Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

[PERSON] 9 листопада 2021 року звернувся до відповідачів [PERSON] про стягнення суми боргу. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у своєму позові посилався на те, що 21 квітня 2021 року надав відповідачу грошові кошти у борг у розмірі 280 000 гривень, які [PERSON] зобов`язався повернути до 21 травня 2021 року, про що відповідачем власноруч було написано розписку. Відповідач по закінченню терміну повернення боргу, грошові кошти позивачу не повернув, на неодноразові звернення позивача не реагує. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на свою користь грошову суму у розмірі 280 000 гривень в рахунок погашення заборгованості, а також сплачений ним при поданні позову судовий збір у розмірі 2 800 гривень. У своїй заяві позивач справу просив розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у своїй заяві до суду позовні вимоги визнав у повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 21 квітня 2021 року [PERSON] взяв у [PERSON] у борг грошову суму у розмірі 280 000 гривень і зобов`язався її повернути до 21 травня 2021 року (а.с. 14). На підставі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено договір позики, оскільки на виконання положень абз. 2 ст. 1046 ЦК України позивачем було передано відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 280 000 гривень, і відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України його було оформлено належним чином: відповідачем власноруч було написано розписку. Абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлений договором. Умовами розписки від 21 квітня 2021 року передбачено, що відповідач зобов`язується повернути суму боргу у повному об`ємі до 21 травня 2021 року. У зв`язку тим, що відповідачем тривалий час сума боргу не поверталася, на неодноразові звернення про повернення боргу відповідач не реагує, позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду. Таким чином, оскільки [PERSON] отримані ним від [PERSON] грошові кошти у передбачений розпискою строк не повернув, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 280 000 гривень. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 800 гривень (а.с. 1), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, який ним було сплачено при поданні позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved