Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

В грудні 2021 року до Володарського районного суду Київської області звернувся заявник з вище названою заявою в якій вказує, що 15 листопада 2013 року приватним нотаріусом Бабак В.С. Володарського районного нотаріального округу Київської області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВТО № 078247 відповідно до якого він набув у власність житловий будинок [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] . Також нотаріусом було внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] , власником якого вказано заявника. В даних документах нотаріусом була допущена помилка у написанні РНОКПП заявника, що є перешкодою для нього щодо вільного користування своїм майном. Заявник посилаючись на вище викладені обставини просить встановити факт належності йому [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) з метою внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючих документів, а саме: -Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВТО № 078247 від 15 листопада 2013 року, виданого приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Київської області Бабак Валентиною Станіславівною на житловий будинок [ADDRESS] , в якому ідентифікаційний номер власника зазначено « [NUMBER] » замість вірного « [NUMBER] »; -Витягу з державного реєстру на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАМ № 542388, виданого приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Київської області Бабак Валентиною Станіславівною на житловий будинок [ADDRESS] , в якому ідентифікаційний номер власника зазначено « [NUMBER] » замість вірного « [NUMBER] ». Ухвалою судді Володарського районного суду Київської області від 06.12.2021 року, у справі відкрито провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні представник заявника підтримала вимоги заявника зазначені в заяві, посилаючись на обставини викладені у ній та просила дану заяву задоволити. Представник заінтересованої особи - Володарської селищної ради Білоцерківського району, Київської області, відділу «Центр надання адміністративних послуг» в судове засідання не з`явився, направив клопотання яким просив розглядати справу без його участі, проти заявлених вимог не заперечує. Ст. 81 ч. 3 ЦПК України зазначає, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Суд, ознайомившись із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, взявши до уваги позиції заявника, представника заявника, представника заінтересованої особи та дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 листопада 2013 року приватним нотаріусом Бабак В.С. Володарського районного нотаріального округу Київської області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВТО № 078247 відповідно до якого [PERSON] набув у власність житловий будинок [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] (а.с. 8). Окрім цього нотаріусом було внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] , власником якого вказано [PERSON] (а.с. 9), однак в даних документах допущено описки в у написанні РНОКПП, замість вірного « [NUMBER] », що стверджено копією дублікату ідентифікаційного коду який виданий 05.06.2000 року Сквирським міжрайонним ДПІ Володарське відділення, на ім`я [PERSON] (а.с. 5), вказано невірно « [NUMBER] », що є перешкодою заявнику вільно користуватися своїм майном. За визначенням частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. При цьому у порядку окремого провадження спір про право не вирішується (частина шоста статті 294 ЦПК України). Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документах, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заява фізичної особи про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (частина перша статті 316 ЦПК України). Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає наявними підстави для встановлення юридичного факту - факту належності [PERSON] ідентифікаційного коду - [NUMBER] , відтак заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved