Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

04 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши останній тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . 22 жовтня 2021 року [PERSON] отримав довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб з якої вбачається, що в належному йому будинку зареєстрований [PERSON] , який є сином попереднього власника будинку. Попередній власник пояснив, що його син ще у 2015 році виїхав до Російської Федерації, наміру повернутися в Україну для вирішення питання зі зняття з реєстрації місця проживання у будинку немає. [PERSON] не проживає у спірному домоволодінні, жодним чином не утримує спірне домоволодіння. Реєстрація [PERSON] суттєво порушує право [PERSON] розпоряджатися належним йому на праві приватної власності майном, унеможливлює реалізацію права на відчуження нерухомості, викликає труднощі при оформленні субсидії гарантованої державою, у зв`язку з чим [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням домоволодіння [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою. Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, 17 січня 2022 року представник позивача [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, проте 17 грудня 2021 року до суду надійшла заява Директора департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської Міської ради Пономарьова А.С. про здійснення розгляду справи без участі представника третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованому в реєстрі за № 68 від 10 лютого 2021 року [PERSON] набув права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (а. с. 10-11). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 4339, виданої головним спеціалістом Відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , до складу зареєстрованих осіб входять, зокрема, [PERSON] - зареєстрований 29 серпня 2013 року (а. с. 9). Так, у ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON] є одноособовим власником житлового будинку [ADDRESS] , в той час, як до складу зареєстрованих у житловому приміщенні осіб входить також [PERSON] , який є сином попереднього власника житлового будинку - [PERSON] . Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації проживання в Україні здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Таким чином, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. До таких висновків дійшов також Верховний Суд України у своїй постанові по справі № 180/1388/17-ц від 22 травня 2019 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Оскільки згідно з договором купівлі продажу житлового будинку від 10 лютого 2021 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , останній придбав у власність житловий будинок [ADDRESS] , [PERSON] припинив право власності на вказаний житловий будинок, що зумовлює припинення права [PERSON] на користування зазначеним житловим будинком, [PERSON] за спірною адресою фактично не мешкає, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Outcome: approved