Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що між сторонами було укладено шлюб. У сторін є спільний син - [PERSON] , який на даний час є неповнолітнім та проживає з позивачем. Позивач зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, у липні 2021 року відповідач виїхав на проживання в інше місце. З тих пір сторони разом не проживають, стосунки не підтримують, відповідач не бере участі у вихованні та утриманні сина. Про наявність спорів про поділ майна та визначення місця проживання дитини позивач не зазначає. У зв`язку з викладеним позивач просить розірвати шлюб між сторонами. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте до суду надійшла заява, у якій вона зазначає, що позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає. Проти ухвалення заочного рішення заперечень не висловлювала. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв не подавав. Ухвалою суду постановлено здійснювати судовий розгляд у заочному порядку. На підставі ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. У ході розгляду справи судом встановлено наступне. Корсунь-Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 16.06.2009 було зареєстровано шлюб між сторонами, про що складено відповідний актовий запис № 58. Указаний факт підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області зроблено відповідний актовий запис № 56. Указаний факт підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.04.2010. Позивач у позовній заяві зазначає, що сторони разом не проживають, отже не ведуть спільного господарствата не мають спільного бюджету. Дитина проживає разом з позивачем. Ураховуючи викладене, суд вважає, що дана сім`я фактично розпалась, шлюб існує лише юридично. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. У пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12.06.2014 зазначено «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона ….і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Відповідно до приписів ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням того, що позивач не бажає примиритися, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому шлюб слід розірвати. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved