Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Позивач по первісному позову звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, вказуючи, що [INFO] помер його батька [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, посвідчений 04.03.2016 державним нотаріусом Першої маріупольської державної контори Кулініч В.М., яким заповів все належне йому майно позивачу. Спадкове майно, на яке відкрилась спадщина за заповітом, складається з земельної ділянки площею 0,0474 га, кадастровий номер 1412300000:04:016:0228, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок, розташований на зазначеній земельній ділянці на праві спільної часткової власності належить позивачу 17/24 часток та відповідачці 7/24 часток. Спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку позивач прийняв шляхом подачі відповідної заяви 18.01.2019 до Першої маріупольської державної нотаріальної контори. Крім позивача спадщину також прийняла відповідачка, яка є рідною донькою спадкодавця та є інвалідом 3 груди, на обов`язкову частку вище зазначеного спадкового майна спадкодавця [PERSON] шляхом подачі заяви за місцем відкриття спадщини як спадкоємець першої черги за законом. В серпня 2021 позивач звернувся до Першої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на належну спадкодавцю [PERSON] спірну земельну ділянку. Однак постановою державного нотаріуса Фоміної А.В. від 02.08.2021 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вище зазначене спадкове майно позивачу було відмовлено з причин невизнання права особистої приватної власності спадкодавця на спірну земельну ділянку на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду та просить: визнати за ним право власності на ѕ частки земельної ділянки площею 0,0474 га, кадастровий номер 1412300000:04:016:0228, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження. 10.11.2021 на адресу суду від відповідачки надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Подана зустрічна позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер її батька [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, посвідчений 04.03.2016 державним нотаріусом Першої маріупольської державної контори Кулініч В.М., яким заповів все належне йому майно [PERSON] . Спадкове майно, на яке відкрилась спадщина за заповітом, складається з земельної ділянки площею 0,0474 га, кадастровий номер 1412300000:04:016:0228, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок, розташований на зазначеній земельній ділянці на праві спільної часткової власності належить позивачці 7/24 часток та відповідачу 17/24 часток. Спадщину після смерті батька позивачка прийняла як спадкоємець першої черги за законом на обов`язкову частку, оскільки є інвалідом 3 групи, шляхом звернення з відповідною заявою до Першої маріупольської державної нотаріальної контори. [PERSON] також прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви за місцем відкриття спадщини. Однак постановою державного нотаріуса Першої маріупольської державної нотаріальної контори Фоміною А.В. відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вище зазначене спадкове майно з причин невизнання права особистої приватної власності спадкодавця на спірну земельну ділянку на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутись до суду та просить: визнати за нею право власності на ј частки земельної ділянки площею 0,0474 га, кадастровий номер 1412300000:04:016:0228, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14.11.2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування було об`єднане в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В судове засідання позивач по первісному позову не з`явився, надали заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти задоволення зустрічної позовної заяви не заперечував. В судове засідання відповідачка по первісному позову не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала у повному обсязі, на задоволенні зустрічної позовної заяви наполягала. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оскільки відповідачка по первісному позову визнала пред`явлений позов, а позивач по первісному позову визнав зустрічну позовну заяву, суд враховуючи положення ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх поданими доказами, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягає до задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла мати сторін [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, серія [NUMBER] . [INFO] помер батько сторін [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього, серія [NUMBER] . Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №703603 [PERSON] належить 0,0474 га земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1412300000:04:016:0228, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. За життя [PERSON] залишив заповіт від 04.03.2016 року, посвідчений державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М. за реєстром №8-179, яким заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось та взагалі все те, на що за законом матиме право, своєму сину [PERSON] . Згідно спадкової справи № 37/2019, відкритої до майна [PERSON] , померлого [INFO] , наявний заповіт від 04.03.2016 року, посвідчений державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М. за реєстром №8-179, яким [PERSON] заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось та взагалі все те, на що за законом матиме право, своєму сину [PERSON] . Спадкоємець [PERSON] спадщину за заповітом прийняв шляхом подачі відповідної заяви 18.01.2019 року. Спадкоємцем за законом на обв`язкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України є дочка спадкодавця [PERSON] , як особа з інвалідністю Ш групи, яка прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви 09.04.2019 року. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.11.2020 визнано за [PERSON] право власності на 17/24 частини житлового будинку, по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після матері [PERSON] , померлої [INFO] та за заповітом після смерті батька [PERSON] померлого [INFO] ; [PERSON] право власності на 7/24 частини житлового будинку, по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після матері [PERSON] , померлої [INFO] та за заповітом після смерті батька [PERSON] померлого [INFO] Постановою державного нотаріуса Першої маріупольської державної нотаріальної контори Фоміної А.В. від 02.08.2021 № 1513/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] ,померлого [INFO] , на майно, яке складається з земельної ділянки, площею 0,0474 га, кадастровий номер 1412300000:04:016:0228, розташованої за адресою: [ADDRESS] з причин невизнання права особистої приватної власності спадкодавця на спірну земельну ділянку на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власті (ст. 392 ЦК) Відповідно до частин 1\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України\~визначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття сподкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1255 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільного призначення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку відсутній, то сторони не мають змоги у здійсненні своїх законних прав та обов`язків. З огляду на викладене, суд прийшов до твердого переконання, що в судовому засіданні належними та допустимими доказами доведені обставини, якими позивач по первісному позову та відповідач по первісному позову обґрунтовують свої позовні вимоги, а саме те, що вони є спадкоємцями після смерті [PERSON] , спадщина на яке складається з земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] , правовстановлюючий документ на яку не визнався нотаріусом, що є підставою для задоволення первісного та зустрічного позовів. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить із положень ст. 1 ЦПК України, відповідно до яких задачами цивільного судового провадження є захист порушених та невизнаних прав свободі та інтересів фізичних осіб, а також положень Конституції України та Цивільного кодексу України згідно яких власник майна має права безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. На підставі викладеного,

Outcome: approved