Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а саме, вчиненого 20 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрований в реєстрі за №21201, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» (код СДРПОУ 43311346) заборгованості за кредитним договором № 02379/04683ВССА від 15.10.2013 року у розмірі 20561,43 грн. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що протягом вересня 2021 року він вперше отримав від Краматорського ВДВС Краматорського району Донецької області інформацію про наявність у нього несплачених боргових зобов`язань відносно яких відкрито виконавче провадження за №64566112, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 20.10.2020 р. за №21201. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений із чисельними порушеннями законодавства. Позивач, посилаючись на перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджений КМУ зазначає, що вказаним переліком не передбачено можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально. Крім того, виконавчий напис, на думку позивача, вчинений з порушенням строку встановленого ст.88 ЗУ «Про нотаріат». Наявна сума заборгованості є сумнівною, та не є безспірною, тому вважає дії приватного нотаріуса передчасними та незаконними. Зазначає, що жодних письмових вимог або повідомлень, ні від банку, ні від приватного нотаріуса, ні від третіх осіб про наявність відповідного боргу, або про усунення порушень, ніколи не отримував. Документів, які б встановлювали правомірність правонаступництва та уступки прав вимоги між товариствами про зміну кредитора позивач не бачив. Посилаючись на викладене просив визнати таким, що не підлягає виконанню, вказаний виконавчий напис. Ухвалою суду від 18.11.2021 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та витребувано докази по справі. Ухвалою суду від 26.11.2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. Позивач в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі. Представник відповідача, ТОВ «Фінпром маркет», у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов відповідачем не надано. Надано заяву про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису, таким що не підлягає виконанню та стягнення з відповідача судового збору відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України. Треті особи, Краматорський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», ТОВ «Фінансова компанія управління активами», ПАТ «Платинум Банк», у судове засідання також не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення. Інших заяв та клопотань по справі не надходило. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст.223 ЦПК України, суд вважав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності сторін та третіх осіб. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. 15 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Платинум банк» було укладено договір №02379/04683ВССА про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту. 20.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., було вчинено виконавчий напис, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» за яким на підставі вищевказаного кредитного договору № 02379/04683ВССА від 15.10.2013 року з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» стягнута заборгованість за зазначеним кредитним договором за період з 21.02.2018 року по 20.10.2020 року в розмірі 20561,43 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 15897,18 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісією 4614,25 грн. За даним виконавчим написом також з позивача стягнута сума в розмірі 50,00 грн за вчинення цього виконавчого напису. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 21201 (а.с.22). Зі змісту вказаного виконавчого напису вбачається, що він набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 20.10.2020 року. У вищевказаному виконавчому написі зазначено, що ТОВ «Фінпром маркет» є правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі Договору факторингу №18102020-ФК від 18.10.2020 р., якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №1/ПТБ від 15.10.2020 р., якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк» на підставі Договору факторингу №78 від 22.02.2018 р. відступило право вимоги за кредитним договором №№ 02379/04683ВССА від 15.10.2013 р. В матеріалах справи міститься копія договору №78 про відступлення прав вимоги від 22.02.2018 р., відповідно до якого ТОВ «ФК «Сіті фінанс» є правонаступником ПАТ «Платинум банк». Проте докази того, що ТОВ «ФК «Сіті фінанс» відступило право вимоги та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» є його правонаступником, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в свою чергу відступило право вимоги ТОВ «Фінпром маркет» в матеріалах справи відсутні. Ухвалою суду у від 18.11.2021 року у нотаріуса Остапенка Є.М. були витребувані матеріали, які стали підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису, але вказаний запит залишився без виконання. Копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2021 року (а.с.16) підтверджується, що вказаний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у Краматорському відділі державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Статтею 18 ЦК України\~встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1\~статті 1 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про\~нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства\~юстиції\~України\~22.02.2012\~року\~№296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка передбачена пунктом 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат». При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Відповідно до вказаного Переліку, до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до п.1 цього Переліку, відносяться нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку). Пункт 2, яким був доповнений зазначений Перелік, передбачав, що виконавчий напис міг вчинятися на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Але, постановою Київського апеляційного адміністративного суду\~№ 826/20084/14 від 22.02.2017 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду\~№ К/800/6492/17 від 01.11.2017 року, постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", в частині внесених змін до переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" нового розділу, згідно якого виконавчі написи нотаріус міг здійснювати на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, з 01.11.2017 року визнано незаконною та нечинною. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, вбачається, що з 01.11.2017 року, відповідно до пункту 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», стягнення кредитної заборгованості за виконавчим написом може здійснюється лише за нотаріально посвідченими кредитними договорами та для одержання виконавчого напису нотаріусу повинні бути надані: а) оригінал нотаріально посвідченого договору, б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт укладення кредитного договору № 02379/04683ВССА від 15.10.2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] позивачем не оспорюється, але останній вказує, що вказаний кредитний договір нотаріально посвідчено не було. Надана позивачем копія кредитного договору, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] № 02379/04683ВССА від 15.10.2013 року, не містить відомостей про його нотаріальне посвідчення, що свідчить про те, що вказаний кредитний договір був вчинений в простій письмовій формі. Враховуючи наведене в судовому засіданні встановлено, що оспорюваний виконавчий напис було видано на підставі кредитного договору, який був вчинений в простій письмовій формі, що в свою чергу дає суду підстави вважати, що нотаріусом був порушений порядок вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на наведене, суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог ТОВ «Фінпром маркет» до позивача за кредитним договором № 02379/04683ВССА від 15.10.2013 року. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц. Враховуючи наведене, а також визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн, згідно квитанції №32 від 26.10.2021 та заяви про забезпечення позову у сумі 454,00 грн. згідно квитанції 0.0.2353458180.1 від 23.11.2021, в загальному розмірі сплачено судового збору у розмірі 1362,00 грн. Враховуючи наведене, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 681,00 грн. Решту суми сплаченого судового збору (50%) в сумі 681,00 грн, на підставі ч.1\~ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», слід повернути позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved