Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] , 08.09.2021 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю. було відкрито виконавче провадження № 66516255 на підставі виконавчого напису № 102891 від 07.06.2021 року виданим Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС суми боргу у розмірі 42 883, 27 гривень. Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис не відповідає вимогам закону. Так, зазначений виконавчий напис вчинений на кредитному договорі, за яким не передбачено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за відсутності доказів безспірності заборгованості боржника та з пропуском встановлено законом строку для вчинення виконавчого напису. На підставі вищевикладеного просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем зареєстрований в реєстрі за № 102891 від 07 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС суми боргу 42 883, 27 гривень. Також, просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1362,00 гривень. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2021 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання. 10 грудня 2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя було закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову, просив винести заочне рішення по справі. За клопотанням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутності, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Згідно зі\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи спірний виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 102891 від 07 червня 2021 року, яким стягнуто з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС заборгованість у розмірі 42 883, 27 гривень, вчинено на додатку № 1 до кредитного договору № 500411957 від 12.09.2013 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю. від 16.08.2021 року на підставі виконавчого напису № 102891 від 07 червня 2021 року було відкрите виконавче провадження № 66516255. Як вбачається з додатку № 1 до кредитного договору № 500411957 від 12.09.2013 року договором був передбачений граничний строк повернення кредиту та сплати процентів до 13.09.2016 року. Вказаний кредитний договір вчинено в простій письмовій формі, нотаріально не посвідчено. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова). Проте вказана Постанова № 1172 не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими можливе стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови № 1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана судом незаконною та нечинною, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові у справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як було встановлено судом та підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, додаток № 1 до кредитного договору № 500411957 від 12.09.2013 року, на підставі якого був вчинений спірний виконавчий напис, укладений в простій письмовій формі та не посвідчений нотаріально, а отже цей договір не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім цього, як вбачається з додатку № 1 до кредитного договору № 500411957 від 12.09.2013 року договором був передбачений граничний строк повернення кредиту та сплати процентів до 13.09.2016 року. В той же час, приватним нотаріусом Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис 07.06.2021 року, тобто, за межами трирічного строку, передбаченого ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Більш того, відповідно до виконавчого напису з позивача на користь відповідача підлягає стягненню заборгованість за відсотками та комісією у розмірі 18 357, 99 гривень за період з 25.05.2021 року по 03.06.2021 року Відповідно до правовою позицією Верховного Суду після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (п. 91 постанови Верховного Суду від 28.03.2018 р. по справі № 444/9519/12). Також, як було встановлено судом та підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, додатком № 1 до кредитного договору № 500411957 від 12.09.2013 року, на підставі якого був вчинений спірний виконавчий напис, не передбачено сплату комісії за кредитом. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Остапенко\~Є.М. в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, не встановив чи існує взагалі заборгованість по кредитному договору № 500411957 від 12.09.2013 року, в якому розмірі та за який саме період. А тому, за встановлених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню, а оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, через що позов слід задовольнити. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved