Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

01 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дочку, що продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є її батьком. Після закінчення школи вона вступила на перший курс до Череповецького державного університету на денну форму навчання. Форма фінансування навчання - держзамовлення. До досягнення нею повноліття по рішенню суду з батька стягувалися на її утримання аліменти, які сплачені в повному обсязі. У зв`язку із навчанням виникають додаткові витрати, а навчання на денній формі не дає можливості працевлаштуватися. Відтак вона не має можливості матеріально себе забезпечувати і потребує допомоги батьків. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви. До повноліття з батька стягувалися аліменти в розмірі 1/6 частини його доходів, оскільки у нього були інші утриманці, а на даний час утриманців немає, тому він може сплачувати аліменти саме в розмірі 1/4 частини його доходу. Зазначила, що має хронічні захворювання та потребує лікування. Позивачка в судове засідання не з`явилася. В позовній заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність (а.с. 3). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що позивачка навчається на безкоштовній формі навчання та не зазначає на які саме потреби просить стягувати з нього аліменти. Вказав на те, що в той період коли з нього стягували аліменти на її утримання, мати позивачки отримувала державну допомогу, як мати одиначка як на території України так і на території Російської Федерації. Тому, просив врахувати кошти які стягувалися з нього в цей період, в рахунок аліментів на період навчання. Крім того, обов`язок щодо утримання повнолітньої дочки на період навчання покладений законом на обох батьків. Таким чином такий обов`язок покладається і на матір позивачки. 16.11.2021 відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 21). Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку батька утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Встановлено, що позивачка [PERSON] є дочкою відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, рішенням суду від 13.02.2007 (а.с.8,9-10). Позивачка навчається на першому курсі Череповецького державного університету на денній формі навчання, форма фінансування навчання - держзамовлення. Початок навчання 01.09.2021 до 30.06.2026 (а.с 11). За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочку регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх сина, дочку у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх сина, дочку, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначила, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, оскільки навчається на денній формі навчання і не працює, немає самостійного доходу. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочку; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, обов`язок по утриманню повнолітнього дочку в період його навчання не може бути покладений виключно на матір дитини. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Також судом враховується та обставина, що позивачка, як повнолітня особа, повинна та може вживати заходи для свого власного забезпечення. За наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідач отримує пенсію, тому спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Окрім того, відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, вимоги позивача про стягнення аліментів ґрунтуються на законі. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог в частині розміру аліментів 1/4 частки, яку остання просить стягнути з відповідача щомісячно. Оскільки, в супереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на утримання повнолітньої дочки саме в такому розмірі та те, що вона потребує аліментів саме в такому розмірі. При визначенні розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд враховує обставини, визначені в ст.182 СК України. Стан здоров`я сторін, матеріальне становище відповідача. Також суд враховує необхідність придбання позивачем продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу, предметів і речей для навчання тощо, ту обставину, що дочка, як повнолітня особа, повинна і самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення. Тому суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача - 1/8 частку від усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Вимога позивачки про стягнення із відповідача на її користь аліментів, розмір яких не може буди меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції не підлягає задоволенню. Положенням п.1 ч.2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак дитина - особа до досягнення нею повноліття (ст. 6 СК України). Оскільки позивачка вже повнолітня, то на неї не розповсюджуються норми ст. 182 СК України, щодо мінімального розміру стягуваних аліментів. Стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання та їх розмір, регламентуються главою 16 СК України. Крім, того положенням ст. 200 СК України не передбачена індексація аліментів на період навчання. Згідно положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. Згідно вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено на 50% то розмір судового збору становить (908/2) 454 грн.

Outcome: partial