Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

У червні 2021 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 липня 2019 року між нею (позивачкою) та відповідачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання, за умовами якого вона (позивачка) передала у власність відповідача належний їй будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1312 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221055500:02:017:0002 за тією ж адресою, а відповідач мав щомісячно надавати їй на проживання кошти в сумі 1000 грн., сплачувати всі комунальні платежі, забезпечувати її харчами, одягом, ліками, доглядом та необхідною медичною допомогою, видати за власний кошт збірку її віршів. Однак, через певний час відповідач відмовився приходити та належним чином надавати їй необхідну допомогу, переїхав проживати до іншої області, продукти харчування, медикаменти взагалі не купував, передбачену договором матеріальну допомогу не надавав, для оплати комунальних послуг вона (позивачка) частково надавала відповідачу власні кошти. Тому просила зазначений договір довічного утримання від 31 липня 2019 року розірвати. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали і викладене підтвердили. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання оспорюваного договору не заперечував. Приватний нотаріус Микитенко Н.С. в судове засідання не з`явилась, просила справу розглядати без її участі. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 31 липня 2019 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання, за умовами якого позивачка передала у власність відповідача належний їй будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1312 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221055500:02:017:0002, що розташована за тією ж адресою, а відповідач зобов`язався забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно. Зокрема, відповідач зобов`язався не пізніше 20 числа кожного місяця виплачувати позивачці грошові кошти в сумі 1000 грн.; здійснити за власний кошт видання збірки віршів, автором яких є позивачка, не пізніше 2022 року; виконувати дрібний ремонт житлового будинку; утримувати у належному стані прибудинкову територію, доглядати за садом; забезпечувати позивачку харчуванням, необхідним одягом; забезпечувати належними при потребі лікувальними засобами, процедурами згідно з рекомендаціями лікаря; надавати медичну допомогу шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників; оплачувати за власний рахунок комунальні послуги, інші платежі; вчиняти всі необхідні дії щодо забезпечення позивачки всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою тощо (а.с.5-8). Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також всі види догляду (опікуання), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Згідно ч.1,2 статті 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе за договором довічного утримання зобов`язання і відповідач в судовому засіданні визнав дані обставини та погодився на розірвання вказаного договору. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд визнає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, розірвати договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та [PERSON] 31 липня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Київської області Микитенко Н.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1349. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 908 грн. та на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 2000 грн. (а.с.1,12-16).

Outcome: approved