5.1. Договору оренди викладено в наступній редакції: обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації грошової оцінки земельної ділянки. Протягом 2012-2014 років розмір орендної плати становив 4 551,06 грн., що з урахування податків і зборів становить суму 3 868,40грн. У 2015 році, з урахуванням індексації орендна плата становила 5 684,27 грн., до виплати: 4 746,37 грн. Проте, отримуючи протягом 2017-2020 років орендну плату у значно більшому розмірі (без урахування податків та зборів у 2017 році - 11 121,07 грн., у 2018 році - 11 343,50 грн., у 2019 році - 11 788,34 грн., у 2020 році - 11 343,50 грн.) аніж встановленої Договором, Відповідач жодного разу не зверталась до Позивача з проханням дати роз`яснення щодо збільшеного розміру орендної плати. Оскільки Відповідач у своїй позовній заяві заперечує факт підписання Додаткової угоди-2 Орендодавцем-2, і якщо цей факт буде підтверджено належними доказами, то орендну плату Орендодавець-2 і Відповідач повинні були отримувати у розмірі, визначеному Додатковою угодою-1, а саме у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки З 2016 року розмір НГО Земельної ділянки, з урахуванням коефіцієнту індексації становить 227 370,72 грн. (двісті двадцять сім тисяч триста сімдесят гривень сімдесят копійки) і є незмінним протягом 2016-2021 років. Відповідно до умов Додаткової угоди-1, розмір орендної плати у 2016-2020 рр і складає у розмірі 6 821,12 (шість тисяч вісімсот двадцять одна гривня 12 копійок). Згідно інформації з довідки про виплату на нарахування орендної плати за Договором (вих. №37/291 від 20.04.2021 р.) та відомостей на виплату грошей, у 2016 році Орендодавець-2 отримала орендну плату у розмірі 13 815,00 грн.; у 2017 p. Відповідач отримала від Позивача орендну плату у розмірі 13 815,00 грн.; у 2018 і 2020 роках по 14 091,30грн.; у 2019 році - 14 643,90грн.Тобто різниця між розміром орендної плати, встановленою Додатковою угодою-1 та фактично виплаченою і отриманою за користування земельною ділянкою становить 36350 грн. 90 коп. Посилаючись на норми ст.ст. 83, 177, 509, 625, 1212 ЦК України, практику Верховного суду, зокрема, викладену у постанові від 14.04.2020 р. по справі № 495/2442/16-ц, у постанові від 18.03.2020 р. по справі № 760/6938/16-ц, просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] безпідставно отримані кошти в розмірі 39\~343, 65 грн., з яких інфляційні втрати становлять 2078 грн. 33 коп., сума 3% за користування коштами складає 914 грн. 42 коп., судові витрати. Розрахунок додається (а.с. 93-95 т.1). Позиція позивача-відповідача\~за зустрічним\~позовом \~ \~ \~ \~У порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України позивачем-відповідачем надано відзив за зустрічним позовом, згідно якого вважає вимоги позивача по даному позову безпідставними, оскільки [PERSON] отримала орендну плату лише в розмірі 23131 грн. 84 коп. За 2016 р. [PERSON] не отримувала орендну плату, оскільки померла [INFO] , а тому не могла розписуватися у відомості про виплату грошей за грудень 2016 р. № 3781, датованої 09.12.2016 р. Що стосується Витягу з Відомості на виплату грошей № 2082 за серпень 2017 року складену 02.08.2017 року щодо отримання [PERSON] орендної плати в розмірі 11121,07 гривень, Витягу з Відомості на виплату грошей № 4860 за грудень 2018 року складену 11.12.2018 року щодо отримання [PERSON] орендної плати в розмірі 222,43 гривень, Витягу з Відомості на виплату грошей № 4120 за листопад 2019 року складену 07.11.2019 року щодо отримання [PERSON] орендної плати в розмірі 11121,07 гривень, то вказані документи не містять підпису орендаря і не підтверджують факт отримання нею орендної плати, адже підпис, що виконаний від її імені їй не належать (а.с. 158-160 т.1). Процедура розгляду Позивач у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, бажання приймати участь у розгляді справи не висловила. Її інтереси забезпечені участю їх представника під час розгляду даної справи. Вказане не перешкоджає розгляду справи за відсутності позивача відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача-відповідача [PERSON] підтримала заявлені вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила відмовити у задоволенні зустрічного позову, зазначивши, що [PERSON] орендну плату за 2016 р. не отримувала; [PERSON] : орендну плату за 2017 р. не отримувала; за 2018 р. отримала орендну плату в сумі 11121 грн. 07 коп., при цьому 222,43 грн. за вказаний період не отримувала; за 2019 р. отримала орендної плати в сумі 667 грн. 27 коп., при цьому 11121 грн. 07 коп. не отримувала; за 2020 р. отримала орендну плату в сумі 11343 грн. 50 коп. Зазначила, що позивачем [PERSON] не пропущено строк позовної давності звернення до суду, оскільки вона знала, що було укладено договір між її покійним батьком [PERSON] та підприємством відповідача, знала, що строк його дії спливає у 2023 р. У 2020 році вона, будучи власницею земельної ділянки, звернулась до орендаря з проханням повернути ділянку після закінчення оренди і тоді їй надали додаткову угоду на продовження оренди на 20 років, про існування якої вона не знала. Тільки після проведення почеркознавчої експертизи вона дізналась, що її донька не укладала такої додаткової угоди, а тому строк позовної давності починає спливати з 2020 р., коли позивач отримала копію спірної додаткової угоди. Представник відповідача-позивача [PERSON] підтримала заявлені підприємством відповідача позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила їх задовольнити, зазначила, що позивач-відповідач [PERSON] отримувала всю орендну плату, за період з 2016 по 2020 р., вона достовірно знала про існування додаткової угоди-2 та її поведінка є недобросовісною у вказаних правовідносинах. Факт отримання нею орендної плати підтверджується у тому числі й показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки вважає, що додаткова угода 2 була укладена між сторонами, підприємство, як орендар, виконувало покладені на нього договором обов`язки, а [PERSON] , як позивач, приймала таке виконання, отримуючи орендну плату за користування земельною ділянкою у розмірі значно вищому, ніж зазначено у попередніх договорах та в неї не виникало питань з цього приводу. Просила застосувати до позовних вимог [PERSON] позовну давність, оскільки вважає, що під час прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] [PERSON] мала можливість дізнатися про існування додаткової угоди про оренду землі2, як особа, яка вступає у володіння майном, вона повинна була з`ясувати обсяг майна та речові права на нього. Така інформація в відповідних реєстрах є відкритою, а тому строк позовної давності для [PERSON] , як до позивача за первісним позовом, повинен відраховуватись саме з 24.05.2017 р., а до суду вона звернулась у 2021 р. Заявила, що після розгляду справи нею буде подано відповідну заяву про стягнення судових витрат у встановленому порядку. Третя особа за первісним позовом без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Маріупольська міська рада Донецької області свого представника до судового засідання не направила, про дату, час розгляду справи повідомлені належним чином, доказів поважності причин неявки суду не надали. З урахуванням думки сторін, суд вважає можливим розглянути справу без їх участі, зважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Вислухавши пояснення представників сторін, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне. 15.01.2007 р. між [PERSON] та ДП «Ілліч-Агро Донбасс» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» укладено договір оренди землі № 393, за яким передана в оренду земельна ділянка в розмірі 6,100 га, розташована на території Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, яка належала йому на підставі Державного акту ЯГ № 368629; розмір орендної плати складає 2% орендуємої земельної ділянки (п. 5.1 Договору), договір укладається строком на 15 років та починає діяти з його державної реєстрації (п. 8.1 Договору), при переході права власності на землю від Орендодавця до іншої особи, договір оренди зберігає свою силу для нового власника (п. 8.4 Договору); договір містить підписи та реквізити сторін та зареєстрований 16.10.2007 р. № 04-07-149-700303 (а.с. 27-28). Отже, строк дії даного договору, згідно його умов, має спливати 16.10.2022 р. 14.07.2011 р. між [PERSON] та ДП «Ілліч-Агро Донбасс» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» укладено Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 393 від 15.01.2007, якою внесено зміни до умов зазначеного договору, зокрема визначено, що розмір орендної плати щорічно складає 3% вартості орендуємої земельної ділянки. Вартість земельної ділянки підтверджується довідкою відділу держкомзему, яку надає Орендодавець (розділ 4), договір підписаний сторонами, визначені реквізити сторін, договір зареєстрований у відділу Держкомзему 14.07.2011 р. № 142128524000454 (а.с. 32). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 55 від 10.11.2015 р. (а.с. 12). Його спадкоємицею визначена [PERSON] . Враховуючи умови договору від 15.01.2007 р. № 393, права орендодавця земельної ділянки, яка є об`єктом даного договору, перейшли саме до [PERSON] , що сторонами у судовому засіданні визнавалось, обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин суд не має, а тому вказане не потребує додаткового доказування в розумінні положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України. 07.10.2016 р. від імені [PERSON] укладено Додаткову угоду до договору оренди землі № 393 від 15.01.2007 р., з ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», згідно якого зазначено, що в оренду передається земельна ділянка площею 6,1 га, в тому числі кадастровий номер земельної ділянки 142185200:02:003:0065, площа 6,1 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п.3); договір укладено на строк 20 років, договір припиняє чинність після завершення сільськогосподарських робіт (технологічного циклу з вирощування сільськогосподарської продукції та збору врожаю) на орендованій земельній ділянці (п.9); розмір орендної плати за один календарний рік за цим договором становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.10); даний договір містить реквізити сторін, зокрема, збоку орендодавця [PERSON] та орендаря Директора ДП «Ілліч агро Донбас» Аліпа І.М. (а.с. 23-26 т.1). [INFO] [PERSON] померла у м. Донецьк, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13 т.1). До часу смерті перебувала на стаціонарному лікуванні в Республіканському онкологічному центрі ім.. проф.. Г.В. Бондаря м. Донецьк, з 22.09.2016 р. по 24.10.2016 р. (а.с. 18 т.1). Як вбачається з відповіді Державної прикордонної служби від 15.06.2021 р., відомостей про перетинаннй державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим, громадянкою України Налбат [PERSON] , [INFO] , у період з 15.06.2016 р. по 25.10.2016 р. в базі даних не виявлено, додатково зазначено, що інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігається протягом п`яти років (а.с. 220, 241 т.1). Спадкоємицею майна [PERSON] , яка померла [INFO] , у тому числі земельної ділянки площею 6,1000 га, в межах згідно з планом, розташованої на території Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області кадастровий № 1421285200:02:003:0065, стала її мати, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.05.2017 р., зареєстрованого в реєстрі за № 195 (а.с. 14,15 т.1). Після розірвання шлюбу з [PERSON] [INFO] , [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , свідоцтвом про розірвання шлюбу з [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 135,136 т.1). Право власності на вищевказану земельну ділянку за [PERSON] зареєстровано 24.05.2017 р., номер запису про право власності 20561972, що підтверджується даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 16 т.1). На заяву [PERSON] вх.. № 100/406 від 21.07.2020 р. щодо надання інформації стосовно реєстрації договору оренди земельної ділянки підприємством ДП «Ілліч-Агро Донбас» надано відповідь № 120Д/964 від 13.08.2020 р., у якій, у т.ч. повідомлено про укладання додаткової угоди до договору між підприємством та спадкодавицею [PERSON] 07.10.2016 р. (а.с. 19 т.1). Дана додаткова угода була зареєстрована 13.05.2017 р. державним реєстратором Строчкіним В.Ю. на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер 35208755 від 17.05.2017 р., вид іншого речового права право оренди земельної ділянки, строк дії договору договір укладено на строк 20 років, розмір орендної плати складає 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, орендодавець [PERSON] , орендар ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім.. Ілліча», номер запису про інше речове право 20426017, що вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.10.2020 р. (а.с. 20 т.1). Згідно відповіді на адвокатський запит від 05.10.2020 р. за супровідним листом № 120Д/1128/1 від 12.10.2020 р. ДП «Ілліч-Агро Донбас» надано засвідчену копію додаткової угоди до договору оренди землі № 393 від 15.01.2007 р., укладену 07.10.2016 р. (а.с. 22 т.1). Щодо виплаченої орендної плати на виконання додаткової угоди від 07.10.2016 р. суду надані наступні докази. Відомість на виплату грошей № 1610 за червень 2016 р., у якій вказано, що [PERSON] (п/н 3) отримала 5491 грн., підпис (а.с. 54-55 т.1), відомість на виплату грошей № 3781 за грудень 2016 р., у якій вказано, що [PERSON] отримала 5630 грн. 07 коп., підпис (а.с. 56-57 т.1), відомість на виплату грошей № 2082 за серпень 2017 р., у якій вказано, що [PERSON] (п/н 2) отримала 11121 грн. 07 коп., підпис (а.с. 58-59 т.1), відомість на виплату готівки № 3185 на вересень 2018 р., у якій вказано, що [PERSON] отримала 11121 грн. 07 коп., підпис (а.с. 60-61), відомість на виплату готівки № 4860 за грудень 2018 р., згідно якої [PERSON] отримала 222 грн. 43 коп., підпис (а.с. 62-63 т.1), відомість на виплату готівки № 4120 за листопад 2019 р., згідно якої [PERSON] отримала 11121 грн. 07 коп., підпис (а.с. 64-65 т.1), платіжне доручення № 32708 від 23.12.2019 р. на ім`я [PERSON] на суму 667 грн. 27 коп. (а.с. 66 т.1), платіжне доручення № 41890 від 18.12.2020 р. на ім`я [PERSON] на суму 222 грн. 43 коп. (а.с. 67 т.1), платіжне доручення № 26205 від 25.09.2020 р. на ім`я [PERSON] на суму 11121 грн. 07 коп. (а.с. 68 т.1). Також суду надана довідка про виплату та перерахування орендної плати до договору оренди землі № 393 від 15.01.2007 р. за період з 2012 р. по 2021 р., розмір сум зазначених до виплати у відомостях на ім`я [PERSON] та [PERSON] узгоджується з даними довідки. Також дана довідка містить інформацію щодо утриманих податків та зборів. Так, за 2016 р. ставка орендної плати складала 4%, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 227370 грн. 72 коп., коефіциент індексації 1,2000, нараховано орендної плати 13815 грн., утримано НДФО 2486 грн. 70 коп., утримано ВС 207 грн. 23 коп., сума до виплати - 11121 грн. 07 коп., вказана сума згідно довідки виплачена за видатковим касовим ордером від 07.06.2016 р. та від 09.12.2016 р. За 2017 р. ставка орендної плати складала 4%, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 227370 грн. 72 коп., нараховано орендної плати 13815 грн., утримано НДФО 2486 грн. 70 коп., утримано ВС 207 грн. 23 коп., сума до виплати - 11121 грн. 07 коп., вказана сума згідно довідки виплачена за видатковим касовим ордером 13700000430 від 02.08.2017 р. За 2018 р. ставка орендної плати складала 4%, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 227370 грн. 72 коп., нараховано орендної плати 14091 грн. 30 коп., утримано НДФО 2536 грн. 43 коп., утримано ВС 211 грн. 37 коп., сума до виплати - 11343 грн. 50 коп., вказана сума згідно довідки виплачена за видатковим касовим ордером 13700000659 від 18.09.2018 р. в розмірі 11121 грн. 07 коп. та за видатковим касовим ордером 13700001004 від 11.12.2018 р. в розмірі 222 грн. 43 коп. За 2019 р. ставка орендної плати складала 4%, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 227370 грн. 72 коп., нараховано орендної плати 14643 грн. 90 коп., утримано НДФО 2635 грн. 90 коп., утримано ВС 219 грн. 66 коп., сума до виплати - 11788 грн. 34 коп., вказана сума згідно довідки виплачена за видатковим касовим ордером 13700000727 від 07.11.2019 р. в розмірі 11121 грн. 07 коп. та за платіжним дорученням ДА000052347 від 23.12.2019 р. в розмірі 667 грн. 27 коп. За 2020 р. ставка орендної плати складала 4%, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 227370 грн. 72 коп., нараховано орендної плати 14091 грн. 30 коп., утримано НДФО 2536 грн. 43 коп., утримано ВС 211 грн. 37 коп., сума до виплати - 11343 грн. 50 коп., вказана сума згідно довідки виплачена за платіжним дорученням ДА000026780 від 25.09.2020 р. в розмірі 11121 грн. 07 коп. та за платіжним дорученням ДА000041605 від 18.12.2020 р. в розмірі 222 грн. 43 коп. (а.с. 69 т.1). Згідно висновку експертів за результатами комісійної судової почеркознавчої експертизи від 18.11.2021 р., підпис та рукописний запис « [PERSON] » в Додатковій угоді до Договору оренди землі № 393 від 15.01.2007 р., зареєстрованого за № 407149700303 від 16.10.2007 р., яка була укладена 07.10.2016 р. у м. Маріуполь між ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», як орендарем, та [PERSON] , як орендодавцем, в графі «8. Підписи Сторін: Орендодавець», виконані не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] у Відомості на виплату грошей № 2082 за серпень 2017 р., складеної ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», у встановному аркуші до додатка № 2082 за № 2 з/п на суму 11121,07 грн.; у Відомості на виплату готівки № 4860 за грудень 2018 р. складеної ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», у вставному аркуші до додатка № 4860 за № з/п 9 на суму 243 грн.; у відомості на виплату готівки № 4120 за листопад 2019 р., складеної ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», у вставному аркуші до додатка № 4120 за з/п № 13 на суму 11121 грн. 07 коп., виконані не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 51-76 т.2). Свідок [PERSON] суду пояснила, що була відповідальною пайщицею на підприємстві відповідача з 2018 р., родину позивача знала. Їй було відомо про укладення додаткової угоди від імені [PERSON] , але вона не займалась її укладанням. Їй відомо, що в той час набат Н.В. хворіла, була у м. Донецьку, а угоду від її імені підписав, можливо, її дядько. Довіреності на нього не бачила. [PERSON] було відомо про існування додаткової угоди, оскільки тією угодою збільшувалась орендна плата. За [PERSON] вона, на її прохання, отримала орендну плату за 2019 р., яку особисто передала їй. Довіреності не було. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] у судовому засідання пояснила, що працювала з лютого 2014 р. по березень 2020 р. касиром на підприємстві відповідача, зазначила, що видала гроші на прохання [PERSON] відповідальній пайщиці [PERSON] , оскільки їй було шкода [PERSON] , в неї хворіла донька. Зазначила, що віддавала гроші через відповідальну пайщицю, спочатку була [PERSON] , а потім [PERSON] . Довіреності [PERSON] не надавала, просила по телефону передати їй гроші. Не впізнала підписів на наданих ній для огляду документах. \~ \~ \~ \~ Таким чином, з урахуванням наступних доказів, які судом досліджені та оцінені у своїй сукупності та взаємозв`язку та визнаються судом належними, допустимими та достатніми, а саме посмертного епікризу щодо перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні у м. Донецьк з 22.09.2016 р. по 24.10.2016 р., свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , відсутності відомостей про перетин нею кордону у вказаний період, беручи до уваги пояснення свідка [PERSON] , висновок експертів від 18.11.2021 р., суд прийшов до висновку, що [PERSON] не підписувала додаткову угоду до Договору оренди землі № 393 від 15.01.2007 року зареєстрованого за № 407149700303 від 16.10.2007 р. укладену 07.10.2016 року у м. Маріуполь, її волевиявлення на укладання даної угоди не підтверджено жодними доказами. Отже, укладенням даної додаткової угоди, якою, зокрема, збільшено строк оренди земельної ділянки, порушено право позивача, як спадкоємиці майна померлої [PERSON] на розпоряджання та користування належною їй земельною ділянкою, яке підлягає поновленню. З урахуванням наступних доказів: посмертного епікризу щодо перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні у м. Донецьк з 22.09.2016 р. по 24.10.2016 р., свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , відсутності відомостей про перетин нею кордону у вказаний період суд прийшов до висновку, що [PERSON] не отримувала грошові кошти за орендну плату за видатковим касовим ордером 13700001145 від 09.12.2016 р. в сумі 5630 грн. 07 коп., оскільки станом на [INFO] померла та фізично не мала можливості підписати відповідну відомість, підпис від її імені у відомості № 3781 за грудень 2016 р. (а.с. 100-101 т.1) зроблено невідомою особою. Відповідно до наступних доказів: висновку експертів від 18.11.2021 р., показань свідків [PERSON] , [PERSON] , які суд також оцінює у їх сукупності, а також відповідно до вимог ЦПК України щодо належності, допустимості та достатності, суд робить висновок, що позивач [PERSON] не отримувала орендну плату за відомістю на виплату грошей № 2082 за серпень 2017 р. у сумі 11121,07 грн. (а.с. 102-103 т.1), за відомістю на виплату готівки № 4860 за грудень 2018 р. у сумі 243 грн. (а.с. 106-107 т.1), за відомістю на виплату готівки № 4120 за листопад 2019 р. у сумі 11121 грн. 07 коп. (а.с. 108-109 т.1). Інша частина орендної плати була отримана [PERSON] за видатковим касовим ордером 13700000303 від 07.06.2016 р. в сумі 5491 грн. (докази зворотнього суду не надані) та позивачем [PERSON] , а саме нею отримано орендну плату за видатковим касовим ордером 13700000659 від 18.09.2018 р. за 2018 рік в сумі 11121,07 грн.; за платіжним дорученням ДА000052347 від 23.12.2019 р. у сумі 667 грн. 27 коп. за 2019 рік; за платіжним дорученням ДА000026780 від 25.09.2020 р. та ДА 0000416605 від 18.12.2020 р. у загальній сумі 11343 грн. 50 коп. за 2020 р. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Згідно з статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, Цивільним кодексом України (далі ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), проте сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає у згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення має бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним відповідно до припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення: під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим, у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) дійшла висновку про те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Враховуючи наведене, Додаткова угода до договору оренди землі № 393 від 15.01.2007 р. від 07.10.2016 р. є неукладеною, а тому, беручи до уваги, що строк дії первісного договору оренди земельної ділянки спливає 16.10.2022 р., позивачем-відповідачем [PERSON] обрано ефективний спосіб захисту порушених прав. Щодо заяви відповідача-позивача про застосування до даних відносин строку позовної давності, суд зазначає наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) чинники. Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідачем-позивачем заявлено, що під час прийняття спадщини після померлої [PERSON] позивач мала дізнатися про обсяг спадкового майна та його обтяження, з`ясувати відповідні відомості у реєстрах, оскільки така інформація є відкритою, а тому початок строку позовної давності для неї починається з 24.05.2017 р. Спростовуючи дані доводи представник позивача-відповідача зазначила, що [PERSON] дійсно знала про орендні правовідносини з підприємством відповідача за первісним позовом, вважала, що строк дії основного договору спливає у жовтня 2022 р. Про укладення додаткової угоди від імені [PERSON] не знала, оскільки не була стороною такого договору та її донька не укладала його. Крім того, для підтвердження існування додаткової угоди договору було у відповідному реєстрі віднайдено відомості, але позивач-відповідач не могла знати, що його підписувала не її донька, якщо не бачила, який підпис стоїть на даній додатковій угоді. І лише при отриманні примірника додаткової угоди, у жовтні 2020 року (додаткова угода направлена 12.10.2020 р. а.с. 22 т.1), ознайомившись із ним, побачила, що підпис від імені [PERSON] зроблено не її донькою, а тому початок перебігу строку позовної давності повинен вираховуватися саме з дати отримання позивачем-відповідачем примірника додаткової угоди до договору від 07.10.2016 р. Суд погоджується з даними доводами позивача за первісним позовом, та, виходячи з підстави позовних вимог, заявлених у позові, а саме щодо того, що [PERSON] не підписувалась додаткова угода до договору від 07.10.2016 р., що у реєстрі прав власності на нерухоме майно не міститься підписів сторін договору, а тому лише при ознайомленні із текстом додаткової угоди позивач-відповідач могла дізнатися, що проставлений підпис від імені її доньки, їй не належить, вважає, що перебіг строку позовної давності для позивача-відповідача [PERSON] у даній конкретній справі та за встановлених судом обставин, починається саме з дати отримання нею додаткової угоди від 07.10.2016 р., - з 12.10.2020 р. При цьому, суд зазначає саме дату відправки позивачу-відповідачу додаткової угоди від 07.10.2016 р., оскільки дата отримання угоди позивачем-відповідачем не доведена, не зазначена. Отже, заява відповідача-позивача про сплив позовної давності, є необґрунтованою. Щодо зустрічного позову Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна. Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України). В силу статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Предметом позову в цій справі є стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою, належною позивачеві. Судом встановлено, що відповідач \~набув грошові кошти без достатніх правових підстав та не повернув їх\~позивачу, а отже, такі кошти є безпідставно набутим майном, в розумінні положень ст. 1212 ЦК України. Щодо розміру грошових коштів, які є предметом позову, суд зазначає наступне. Згідно з абз. 3 ч. 1 ст.13 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Абз.1 п.289.1 Податкового кодексу України встановлено, що для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Відповідно до ч.2 ст.20 та ч. 3 ст.23 Закону України «Про оцінку земель», дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. П. 288.5 ПК України встановлюється, що Розмір орендної плати встановлюється у 110 договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального \~ \~ \~ \~користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки. Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 ПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три проценти річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний правовий\~висновок висловлено\~Великою Палатою\~Верховного Суду\~у постанові\~від 16\~травня 2018\~року у\~справі №\~686/21962/15-ц\~та підтверджено\~у постанові\~Верховного Суду\~від 05.04.2021\~р.\~у справі\~760/6938/16-ц. Отже, дія статті 625 ЦК України поширюється на усі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України, та, з урахуванням цього, наявність правових підстав для стягнення із позивача-відповідача на користь відповідача-позивача трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Виходячи з того, що Додатковою угодою до Договору оренди землі № 393 від 15.01.2007 р., від 14.07.2011 р. було встановлено орендну плату за орендовану земельну ділянку в розмірі 3%, Додатковою угодою до договору оренди землі від 07.10.2016 р., яка є неукладеною, встановлено розмір орендної плати в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та що відповідачем-позивачем дійсно після 07.10.2016 р. вираховувався розмір орендної плати з урахуванням 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та позивачем-відповідачем [PERSON] дійсно було отримано орендну плату за видатковим касовим ордером 13700000659 від 18.09.2018 р. за 2018 рік в сумі 11121,07 грн.; за платіжним дорученням ДА000052347 від 23.12.2019 р. у сумі 667 грн. 27 коп. за 2019 рік; за платіжним дорученням ДА000026780 від 25.09.2020 р. та ДА 0000416605 від 18.12.2020 р. у загальній сумі 11343 грн. 50 коп. за 2020 р., усього - 23131 грн. 84 коп., різниця між фактично отриманою позивачем-відповідачем [PERSON] орендною платою та орендною платою, яка повинна була сплачуватись у розмірі, встановленою додатковою угодою від 14.07.2011 р., є безпідставно набутими коштами та в цій частині відносини між сторонами є кондиційними. Вираховуючи суму безпідставно набутих коштів, суд зазначає наступне. З урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2018 рік, яка становила 227370 грн. 72 коп., позивачу-відповідачу [PERSON] підлягало до виплати 6821 грн. 12 коп., отримано 11121 грн. 07 коп., безпідставно набуті кошти за вказаний період складають 4299, 95 грн. (11121,07-6821,12=4299,95). З урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2020 рік, яка становила 227370 грн. 72 коп., позивачу-відповідачу [PERSON] підлягало до виплати 6821 грн. 12 коп., отримано 11343 грн. 50 коп., безпідставно набуті кошти за вказаний період складають 4522 грн. 38 коп. (11343,50-6821,12= 4522,38). За інші періоди [PERSON] та [PERSON] безпідставно грошові кошти не були набуті. Отже, з позивача-відповідача на користь відповідача-позивача підлягають стягненню безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати: за 2018 р. в сумі 4299 грн. 95 коп., за 2020 р. в сумі 4522 грн. 38 коп., усього - 8822 грн. 33 коп. В цій частині суд не погоджується з розрахунком, наданим відповідачем-позивачем (а.с. 96-98, а.с. 113 т.1), оскільки сума безпідставно набутих коштів ним вираховувалась невірно. Так, у даному розрахунку у графі «виплачено згідно додаткової угоди № 2» зазначено суму виплат, з урахуванням податків, а у графі «підлягає виплаті згідно додаткової угоди1» вказано суму без урахування податків, при цьому, фактично було виплачено [PERSON] грошову суму без урахування податків за зазначені судом періоди, а тому вирахування безпідставно отриманих позивачем-відповідачем грошових коштів, з урахуванням податків є невірним. Відповідачем-позивачем не доведено безпідставного набуття позивачем-відповідачем грошових коштів, які становлять податок НДФО та військовий збір. Враховуючи, що судом встановлено інший період та інші суми безпідставно збережених позивачем-відповідачем коштів, з подальшою частиною розрахунку, наданого відповідачем-позивачем, суд також не погоджується. На користь відповідача-позивача підлягають стягненню інфляційні втрати : за 2018 р. - 661 грн. 63 коп., за 2020 р. 216 грн. 20 коп., у загальній сумі 877 (вісімсот сімдесят сім) грн.. 83 коп. За 2018 р. з наступного розрахунку. У період з 12.12.2018 р. по 29.04.2021 р. індексація на суму 4299,95 грн. (сукупний індекс інфляції)=100,80%х101,00%х100,50% х100,90%х101,00%х100,70%х99,50%х99,40%х99,70%х100,70%х100,70%х100,10%х99,80%х 100,20%х99,70%х100,80%х100,80%х100,30%х100,20%х99,40%х99,80%х100,50%х101,00%х101,30%х100,90%х101,30%х101,00%х101,70%х100,70%=115,387%; (інфляційні нарахування) 4299,95 (сума боргу)х115,387% (сукупний індекс інфляції)/100%-4299,95 грн. (сума боргу)=661 грн. 63 коп. За 2020 р. з наступного розрахунку. У період з 01.01.2021 р. по 29.04.2021 р. індексація на суму 4522,38 грн. (сукупний індекс інфляції)=101,30%х101,00%х101,70% х100,70%=104,781%; (інфляційні нарахування) 4522,38 (сума боргу)х104,781% (сукупний індекс інфляції)/100%-4522,38 грн. (сума боргу)=216 грн. 20 коп. \~ \~ \~ \~Також, на користь відповідача-позивача підлягають стягненню 3% річних: за 2018 р. 307 грн. 13 коп., за 2020 р. 49 грн. 05 коп., у загальній сумі 356 (триста п`ятдесят шість) грн.. 18 коп., з наступного розрахунку. За 2018 р. : період розрахунку з 12.12.2018 р. по 31.12.2018 р. 20 днів (проценти)=4299,95 грн. (сума боргу)х3,000% (процентна ставка)/100%х20 (кількість днів)/365 (днів у році) = 7,07 грн.; період розрахунку з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. 365 днів (проценти)=4299,95 грн. (сума боргу)х3,000% (процентна ставка)/100%х365 (кількість днів)/365 (днів у році) = 129 грн.; період розрахунку з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р. 366 днів (проценти)=4299,95 грн. (сума боргу)х3,000% (процентна ставка)/100%х366 (кількість днів)/365 (днів у році) = 129 грн.; період розрахунку з 01.01.2021 р. по 29.04.2021 р. 119 днів (проценти)=4299,95 грн. (сума боргу)х3,000% (процентна ставка)/100%х119 (кількість днів)/365 (днів у році) = 42,06 грн. За 2020 р.: період розрахунку з 19.12.2020 р. по 31.12.2020 р. 13 днів (проценти)=4522,38 грн. (сума боргу)х3,000% (процентна ставка)/100%х13 (кількість днів)/366 (днів у році) = 4,82 грн.; період розрахунку з 01.01.2021 р. по 29.04.2021 р. 119 днів (проценти)=4522,38 грн. (сума боргу)х3,000% (процентна ставка)/100%х119 (кількість днів)/365 (днів у році) = 44,23 грн. Розрахунків за вказаними виплатами позивачем-відповідачем не надавалось. За таких обставин, судом встановлено порушення прав відповідача-позивача безпідставним збереженням коштів позивачем-відповідачем у зазначених судом сумах, яке підлягає поновленню. Висновки суду за результатами розгляду позову \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності та логічному взаємозв`язку, суд приходить до висновку про наявність та достатність підстав для задоволення позову позивача-відповідача [PERSON] та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та державної реєстрації іншого речового права номер запису 20426017. Також, суд приходить до висновку про необхідність частково задовольнити зустрічний позов відповідача-позивача ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів. Стягнути з [PERSON] на користь ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати: за 2018 р. в сумі 4299 грн. 95 коп., за 2020 р. 4522 грн. 38 коп., у загальній сумі 8822 (вісім тисяч вісімсот двадцять дві) грн. 33 коп.; інфляційні втрати : за 2018 р. - 661 грн. 63 коп., за 2020 р. 216 грн. 20 коп., у загальній сумі 877 (вісімсот сімдесят сім) грн.. 83 коп.; 3% річних: за 2018 р. 307 грн. 13 коп., за 2020 р. 49 грн. 05 коп., у загальній сумі 356 (триста п`ятдесят шість) грн.. 18 коп. Усього стягнути 10056 (десять тисяч п`ятдесят шість) грн.. 34 коп. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити. Щодо судових витрат \~ \~ \~ \~Представники сторін у судовому засіданні просили не вирішувати питання про розподіл судових витрат, зазначивши, що планують заявляти таку вимогу відповідно до положень ЦПК України. З огляду на наведене, питання про стягнення судових витрат судом не вирішується.

Outcome: partial