Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комунального закладу «Скадовська центральна районна лікарня» з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовну заяву мотивував тим, що відповідно до рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 12.11.2018 та ухвали суду від 12.03.2019 було задоволено його позов до КЗ Скадовська ЦРЛ про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнуто на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 42724,09 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19060,92 грн. Рішення набрало чинності 28.03.2019. Відповідач виконав рішення шляхом перерахування 22.12.2018 на картковий рахунок [PERSON] 52785,01 грн та 2019 року перерахував ще 9000 грн, а разом 61785,01 грн. В судових рішеннях зазначено про те, що стягненню з відповідача підлягає середній заробіток, який дорівнює 235,32 грн., в зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати за період з 14.03.2016 по 13.12.2017, що становить 19060 грн. Вважав, що оскільки відповідач за рішенням суду 22.12.2018 сплатив компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за вищезазначений період, то він повинен сплатити компенсацію також за період з 14.12.2017 по 22.12.2018 (372 дні). Просив стягнути з відповідача 87539,04 грн. Відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 21.05.2019 відкрито провадження у справі. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 10.09.2019 зупинено провадження у справі до залучення правонаступників у зв`язку зі смертю позивача. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 19.01.2021 поновлено провадження у справі. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 19.01.2021 залучено [PERSON] в якості позивача. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 23.09.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала мотивуючи тим, що затримка виплати позивачу належних сум за рішенням суду відбулася не з вини КЗ «Скадовська центральна районна лікарня». Крім того, при визначенні розміру відшкодування просила застосувати принцип співмірності (а.с.96-97). Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. З листа Начальника Скадовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 03.09.2019 №856/15.17-16 вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.37). Згідно листа приватного нотаріуса Скадовського районного нотаріального округу Андрусенко О.В. від 02.01.2020 №01/2020/01 спадщину після смерті [PERSON] прийняла його донька [PERSON] (а.с.51). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З викладеного вбачається, що до [PERSON] перейшли права її померлого батька [PERSON] , в тому числі і право на отримання стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, провадиться в день звільнення. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відсутність грошових коштів у підприємства чи установи, не є підставою для звільнення його від обов`язку виплати заробітної плати та не є підставою для відмови в позові про стягнення заробітної плати, якщо при цьому відсутність коштів у підприємства не пов`язано з форс-мажорними обставинами підтвердженими висновком Торгово-Промислової Палати. Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного суду України висловленою при розгляді справ щодо трудових спорів. Як встановлено матеріалами справи і представник відповідача цього не заперечувала, позивач працював на посаді бухгалтера в аптеці №1 «Лікарняна аптека» комунального закладу «Скадовська центральна районна лікарня». Відповідно до рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 12.11.2018 та ухвали суду від 12.03.2019 було задоволено позов [PERSON] до КЗ Скадовська ЦРЛ про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнуто на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 42724,09 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19060,92 грн. Цим же рішенням встановлено, що середній заробіток складає 235,32 грн (а.с. 2-4). Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум, що відповідає правовій позиції ВСУ (постанова у справі № 6-2912цс16 від 2017) Посилання представника відповідача на те, що затримка виплати позивачу належних сум за рішенням суду від 01.02.2016 відбулася не з вини Комунального некомерційного підприємства «Скадовська міська лікарня» належними доказами не доведена, оскільки з матеріалів справи не вбачається дій відповідача спрямованих на добровільне виконання судового рішення чи намагання його виконати. Згідно виписки по рахунку, фактично виплата середнього заробітку за рішенням Скадовського районного суду від 12.11.2018 здійснена 22.12.2018 (а.с.6-7). Таким чином, затримкою розрахунку слід вважати строк з 14.12.2016 до 22.12.2018, тобто 372 дні. Відповідно середній заробіток за цей період складає: 114,90 грн. х 139 днів = 87539,04 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку до дня фактичного розрахунку. Прохання представника відповідача про застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування при звільненні з посиланням на правову позицію викладену у постановах Верховного Суду №6-2405цс15, №6-113цс15, №6-259цс17 судом до уваги не приймається, оскільки у цих справах, які переглядались Верховним Судом України суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування принципу співмірності та зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки вимоги позивача щодо розміру належних йому при звільненні сум суд задовольнив частково, на відміну від даної конкретної справи, де позов [PERSON] було задоволено в повному обсязі. Судові витрати, понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на підставі п.1 ч.1, ч.2, ч. 6 ст.141 ЦПК України, а саме: судовий збір в розмірі 875,39 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Outcome: approved