Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви зазначає, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2007 р.н, [PERSON] , 2009 р.н., [PERSON] , 2012 р.н. та [PERSON] , 2015 р.н., які проживають разом з нею за зареєстрованою адресою: [ADDRESS] . За даною адресою зареєстрований і [PERSON] . Сімейні відносини між нею та [PERSON] не склалися, в сім`ї постійно траплялися сварки та конфлікти, з останнім спільно не проживають. Заявник зазначила, що [PERSON] є кривдником, оскільки систематично вчиняє відносно неї фізичне та психологічне насильство, шляхом нанесення тілесних ушкоджень, залякуваннями, погрозами фізичною розправою, ображанням нецензурними словами, у зв`язку з чим вона неодноразово зверталася до поліції по допомогу від постійного психологічного та фізичного насильства. [PERSON] зловживав наркотичними засобами та спиртними напоями, на грунті яких у нього виникали розлади психіки, що також негативно впливало на емоційний стан дітей. На теперішній час наявні ризики у вигляді вірогідності продовження вчинення кривдником насильства, а тому заявниця просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , якому визначити наступні заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього строком на шість місяців наступні обов`язки: 1) заборонити [PERSON] перебувати в місці їх спільного проживання за адресою: [ADDRESS] ; 2) заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 300 метрів до місця проживання заявниці та інших місць частого її відвідування строком на шість місяців; 3) заборонити [PERSON] вести телефонні розмови із заявницею [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на шість місяців. Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 13.01.2022 року по справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в заяві, наполягала на їх задоволенні. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що звинувачення заявниці у психологічному та фізичному насильстві є надуманим, ініціатором сімейних конфліктів є заявниця, яка постійними сварками намагається «вижити» його з сім`ї та житлового приміщення. Наразі на розгляді в суді перебуває цивільна справа за позовом заявниці про позбавлення його права користування житловим приміщенням. Вважає подану заяву безпідставною та необґрунтованою, оскільки: - висловлювання нецензурною лайкою не підпадає під визначення психологічного насильства; - подаючи дану заяву, заявниця має на меті достроково вирішити питання щодо користування ним належним йому житлом та обмежити його право бачитися та спілкуватися з його дітьми, які наразі мешкають з заявницею; крім того, заявниця не довела вірогідності вчинення відносно неї домашнього насильства у майбутньому. Будь-яких рішень у кримінальному провадженні, яким було б підтверджено факт завдання ним насильства відносно дружини немає. Також додав, щоб уникнути конфліктів та провокацій з боку заявниці він тимчасово мешкає за адресою матері по [ADDRESS] . Приміщення, в якому мешкає та працює заявниця знаходиться у центрі смт.Іванівка, де в 300 метрах знаходяться майже всі державні установи та магазини, а також знаходиться будинок його матері, а тому у разі встановлення судом такого обмеження як заборона наближатися йому на відстань ближче 300 метрів до місця проживання заявниці, призведе до обмеження його права у вільному пересуванні по центру в смт.Іванівка. Просив у задоволенні заяви відмовити. Представник заінтересованої особи - адвокат Пивоваров В.І. просив відмовити у задоволенні заяви, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2006 року (а.с.10). У сторін є четверо спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.13-16). Заявниця [PERSON] з дітьми проживають та зареєстровані у житловій квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.12, 21-22). За даною адресою зареєстрований і чоловік заявниці - [PERSON] , проте, згідно пояснень останнього, він з вересня 2021 року фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтвердила в судовому засіданні і заявниця. Судом також встановлено, що між подружжям [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні стосунки, часто виникають конфліктні ситуації з різних причин, в тому числі і щодо користування квартирою. Квартира, в якій проживає подружжя разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] , набута [PERSON] під час шлюбу із [PERSON] . Заявниця протягом 2021 року неодноразово зверталася до Відділення поліції №2 Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області з приводу вчинення [PERSON] щодо неї психологічного та фізичного насилля в сім`ї, внаслідок чого працівниками поліції відносно [PERSON] складалися термінові заборонні приписи стосовно кривдника /припис від 04.05.2021 року, припис від 23.08.2021 року, припис від 06.09.2021 року та припис від 16.12.2021 року щодо заборони в будь-який спосіб контактувати з дружиною [PERSON] / (а.с.70,72,73,80). Крім того, органами поліції за заявами [PERSON] на протязі 2021 року складалися протоколи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за статтею 173-2 КУпАП /за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно дружини [PERSON] / (а.с.79, 81). Постановою судді Іванівського районного суду Херсонської області від 10.06.2021 року [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП в зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, провадження по справі закрито (а.с.59). Постановою судді Іванівського районного суду Херсонської області від 01.07.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 170 грн (а.с.28-33). Постановою судді Іванівського районного суду Херсонської області від 04.08.2021 року справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с.60). Постановою судді Іванівського районного суду Херсонської області від 16.09.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн (а.с.24-27). Постановою судді Іванівського районного суду Херсонської області від 07.12.2021 року справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 173-2 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП (а.с.61-69). З інформації Відділення поліції №2 Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області (а.с.81) вбачається, що до відділення поліції від [PERSON] надійшло 4 заяви відносно [PERSON] за якими розпочато кримінальні провадження: - ЄО №3065 від 04.09.2021 року щодо нанесення тілесних ушкоджень. Відомості внесено до ЄРДР №12021232170000315; - ЄО №3177 від 13.09.2021 року щодо виявлення боєприпасів. Відомості внесено до ЄРДР №12021232170000140; - ЄО №3189 від 14.09.2021 року щодо нанесення тілесних ушкоджень. Відомості внесено до ЄРДР №12021232170000325; ЄО №3198 від 05.09.2021 року щодо нанесення тілесних ушкоджень. Вказане повідомлення приєднано до ЄРДР №12021232170000325 - 16.09.2021 року. По вказаним кримінальним провадженням складені обвинувальні акти відносно [PERSON] за ч.1 ст.125, ч.2 ст.125, ч.1 ст.263 КК України та скеровані для розгляду до Іванівського районного суду Херсонської області (а.с.85-92). Згідно наявних копій обвинувальних актів по кримінальним провадженням №12021232170000315 та №12021232170000325 [PERSON] обвинувачується в тому, що в стані алкогольного сп`яніння заподіяв [PERSON] легкі тілесні ушкодження. Заявником в судовому засіданні на підтвердження заподіяння їй тілесних ушкоджень з боку [PERSON] були надані висновки судово-медичного експерта №207 від 06.09.21 та №16/217 від 29.09.21, які були проведені під час проведення досудового розслідування кримінальних проваджень (а.с.83-84). 16.09.2021 року ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області по кримінальному провадженню №12021231170000140 відносно [PERSON] обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації його матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на 60 днів (а.с.34-39). 27.10.2021 року ухвалою Херсонського апеляційного суду по кримінальному провадженню №12021231170000140 відносно [PERSON] обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 11.11.2021 року (а.с.93-95). Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 11.11.2021 року по кримінальному провадженню №12021231170000140 продовжено відносно [PERSON] запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.01.2022 року, з правом внесення застави в розмірі 181600 грн (а.с.40-41). 15.11.2021 року [PERSON] було внесено заставу та звільнено останнього з-під варти, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 11.01.2022 року по об`єднаному кримінальному провадженню покладено на [PERSON] щодо якого з моменту внесення застави, а саме 15.11.2021 року обрано запобіжний захід у виді застави, обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілою, свідками у об`єднаному кримінальному провадженні на весь період судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.125, ч.1 ст.263 КК України. Строк дії обов`язків 60 днів (а.с.42-43). 16.12.2021 року відносно [PERSON] органами поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №731214 за частиною другою статті 173-2 КУпАП, за те, що він 03.12.2021 року близько 23:30 год в кафе-барі « Апельсин » за адресою смт.Іванівка по вул.Соборна,20 , де працює [PERSON] , висловлювався нецензурною лайкою в бік останньої (ас.79). Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. У частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19 вказано, що «відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Оцінюючи усі надані заявником докази у їх сукупності, а також її пояснення та пояснення заінтересованої особи, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи фактори небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства, є підстави вважати, що вчинення [PERSON] насильства відносно дружини, носить систематичний характер, існували та існують і надалі ризики можливого продовження таких дій, а тому з метою реального захисту та відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів заявника, а також попередження повторення протиправної поведінки зі сторони кривдника, суд приходить до висновку про необхідність застосування обмежувального припису відносно [PERSON] , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: 1) заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання заявниці за адресою: [ADDRESS] ; 2) заборонити йому наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання заявниці та інших місць частого відвідування останньою; 3) заборонити [PERSON] вести телефонні переговори зі [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. Суд, з огляду на встановлені судом обставини, вважає, що тимчасове обмеження кривдника права користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , з метою забезпечення безпеки постраждалої особи, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи, оскільки пов`язаний із протиправною поведінкою такої особи. Щодо вимог заявника про встановлення обмежувального припису строком на шість місяців, то на думку суду, саме такий строк буде достатнім із врахуванням положень ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17липня 1997 року, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Суд вважає, що встановлення відносно [PERSON] обмежувального припису безпосередньо не вплине на можливість останнього виконувати свої батьківські обов`язки та реалізовувати свої батьківські права по відношенню до його чотирьох неповнолітніх дітей, оскільки з пояснень сторін вбачається, що враховуючи вік дітей, спілкування батька з дітьми відбувається за місцем фактичного проживання останнього за адресою: [ADDRESS] , куди діти приходять самостійно, перешкод для цього заявником не чиняться. Крім того, суд звертає увагу заявника, що у разі неприпинення неправомірних дій, з боку [PERSON] , заявник не позбавлена права на звернення до відповідних органів з вимогою застосування інших важелів стримування, у тому числі притягнення як до адміністративної відповідальності, так і до кримінальної відповідальності, а також для продовження строку обмежувального припису. За змістом ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне повідомити уповноважений орган Національної поліції України з приводу обставин домашнього насильства з боку [PERSON] та вирішити питання профілактичного обліку кривдника [PERSON] на визначений судом строк. Відповідно до ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial