Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Позов мотивований тим,що 27.12.2019 року [PERSON] , керуючи автомобілем «КІА Сееd» д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] від отриманих травм загинула на місці пригоди. За фактом ДТП повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внесено до ЄРДР за № 12019020000000511. Станом на цей день досудове розслідування в кримінальному провадженні триває. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «КІА Сееd» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПАТ «УПСК» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8982059. В зв`язку зі смертю [PERSON] її дочці - [PERSON] завдано моральної шкоди. 12.02.2020 року представник позивача [PERSON] повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 16 692 грн. на підставі п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Рішення про виплату страхового відшкодування було призупинено до надання позивачем документів: про склад сім`ї потерпілої та постанови по кримінальній справі. Позивач вважає, що відмова відповідача у виплаті є незаконною та необґрунтованою. Так, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю потерпілої є чоловік потерпілої - [PERSON] , син - [PERSON] , донька - [PERSON] . На день настання страхового випадку статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено мінімальну заробітну плату з січня 2019 року - 4 173 грн. на місяць. Тому загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю складає 50 076, 00 грн. Отже, частка, яка припадає на кожну із трьох осіб, що мають право на отримання страхового відшкодування, складає 16 692 грн. Окрім того, позивач понесла витрати на поховання у розмірі 9 105, 00 гривень. Отримавши заяву про виплату страхового відшкодування 17.02.2020 року відповідач зобов`язаний був здійснити таке відшкодування до 17.05.2020 року, однак, не здійснив. Період для нарахування штрафних санкцій за порушення виконання грошового зобов`язання починається з 18.05.2020 року (наступного дня за днем закінчення 90-денного строку виплати страхового відшкодування) та закінчується 27.02.2021 (в день подання позову до суду). Розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 25 797,00 грн. за цей період становить 2 490,82 грн. Згідно ст. 625 ЦК України розрахунок інфляційних втрат за прострочення виплати страхового відшкодування з 18.05.2020 року по 27.02.2021 року становить 1 152,54 грн. 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування за користування грошовими коштами у зв`язку із простроченням виплати страхового відшкодування з 18.05.2020 року по 27.02.2021 року становить 606, 41 грн. Тому, на підставі вищезазначеного, позивач була змушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 09.03.2021 року призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 22.07.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотанням про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Зазначено, що позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання представник Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» не з`явився. В матеріалах справи міститься відзив, відповідно до якого представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, оскільки на даний час по факту ДТП триває розслідування в кримінальному провадженні № 12019020000000511, що відповідно до абз. 4 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для призупинення строку для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплати. ПрАТ «УПСК» не відмовляє позивачу у виплаті страхового відшкодування, лише призупиняє строк до розгляду кримінального провадження. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 27.12.2019 року було відкрито кримінальне провадження 12019020000000511 по факту ДТП, а саме: приблизно о 17.30 год. 27.12.2019 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «КІА Сееd» держномер [NUMBER] , виконуючи маневр повороту праворуч з прибудинкової території будинку [ADDRESS] в напрямку вул. Чорновола, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка перетинала проїзну частину зліва направо відносно руху автомобіля, в забороненому для цього місці. В результаті ДТП пішохід [PERSON] від отриманих травм загинула на місці пригоди. Досудове розслідування здійснюється ГУ НП у Вінницькій області. Транспортний засіб «КІА Сееd» держномер [NUMBER] був застрахований ПрАТ «УПСК» згідно полісу АМ/8982059 з 20.02.2019 року до 19.02.2020 року. [PERSON] , [INFO] є дітьми [PERSON] та [PERSON] . Із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування 12.02.2020 року звернувся до ПрАТ «УПСК» представник [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] 11.03.2020 року ПрАТ «УПСК» на адресу представника позивача був направлений запит із проханням надати довідку про склад сім`ї потерпілої, витяг з ЄРДР, рішення по кримінальному провадженню (постанову про закриття кримінального провадження чи рішення суду). Письмової відповіді щодо відмови у виплаті страхового відшкодування матеріали справи не містять. У відзиві на позов представник відповідача повідомив, що ПрАТ «УПСК» не відмовляє у виплаті страхового відшкодування. Дана виплата призупинена до розгляду кримінального провадження по факту ДТП. Як встановлено судом, станом на день розгляду даної справи по суті кримінальне провадження 12019020000000511 не завершене. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що дії водія [PERSON] були неправомірними, від його неправомірних дій настала смерть потерпілої і була завдана моральна шкода, а оскільки цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована в ПрАТ «УПСК», позивач просив стягнути шкоду із страховика незалежно від вини водія. Між сторонами виник спір щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди - однин із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статті 16 ЦК України. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою вказаної статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п. 8 постанови від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст..ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (стаття 990 ЦК України). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Враховуючи наведені норми закону, для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. Оскільки шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, шкода відшкодовується незалежно від вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Проте, пред`являючи вимоги до відповідача як страховика, який зобов`язаний відшкодувати моральну шкоду на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач не надав доказів того, що саме внаслідок неправомірних дій страхувальника - [PERSON] було завдано шкоду потерпілій та між його неправомірними діями і шкодою є причинно-наслідковий зв`язок. Жодним належним доказом не підтверджено, що саме [PERSON] керував транспортним засобом і саме його дії були неправомірними. Станом на день ухвалення судом рішення у даній справі відсутні докази щодо прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні 12019020000000511 від 27.12.2019 року по факту ДТП, внаслідок якої загинула пішохід [PERSON] . Доказів того, що [PERSON] оголошено підозру, немає. За відсутності належних і допустимих доказів в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України - постанови, прийнятої в порядку КУпАП, КПК або вироку суду щодо дій [PERSON] вирішувати питання про правові наслідки дій чи бездіяльності цієї особи та чи мали місце ці дії (бездіяльність), є передчасним, а твердження, що саме він здійснив наїзд на потерпілу [PERSON] , буде припущенням. Витяг з ЄРДР про внесення відомостей щодо події ДТП, в якій водій [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , не може бути належним і допустимим доказом протиправної поведінки [PERSON] . Інших доказів, які б у своїй сукупності давали змогу дійти висновку про наявність в діях [PERSON] складу цивільного правопорушення, в матеріалах справи немає. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що протиправна дія [PERSON] є причиною, а шкода, яка завдана позивачу - наслідком такої протиправної поведінки. Згідно із ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч.6 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Враховуючи наведені обставини і норми закону, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позову немає. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за рахунок позивача, а судовий збір - за рахунок держави.

Outcome: dismissed