Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що [PERSON] , народилась [INFO] в м. Гайсин, де на той час проживали її батьки. Батьками [PERSON] являються - [PERSON] та мати - [PERSON] . У [PERSON] , був батько - [PERSON] , який був зареєстрований та проживав в с. Йосипенки Немирівського району разом з нею в одному будинку, який помер [INFO] . 07 серпня 2001 року покійний [PERSON] підписав заповітне розпорядження, відповідно до змісту якого половину житлового будинку, розміщеного по [ADDRESS] , а також земельну частку (пай) заповів своїй внучці - [PERSON] . В цей же день даний заповіт було посвідчено у Зарудинецькій сільській раді Немирівського району відповідною посадовою особою. [PERSON] , у встановлений законом термін звернулась до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини та про отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом покійного дідуся - [PERSON] . Крім [PERSON] , до даного нотаріуса звернулись із відповідними заявами про прийняття спадщини - дочка покійного - [PERSON] , а також її сестра - також дочка покійного батька - [PERSON] і у відповідності до вимог ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині, так як на момент смерті батька являлись непрацездатними - пенсіонерами. У відповідності до вимог зазначеної ст. 1241 ЦК України [PERSON] та [PERSON] частку у спадщині покійного батька вираховується з врахуванням наявності ще одного сина покійного - [PERSON] , який відмовився від спадщини після смерті батька, копія заяви якого знаходиться у матеріалах спадкової справи. Таким чином, троє дітей покійного - при спадкуванні у відсутності заповіту могли б отримати по 1/3 частині спадщини. А при наявності заповіту, як є в даному випадку, по 1/6 частині. [PERSON] та [PERSON] успадковують по 1/6 частині спадщини покійного батька. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відтак, [PERSON] , як спадкоємиці за заповітом, частка становить 2/3 частина спадщини покійного діда. Приватним нотаріусом, вивчивши представлені нами - позивачами документи, було видано дві Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 липня 2021 року та від 15 липня 2021 року. Причиною відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину нотаріусом у Постановах зазначено те, що у заповіті покійного [PERSON] від 07 серпня 2001 року вказано, що заповідач заповідає - [PERSON] - «сертифікат на права на земельну частку (пай)», що являється «недостатньо чітким волевиявленням», а також те, що у них відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку - Державний акт серія ВН№ 029298. Таким чином, інакше аніж судовим рішенням вирішити питання щодо успадкування нами своєї частки у спадщині покійного [PERSON] немає можливості, тому ми змушені звертатись до суду із даним позовом. \~ \~ \~ \~Сторони в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, у яких вимоги заяви підтримали, просили їх задовольнити, розглянути справу без їх участі. \~ \~ \~ \~ Представник відповідача Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує, щодо їх задоволення. Згідно ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] в м. Гайсин, де на той час проживали її батьки. Батьками [PERSON] являються - [PERSON] та мати - [PERSON] . У [PERSON] , був батько - [PERSON] , який був зареєстрований та проживав в с. Йосипенки Немирівського району разом з нею в одному будинку, який помер [INFO] . 07 серпня 2001 року покійний [PERSON] підписав заповітне розпорядження, відповідно до змісту якого половину житлового будинку, розміщеного по [ADDRESS] , а також земельну частку (пай) заповів своїй внучці - [PERSON] . В цей же день даний заповіт було посвідчено у Зарудинецькій сільській раді Немирівського району відповідною посадовою особою. [PERSON] , у встановлений законом термін звернулась до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини та про отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом покійного дідуся - [PERSON] . Крім [PERSON] , до даного нотаріуса звернулись із відповідними заявами про прийняття спадщини - дочка покійного - [PERSON] , а також її сестра - також дочка покійного батька - [PERSON] і у відповідності до вимог ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині, так як на момент смерті батька являлись непрацездатними - пенсіонерами. У відповідності до вимог зазначеної ст. 1241 ЦК України [PERSON] та [PERSON] частку у спадщині покійного батька вираховується з врахуванням наявності ще одного сина покійного - [PERSON] , який відмовився від спадщини після смерті батька, копія заяви якого знаходиться у матеріалах спадкової справи. Таким чином, троє дітей покійного - при спадкуванні у відсутності заповіту могли б отримати по 1/3 частині спадщини. А при наявності заповіту, як є в даному випадку, по 1/6 частині. [PERSON] та [PERSON] успадковують по 1/6 частині спадщини покійного батька. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відтак, [PERSON] , як спадкоємиці за заповітом, частка становить 2/3 частина спадщини покійного діда. Приватним нотаріусом, вивчивши представлені нами - позивачами документи, було видано дві Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 липня 2021 року та від 15 липня 2021 року. Причиною відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину нотаріусом у Постановах зазначено те, що у заповіті покійного [PERSON] від 07 серпня 2001 року вказано, що заповідач заповідає - [PERSON] - «сертифікат на права на земельну частку (пай)», що являється «недостатньо чітким волевиявленням», а також те, що у них відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку - Державний акт серія ВН№ 029298. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимогст.1223ЦК Україниправо на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно припису ч. 3 ст. 1268 ЦК України, - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкоємець який позбавлений умов для одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах незаборонених законом. Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлого, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки позивачі підтримують їх, відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі 1216-1218, 1220-1223, 1233, 1235, 1261, 1268-1270 ЦК України та

Outcome: approved