Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

І. СУТЬ ЗАЯВИ Позивачі звернулись до суду з позовом, у якому просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що позивачам на праві приватної спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідач є колишньою дружиною [PERSON] , проте за вказаною адресою більше двох років не проживає, комунальні платежі не сплачує, фактично проживає за іншою адресою. Добровільно відповідач знятись з реєстрації не бажає, чим створює позивачам перешкоди у здійсненні права власності щодо належного їй майна. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 30.09.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до\~\~судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 11.01.2022 року від позивачів надійшли заяви, в яких вони просять справу розглядати без їх участі, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримують в повному обсязі (а.с. 37,39.41). 12.01.2022 р. від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 40). Частиною ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній матеріалів, оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 41 Конституції України\~та статтею\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до\~Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.\~ Нормами ч. 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 статті 64 ЦК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ ОЦІНКА СУДУ Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є співвласниками квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 06.01.2009 р. (а.с. 6-8). Відповідно до довідки №1784 від 31.08.2021 р., виданої ТОВ «Керуюча компанія «Домком Житомир», відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Зі змісту копії рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16.12.2020 року вбачається, що шлюб, укладений 15.10.2005 року між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (а.с. 9-11). Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач, не є членом сім`ї власників квартири відповідно до приписів ч. 2 ст. 64 ЖК України, у спірному житловому приміщенні не проживає протягом тривалого часу, наявність поважних причин, з яких відповідач не проживає у квартирі, та домовленості між сторонами про збереження права користування житлом, судом не встановлено. Позивачі є співвласниками житлової квартири, а відтак на підставі ст. 391 ЦК України мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16. Нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги встановлені під час розгляду спору фактичні обставини справи, враховуючи заяву про визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову та для визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.\~\~ VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, у зв`язку з визнанням позову відповідачем, суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, а тому стягує з відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved