Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Представник позивача в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу. Підставами позову вважає те, що 14.12.2017 між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 11-356/0134. Відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачеві кредит у сумі 49 370,00 грн, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 13.12.2020, а позичальник (відповідач) зобов`язаний належним чином використати та повернути в передбачені кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601 -0286 від 01.12.2018, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин. З 31.12.2018 відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: по тіло кредиту - в сумі 37 027,49 грн, проценти за користування кредитом - в сумі 2 264,24 грн, всього - 39 291,73 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед АТ «Ощадбанк» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитами понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» розглянуто заяву про настання страхового випадку, складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Платіжними дорученнями № 11067 від 01.02.2019 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатило АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування по зобов`язанням відповідача в сумі 39 291,73 грн. На підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до відповідача на виплачену суму. Відповідачем частково сплачено заборгованість первісному кредитору у розмірі 24 455 грн. Між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (Первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Новий кредитор) укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021. З метою досудового врегулювання спору, позивачем надіслано відповідачу претензію (повідомлення) № 10023.12.18-2 від 10.06.2021. Однак, станом на дату подання цієї позовної заяви, відповідачем не відшкодовано фактичних витрат в порядку регресу. Просить стягнути з відповідача на користь позивача 14 836,73 грн фактичних витрат в порядку регресу та 908,00 грн витрат з оплати судового збору. Ухвалою суду від 04.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19.01.2022 вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання позивач ФОП [PERSON] не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду подала заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю. Щодо прийняття заочного рішення у справі не заперечує. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення судового засідання на адресу суду на надходило. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений за місцем своєї реєстрації; жодних заяв чи клопотань не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. 280-283 ЦПК України. Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 14.12.2017 між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі в.о. керуючого ТВБВ № 10023/0134 філії - Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» Балли О.М. та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 11-356/0134 (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів), згідно з яким сторони узгодили умови договору шляхом його підписання (а.с. 7-11). Відповідно до змісту договору № 11-356/0134 між сторонами укладено договір про споживчий кредит (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів), за змістом якого відповідачу було надано кредит в розмірі 49 370,00 грн на строк 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 13.12.2020 зі сплатою 17,99 % річних (п.п. 2.2, 2.4.1) (а.с. 7 - 11). Згідно з випискою по рахунку [PERSON] станом на 03.01.2019 заборгованість за тілом кредиту становить 37 027,49 грн (а.с. 14 - 15). Відповідно до виписки по рахунку [PERSON] станом на 03.01.2019 заборгованість за процентами за користування кредитом становить 2 264,24 грн (а.с. 12 -13). Виписки по рахунку відповідача свідчать про те, що позичальник належним чином не виконував умови договору щодо сплати платежів у розмірі та порядку, передбаченому вищевказаним договором. 01.12.2018 між ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» в особі генерального директора Ким Г.Г. та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі заступника голови правління Тютюна А.О. укладено договір добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601 - 0286, згідно з яким сторони узгодили умови договору шляхом його підписання (а.с. 16 - 20). Відповідно до змісту договору № 18.215040.1601 - 0286 між сторонами укладено договір добровільного страхування кредитів, за змістом якого страхувальник (в особі Установ Страхувальника) зобов`язується сплачувати страхові платежі, а страховик приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами цього договору, виплатити страхувальнику (в особі установ страхувальника) страхове відшкодування на умовах цього договору (п.п. 2.2 договору). Згідно з п. 4.1. договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601 - 0286 страховим випадком за цим договором є факт первинного (першого у часі, за винятком випадку, передбаченого абз. 3 цього пункту) виникнення збитків у страхувальника (в особі установ страхувальника) внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь - яких причин, за винятком тих, що передбачені розділом 9 цього договору. Страховий випадок за цим договором настає на 61 день після дати, встановленої кредитним договором як дата повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом (а.с. 16 - 20). ПАТ «Державний ощадний банк України» повідомив ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.АЙ» про настання страхового випадку, що підтверджується заявою про настання страхового випадку № 121.11-17/17 від 18.01.2019, яку ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.АЙ» отримало 28.01.2019 (а.с. 21). Згідно змісту заяви про настання страхового випадку від 18.01.2019 страховий випадок настав згідно договору добровільного страхування кредитного договору № 11 - 356/0134 від 14.12.2017, а саме: факт виникнення збитків у страхувальника (в особі установ страхувальника) внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь - яких причин, за винятком тих, що передбачені розділом 9 цього договору. Позичальником є [PERSON] , дата виникнення заборгованості за договором 31.12.2018; дата настання страхового випадку 01.11.2018; страхова сума на дату настання страхового випадку 39 328,23 грн; заборгованість позичальника на дату настання страхового випадку та проценти за користування кредитом: 39 328,23 грн, в тому числі: по кредиту 37 027,49 грн; за відсотками за користування кредитом 2300,74 грн (а.с. 21). Відповідно до страхового акту № Черкс10023.12.18-2 від 31.01.2019 ТзДВ «Страхова компанія» «Ю.Ес.Ай.» визнало страховим випадком факт заборгованості за кредитним договором позичальника [PERSON] на загальну суму страхового відшкодування 39 291,73 грн, яка складається із заборгованість за тілом кредиту в сумі 37 027,49 грн та заборгованості по відсоткам в сумі 2 264,24 грн та виплатило ПАТ «Державний ощадний банк України» суму страхового відшкодування в розмірі 39 291,73 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 11067 від 01.02.2019 (а.с. 22 та а.с. 22 зворотна сторона). Згідно із карткою рахунку:37.4 станом на 30.06.2021 [PERSON] у добровільному порядку сплачено суму заборгованості в розмірі 24 455,00 грн (а.с. 23). 20.05.2021 між ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» та ФОП [PERSON] укладено договір № 01 - 05 про відступлення права вимоги (цесії), згідно з яким сторони узгодили умови договору шляхом його підписання (а.с. 24 - 26). Згідно змісту договір № 01 - 05 про відступлення права вимоги (цесії), ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» відступає новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (п.2.1 договору) (а. с. 24 - 26). Відповідно до додатку № 1 до договору № 01 - 05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2020 право вимоги за кредитним договором/страховим актом № Черк10023.12.18-2 від 01.02.2019 перейшло до ФОП [PERSON] (а. с. 27 - 33). Згідно із додатковою угодою № 1 до договору № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021сторони підписали додаткову угоду про те, що сторони домовились вірним вважати в реєстрі прав вимог «Додаток № 1 до договору № 01 - 05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021» з дати підписання договору (а.с. 34). Представником позивача [PERSON] 10.06.2021 на адресу відповідача [PERSON] було направлено претензію (повідомлення) № 10023.12.18-2, відповідно до якої відповідача було повідомлено про зміну кредитора та пропозицію сплатити заборгованість в розмірі 14 836,73 грн у добровільному порядку (а.с. 35). Відомості про відшкодування відповідачем витрат по виплаті страхового відшкодування на момент розгляду справи в суді відсутні, жодних заперечень щодо позову відповідач суду не надав. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або Законом. Згідно із ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Аналогічні приписи містяться у ст. 4 ЗУ «Про страхування» № 85/96-ВР 07.03.1996 (який діяв на момент виникнення правовідносин). Відповідно до п.16 ч.4 ст. 6 ЗУ «Про страхування» № 85/96-ВР 07.03.1996 (який діяв на момент виникнення правовідносин) видами добровільного страхування можуть бути, зокрема, страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту). Згідно з ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про страхування» № 85/96-ВР 07.03.1996 (який діяв на момент виникнення правовідносин) здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування» (який діяв на момент виникнення правовідносин) № 85/96-ВР 07.03.1996 до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні приписи містяться у ст. 993 ЦК України. Спірні правовідносини, регулюються положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування» і ст. 993 ЦК України. Дані норми законодавчо закріплюють перехід до страховика, який виплатив страхове відшкодування, права вимоги страхувальника, яке він має до особи, відповідальної за збитки. Таким чином, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування ТзДВ «Ю.Ес.Ай.» у межах фактичних витрат, які були виплачені страхувальнику ПАТ «Державний ощадний банк України» за страховий випадок пов`язаний з невиконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Під час переходу права вимоги нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникло, а відбулася заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Дана позиція узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Суд зазначає, що представник позивача помилково ототожнив поняття «суброгація» і «регрес», внаслідок чого просить в позовній заяві стягнути відшкодування в порядку регресу. Суброгація - це перехід до страховика на підставі відповідного акту права вимоги, яке страхувальник має щодо особи, винної у збитках. Це правило поширюється на страховика лише на суму фактично виплаченого ним страхового відшкодування (передання страхувальником страховикові права на стягнення заподіяної шкоди з третіх (винних) осіб у межах виплаченої суми). Суброгація випливає безпосередньо із закону і не потребує підтвердження договором страхування. Доказами наявності у страховика права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, є договір страхування і документ, який підтверджує виплату страхового відшкодування. Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди та у зв`язку з яким було виплачено страхове відшкодування і заміну в ньому кредитора. Основна відмінність регресу від суброгації полягає в тому, що право регресу виникає з відносин із заподіяння шкоди (тобто позадоговірних, деліктних відносин), а право суброгації - із страхових відносин, які є договірними. При суброгації заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинені збитки особа свій обов`язок щодо їх компенсації не виконала, тому заміна сторін у зобов`язанні не замінює й порядку обчислення та перебігу строку позовної давності згідно з частиною 1 статті 262 ЦК України. За регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається заново - з моменту виконання основного зобов`язання. Оскільки при суброгації нове зобов`язання щодо відшкодування шкоди не виникає, а лише відбувається заміна кредитора в існуючому зобов`язанні - до страховика переходить право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, то перебіг позовної давності заново не починається. Про правильність застосування даних норм права свідчить постанова ВП ВС від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17 (провадження № 12-134гс18); постанова КГС ВС від 30.01.2018 у справі № 910/12500/17 . Відповідно до положень ст. 512, 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, при передачі зобов`язань за договором страхування від одного страховика іншому передаються всі права та обов`язки як боржника так кредитора, відповідно до операцій, які здійснюються за таким договором страхування. На підставі наведених положень, суд зазначає, що відступлення права грошової вимоги до позивача відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що всі обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволення як такі, що виникли за договором відступлення права вимоги в порядку суброгації. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved