Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

В січні 2020 року прокурор Токмацької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] обіймає посаду керівника апарату Токмацької районного державної адміністрації Запорізької області з 10 листопада 2016 року. Наказом керівника апарату Токмацької районної державної адміністрації від 28 вересня 2018 року № 57-к «Про звільнення [PERSON] » остання звільнена з посади адміністратора відділу з питань організації діяльності центру надання адміністративних послуг у зв`язку із скороченням штатної чисельності працівників райдержадміністрації. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 січня 2019 року вказаний наказ визнаний протиправним та скасований. [PERSON] поновлена на посаді адміністратора відділу з питань організації діяльності центру надання адміністративних послуг Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області з 01 жовтня 2018 року. Стягнуто з Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 01 жовтня 2018 року до 30 січня 2019 року у розмірі 28254,24 грн. На виконання вказаного рішення, Токмацьким управлінням ДКСУ Запорізької області здійснено безспірне списання коштів із розрахункового рахунку Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області на користь [PERSON] у сумі 28 254,24 грн. Незаконним звільненням [PERSON] із займаної посади Токмацькій районній державній адміністрації Запорізької області завдана шкода в сумі 28 254,24 грн, виплаченої [PERSON] , тобто спричинено збитки державному (місцевому) бюджету, унаслідок чого у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача, як винної особи. Зазначена шкода підлягає стягненню з [PERSON] відповідно до пункту 8 статті 134 та статті 237 КЗпП України. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області у порядку регресу шкоду,\~заподіяну установі\~у зв`язку\~з оплатою\~ [PERSON] \~часу вимушеного\~прогулу в\~сумі 28354,24\~грн., у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої унаслідок незаконного звільнення працівника. Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 10.01.2020 позовна заява заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури інтересах держави в особі Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області до [PERSON] була повернута прокурору. Постановою Запорізького апеляційного суду від 26.02.2020 апеляційна скарга заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури інтересах держави в особі Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області була задоволена. Ухвалу судді Токмацького районного суду Запорізької області від 10.01.2020 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 30 березня 2020 року дана справа була прийнята до розгляду суддею Новіковою Н.В. та у справі відкрито провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 28.09.2020 року за результатами підготовчого судового засідання було призначене судове засідання для розгляду даної цивільної справи по суті. Ухвалою Токмацького районного суду від 16.11.2020 року провадження у цивільній справі 328/29/20 за позовом заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області до [PERSON] про стягнення шкоди закрито, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Постановою Запорізького апеляційного суду від 12.01.2021 року апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури залишено без задоволення, ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 16.11.2020 року про закриття провадження у цій справі залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.04.2021 з огляду на те, що Токмацька районна державна адміністрація Запорізької області перебуває у стані припинення та у процесі реорганізації шляхом приєднання до Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області, яка є правонаступником прав та обов`язків Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, задоволено заяву Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області про заміну сторони у справі. Залучено Пологівську районну державну адміністрацію Запорізької області, як правонаступника Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області до участі у справі за позовом заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Токмацької районного державної адміністрації Запорізької області до [PERSON] про відшкодування шкоди. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.06.2021 касаційну скаргу Запорізької обласної прокуратури задоволено. Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 16.11.2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 12.01.2021 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Токмацького районного суду від 06.07.2021 дана справа прийнята до розгляду суддею Погрібною О.М., призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою Токмацького\~районного суду\~від 12.01.2022у цивільній справі № 328/29/20 замінено Токмацьку місцеву прокуратуру Запорізької області на Пологівську окружну прокуратуру Запорізької області. Представник позивача прокурор Шпагіна Т.О., яка діє в інтересах держави в особі Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі наполягала на їх задоволенні з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник позивача Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області, який про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Кірічок В.В., які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань від них не надходило. Ухвалою суду від 12.01.2021 позовну заяву Пологівської окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Пологівської районної\~державної адміністрації\~Запорізької області до [PERSON] про стягнення шкоди вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши прокурора, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, дійшов наступних висновків. Частинами 1, 2 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи або особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно зі\~статтею 23\~Закону України\~«Про прокуратуру»,\~представництво прокурором\~інтересів громадянина\~або держави\~в суді\~полягає у\~здійсненні процесуальних\~та інших\~дій,\~спрямованих на\~захист інтересів\~громадянина або\~держави,\~у випадках\~та порядку,\~встановлених законом.Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Аналіз ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. «Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Зазначена позиція міститься у постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №4/166 «б». Аналіз позиції Верховного Суду вказує на те, що лише звернення уповноваженого суб`єкта владних повноважень до суду з відповідним позовом можна вважати належним здійсненням захисту інтересів держави. Інші вжиті заходи (зокрема, листування) не відповідають вимогам чинного законодавства, зазначеної позиції. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020. Підставою для звернення прокурора з даною позовною заявою стало те, що попри наділення Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області (яка шляхом реорганізації приєднана до Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області) повноваженнями щодо стягнення шкоди, заподіяної установі зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, жодних заходів до захист та відновлення порушених інтересів держави, у т.ч. претензійно-позовного характеру, цим органом не вжито. Вказане свідчить про неналежне здійснення захисту порушених інтересі держави уповноваженим органом - Токмацькою районною державною адміністрацією Запорізької області (яка шляхом реорганізації приєднана до Пологівської районної\~державної адміністрації\~Запорізької області)та наявність відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для представництва інтересів держави в суді прокуратурою. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що прокурором доведено свою правомочність щодо представництва інтересів Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області в суді. Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з\~ч.4,5\~ст.82\~ЦПК України\~обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та іншими способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до\~ст.\~22\~ЦК України,\~особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування.Збитками євтрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 136 КЗпП України, передбачено порядок покриття шкоди, заподіяної працівником, зокрема, стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди у судовому порядку. Відповідно до п.8 ч.1 ст.134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадку, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Згідно зі ст. 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Аналогічне положення визначено в ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що наказом керівника апарату Токмацької районної державної адміністрації від 28.09.2018 № 57-к «Про звільнення [PERSON] » [PERSON] звільнена з посади адміністратора відділу з питань організації діяльності центру надання адміністративних послуг у зв`язку із скороченням штатної чисельності працівників райдержадміністрації. Наказ Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області від 28.09.2018 за № 57-К «Про звільнення [PERSON] », за наслідками скасування якого були стягнуті кошти з позивача на користь [PERSON] , видала керівник апарату Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області Забавська Т.О., яка була призначена на посаду з 10.11.2016 розпорядженням голови Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області від 10.11.2016 за №114-К «Про призначення [PERSON] » 25.01.2019 [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копіями паспорта, довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, розпорядження Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області від 30.01.2019 за №3-К «Про зміну прізвища [PERSON] ». Не погоджуючись із вказаним наказом, [PERSON] звернулась до суду з адміністративним позовом. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.01.2019 у справі №280/4511/18 визнаний протиправним та скасований наказ Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області від 28.09.2018 за № 57-К про звільнення [PERSON] з посади адміністратора відділу з питань організації діяльності центру надання адміністративних послуг. Поновлено [PERSON] на посаді адміністратора відділу з питань організації діяльності центру надання адміністративних послуг Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області з 01.10.2018. Стягнуто з Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.10.2018 до 30.01.2019 у розмірі 28 254,24 гривень. Зазначене судове рішення не було оскаржене та набрало законної сили. На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.01.2019 у справі №280/4511/18 Токмацьким управлінням Державної казначейської служби України Запорізької області 26.04.2019 та 04.07.2019 проведено безспірне списання середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 28254,24 гривень на користь [PERSON] з рахунку № [NUMBER] Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області. Так, відповідно до інформації Токмацького управління ДКСУ Запорізької області від 02.09.2019 № 01-08/965 на виконання виконавчого листа Запорізького окружного адміністративного суду від 11.04.2019 по справі № 280/4511/18 Токмацьким управлінням ДКСУ Запорізької області 26.04.2019 на користь [PERSON] проведено безспірне списання середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 7399,92 грн. 04.07.2019 на виконання виконавчого листа Запорізького окружного адміністративного суду від 31.05.2019 по справі № 280/4511/18 Токмацьким управлінням ДКСУ Запорізької області на користь [PERSON] проведено безспірне списання середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 20854,32 грн. Перерахування коштів на загальну суму 28254,24 грн. також підтверджується інформацією Токмацької районної державної адміністрації від 05.09.2019 № 1319/11-26 та копіями меморіальних ордерів: № 1 від 23.04.2019 на суму 5956,93 грн (основна сума боргу), № 2 від 23.04.2019 на суму 1331,99 грн (податок на доходи фізичних осіб), № 3 від 23.04.2019 на суму 111 грн.(військовий збір), №1 від 03.07.2019 на суму 16787,73 грн (основний борг), № 2 від 03.07.2019 на суму 312,81 грн (військовий збір), № 3 від 03.07.019 на суму 3753,78 грн (податок на доходи фізичних осіб). Таким чином, на переконання суду дослідженими доказами підтверджено, що відповідачка, як уповноважена службова особа, прийняла рішення про звільнення з посади [PERSON] з порушенням встановленого законом порядку. Вказані обставини встановлені судовими рішеннями, яки є чинними та доказів на спростування цього суду не надано. Також, наданими доказами підтверджено, що наслідок скасування незаконного наказу про звільнення [PERSON] , на користь останньої з Токмацької районної державної адміністрації (яка шляхом реорганізації приєднана до Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області) стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 28254,24 гривень. У пункті 13 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~29\~грудня 1992\~року №\~14\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування шкоди,\~заподіяної підприємствам,\~установам,\~організаціям їх\~працівниками» судам роз`яснено, що, застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що [PERSON] було звільнено із порушенням закону за наказом [PERSON] ; вона, як службова особа, яка видала наказ про звільнення, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення суду позивачем виконано у повному обсязі, що є підставою в силу пункту 8 частини першої статті 134 КЗпП України. Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Також, суд вважає, що наданими доказами прокурором достатньо обґрунтовано подання даного позову. Таким чином, суд вважає, необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача спричинену матеріальну шкоду в порядку зворотної вимоги у розмірі 28354,24 гривень. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено в повному обсязі, сплачений прокурором при звернення до суду з позовом судовий збір слід стягнути з відповідача на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Пологівської окружної прокуратури.

Outcome: approved