Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 18 липня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому щлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу, сторонами було придбано транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ 21154», д.н.з. [NUMBER] , 2007 р.в., VIN кузов (шасі) - [NUMBER] , вартістю 76 446,00 грн., який зареєстрований на ім`я відповідача. Після припинення шлюбних стосунків відповідач категорично заперечує право позивачки на автомобіль та користується ним виключно відповідач. А тому, позивачка просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з відповідача компенсацію вартості 1/2 частини у спільному майні подружжя у розмірі 38 223 грн. Ухвалою суду від 16 червня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 25 жовтня 2021 року відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Відзив мотивував тим, що дійсно спірний автомобіль придбаний за час шлюбу в грудні 2015 року та був зареєстрований на ім`я відповідача, однак 16 березня 2021 року його було продано [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу від 16 березня 2021 року вартість автомобіля складала 10 000 грн., а виходячи з цього, розмір частки позивачки становить 5 000 грн. 00 коп., що є значно меншою, ніж визначений нею розмір компенсації автомобіля. Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити та надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 18 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №910, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с. 5/ У відповіді на адвокатський запит Територіального сервісного центру МВС №3242 від 09.09.2021 року №31/10/3242-1003 повідомлено, що 17.12.2015 року транспортний засіб марки «ВАЗ 21154», 2007 року випуску був зареєстрований за [PERSON] , а 16.03.2021 року був перереєстрований на нового власника на підставі договору купівлі-продажу від 16 березня 2021 року /а.с. 40/ Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 16 березня 2021 року № 7214/21/005567, укладеного між Суб`єктом господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу, та перебуває на обліку з ГСЦ МВС за реєстраційним №7214 від 14.04.2015 року ТОВ «ПОРЯД» та [PERSON] , ціна транспортного засобу марки «ВАЗ 21154», 2007 року випуску, VIN кузов (шасі) - [NUMBER] становить 10 000,00 грн. /а.с. 56/ Відповідно до акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7214/21/005567 від 16 березня 2021 року, вартість автомобіля марки «ВАЗ 21154», 2007 року випуску, VIN кузов (шасі) - [NUMBER] , з урахуванням зносу 60%, становить 10 000 грн. /а.с. 57/ При вирішенні спору суд виходить з наступного. За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи положення вказаної статті, оскільки автомобіль марки «ВАЗ 21154», 2007 року випуску, VIN кузов (шасі) - [NUMBER] року випуску набутий у власність та зареєстрований за відповідачем за час перебування у шлюбі за позивачем, такий автомобіль належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя у рівних частках. Письмових доказів, зокрема, шлюбного договору, існування домовленості між подружжям щодо іншого визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжя у разі поділу майна до суду не надано. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Згідно зі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Тлумачення ст. 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Частиною 4 ст. 71 СК України визначено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. 5 ст. 71 СК України). Аналіз змісту положень ст. 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (ст. 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. Оцінюючи положення ч. 5 ст. 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2019 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616св18). Враховуючи те, що позивач звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення компенсації за свою частку у спільному майні, тому не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у такому спорі. Встановивши, що спірний автомобіль марки «ВАЗ 21154», 2007 року випуску, VIN кузов (шасі) - [NUMBER] належав сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя, на час звернення до суду проданий третій особі, суд дійшов висновку про можливість поділу майна подружжя у спосіб, обраний позивачем, стягнувши з відповідача компенсацію за 1/2 частку вартості автомобіля. Так, позивачка просила стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію 1/2 частини вартості проданого спільного сумісного майна (автомобіль марки «ВАЗ 21154», 2007 року випуску) у сумі 38 223,00 грн. На підтвердження вартості спірного автомобіля надала лист судового експерта Петрушанко В.В. №18 від 27.10.2021 року, в якому експерт повідомив, що виходячи з даних та використовуючи спеціальну літературу встановлено орієнтовну (середню) вартість, аналогічного автомобіля станом на16 березня 2021 року, а саме автомобіль ВАЗ 21154, 2007 року випуску - 72 980 грн. при курсі НБУ 27 643 грн. за долар США. Крім того роз`яснено, що більш точне встановлення ринкової вартості, як в сторону збільшення або зменшення, можливе після проведення експертизи при наданні автотранспорту для огляду /а.с. 67/ Однак, судом не може братися до уваги вищевказане повідомлення експерта, як на підтвердження дійсної ринкової вартості автомобіля, оскільки останнє не відповідає вимогам передбаченим статтею 102 ЦПК України. Статтею 102 передбачені вимоги до висновку експерта. Так, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. В порушення вказаних вимог, надане позивачем повідомлення не відповідає вимогам передбаченим ст.102 ЦПК України. Натомість Позивачка та її представник - адвокат Коваль О.П. не заявляли клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, не подавали звіту про оцінку автомобіля чи висновку експерта, зроблених на замовлення позивача. При цьому, позивачка та її представник подавши позовну заяву та додані відповідні докази і документи, не були позбавлені можливості заявити клопотання про призначення судової експертизи в суді. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивачка не надала доказів на підтвердження вартості автомобіля та не спростувала вартість спірного автомобіля, встановлену товарознавцем на час укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу від 16 березня 2021 року № 7214/21/005567. Враховуючи викладене, оскільки відчуження спільного автомобіля відповідачем відбулося без згоди позивача, то єдиним способом захисту порушених прав позивача є задоволення вимоги про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні в порядку ст. 364 ЦК України, яка становить 5 000,00 грн. із розрахунку 10 000 грн. вартості автомобіля «ВАЗ 21154», 2007 року випуску, VIN кузов (шасі) - [NUMBER] згідно договору купівлі-продажу від 16 березня 2021 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial