Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

29 листопада 2021 року на адресу Березнегуватського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем від цивільного шлюбу мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що їх донька є дитиною - інвалідом, яка проживає та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини та позивачки не надає. В зв`язку з вищенаведеним просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на її утримання у розмірі 1500,00 гривень щомісячно, до досягнення дитини трьох років, тобто до [INFO] та аліменти на її користь в інтересах їх дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 гривень щомісячно до досягнення дитини повноліття, тобто до [INFO] . Ухвалою судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08.12.2021 року справу відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, якою частково визнавав позовні вимоги. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що за час спільного проживання у сторін народилася дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , де в графі «Батько» вказано [PERSON] , а в графі «Мати» - [PERSON] . Відповідно до довідки № 941/11.1-07 від 15.11.2021 року, виданої Березнегуватською селищною радою Миколаївської області встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , та разом з нею проживає її донька [PERSON] , [INFO] . Згідно медичного висновку №18 від 22.03.2021 року, виданого комунальним некомерційним підприємством "Березнегуватський центр первинної медико-санітарної допомоги" Березнегуватської селищної ради, [PERSON] встановлено діагноз: уроджена повна сквозна щілина верхньої губи, альвеолярного відростка, твердого та м`якого піднебіння зліва, часткове порушення органів ковтання, дихання та мови. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В наданій суду заяві, [PERSON] позовні вимоги частково визнав. Просив зменшити сплату аліментів на утримання [PERSON] до розміру 750 грн., оскільки на даний час не має постійного заробітку. Крім того, зазначив, що добровільно кожного місяця сплачує грошові кошти на утримання [PERSON] та дитини [PERSON] в розмірі 1500 грн. та надав чеки про перерахування грошових коштів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 грудня - 2100 гривень, а отже мінімальний розмір аліментів, на момент розгляду справи, на дитину віком до 6 років не може бути менший ніж 1050 гривень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, [PERSON] є дитиною з інвалідністю, потребує постійного лікування, своєчасного оздоровлення та належного харчування, тому розмір аліментів який підлягає стягненню, повинен бути достатнім для належного догляду за дитиною. Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. У Постанові Пленуму Верховного Суду Українивід 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодобатьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1. ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вище викладене та беручи до уваги часткове визнання відповідачем позову, а також, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням матеріального становища обох сторін, матеріальної потреби дитини, оскільки вона являється інвалідом, обов`язку другого з батьків також утримувати дитину, стану здоров`я відповідача, який є чоловіком працездатного віку, доказів про наявність будь-яких захворювань, а також знаходження на його утриманні інших осіб не надав, відсутність постійного заробітку, враховуючи добровільні дії зі сплати коштів на утримання позивача та дитини, а також приймаючи до уваги прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» на дитину до 6 років, який з 1 грудня 2021 року складає 2100 грн., суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , в розмірі 1500 грн. та аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з моменту набрання законної сили рішення суду, оскільки доведено сплату [PERSON] аліментів на дитину, як до подачі позовної заяви, так і після. Відповідно частини 1, 2 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оскільки відповідач добровільно щомісячно сплачує аліменти на дитину, суд не постановляє про негайне виконання рішення суду, що передбачено ст.430 ЦПК України. При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договір про надання послуг з правничої допомоги від 29.11.2021 року №329; квитанція до прибуткового касового ордеру №162 від 26.11.2021 року на суму 1000 грн. та звіт про надання правової допомоги з описом наданих послуг. Згідно Договору про надання правової допомоги від 29.11.2021 року, укладеного позивачем з її представником, адвокат приймає на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта, надавати усі види правової допомоги, а клієнт зобов`язаний оплатити всі види правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору. У звіті щодо наданої правової допомоги представник позивач вказав: надання консультацій, складання позовної заяви - вартість 1000 грн. Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 гривень. Згідно статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial