Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

[PERSON] (прізвище змінено на [PERSON] ) звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила: стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 21.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позивач посилається на наступне. 13 липня 2002 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області (актовий запис № 119). Від спільного подружнього життя сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.04.2021 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу спільна дитини сторін - [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю. Враховуючи, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а позивач самостійно не може його забезпечити, а батько є здоровим та працездатним (працює у АТ «Київоблгаз»), позивач звернулася з позовом до суду. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. 02.07.2021 року адвокат Боклаг О.Г., який діє в інтересах [PERSON] подав до канцелярії Києво-Святошинського районного суду Київської області відзив на позовну заяву, разом з яким було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів. Згідно зустрічної позовної заяви разом з [PERSON] проживає дитина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні позивача за зустрічним позовом, відповідач за зустрічним позов є працездатною, може сплачувати аліменти на сина. У зв`язку з чим позивач за зустрічним позовом просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ј частину з усіх видів її доходів щомісячно в якості аліментів для утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з моменту подання цієї заяви до повноліття дитини. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.07.2021 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 23.10.2021 року від представника позивача за зустрічним позовом надійшло уточнення позовних вимог, згідно якого останній уточнив зустрічні позовні вимоги та просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ј частину з усіх видів її доходів щомісячно в якості аліментів для утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з моменту подання цієї заяви до повноліття дитини. Ухвалою суду від 26.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 21.01.2022 року. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом частково підтримав первісні позовні вимоги, уточнені зустрічні позовні вимоги визнав; представник позивача за зустрічним позовом підтримав задоволення зустрічних позовних вимог, первісні позовні вимоги визнав частково. Суд, вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а уточнений зустрічний позов задоволенню повністю з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 13 липня 2002 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області (актовий запис № 119). Від спільного подружнього життя сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.04.2021 року у справі № 369/10421/20 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». Спільна дитина сторін - [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю, що не заперечується представниками сторін. Крім того, судом встановлено, що спільна дитина - [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком, що підтверджується довідкою Старостинського округу № 3 Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області та не спростовано сторонами. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Так, відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. Як встановлено судом та не спростовано сторонами, неповнолітній син [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем за первісним позовом [PERSON] та знаходиться на її утриманні; неповнолітній син [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем за зустрічним позовом [PERSON] та знаходиться на його утриманні, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано учасниками справи. При цьому, суд зважає, що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов [PERSON] пред`явлено 21.05.2021 року. Позов [PERSON] пред`явлено 02.07.2021 року. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне частково задовольнити первісні позовні вимоги про стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд вважає за необхідне повністю задовольнити зустрічні позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідачів за первісним та зустрічним позовом судовий збір у сумі 908 грн в дохід держави. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial