Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що виконавчий напис було вчинено з порушенням норм діючого законодавства, відповідач не повідомляв його про свій намір звернутися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Наголошує, на тому, що жодних письмових вимог про добровільне виконання зобов`язань на адресу позивача не надходило, що в свою чергу позбавило його можливості бути проінформованим про існуючу заборгованість та в разі погодження з такою заборгованістю, добровільно виконати вимогу протягом тридцяти днів. Зазначає, що на день складання виконавчого напису не мав боргових зобов`язань перед відповідачем. Вказує на те, що боргові зобов`язання є не підтвердженими, строки давності, щодо стягнення боргу (за наявності підтверджених фактів виникнення боргу) скінчились із збігом строків давності. Просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню оскільки відсутня безспірність заборгованості. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім того, ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2021 року було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, до пред`явлення позову, та зупинено стягнення за виконавчим провадженням №63138210 від 11.08.2021 року відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною на підставі виконавчого напису вчиненого 03 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною, зареєстрованого в реєстрі №488 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 34 844,69 гривень. В свою чергу, відповідач надав відзив на позовну заяву. У задоволені позовних вимог просить відмовити, посилаючись на те, що для вчинення виконавчого напису відповідачем були подані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, та вважає зазначену в оспорюваному виконачому написі заборгованість безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Сторони та треті особи будучи належним чином повідомленими про дачу, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися та своїх повноважних представників не направили. До початку судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Суд, з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку. Так, відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 03 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №488 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 34 844,69 гривень. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. від 25.09.2020 року відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 34 844,69 гривень Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. №1172 (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як встановлено судом, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі №310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся до суду одразу після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, заперечив розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Таким чином, на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат з оплати послуг по наданню професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне. Згідно з постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду України від 03 травня 2018 року у справі №372/1010/16-ц, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір, доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 02.08.2021, Додатокову угоду №1 до договору від 02.08.2021 про надання правової (правничої) допомоги від 25.08.2021, ордер серії ДП №2834/009 від 02.08.2021, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Однак, до матеріалів справи не додано жодних платіжних документів, які можуть підтвердити факт передачі коштів в рахунок сплати позивачем 5000,00 гривень на надання правничої допомоги. Враховуючи відсутність належних доказів, які б підтвердили фактичні витрати позивача на правову допомогу, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Враховуючи викладене, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В силу ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений останнім судовий збір на загальну суму 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві)гривні 00 копійок, що складається з: - 908,00 грн. за звернення до суду із однією позовною вимогою немайнового характеру; - 454,00 грн. за звернення до суду із заявою про забезпечення позову. На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і

Outcome: partial