Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

У листопаді 2021 року обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго» (далі - ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго») звернулося до суду з позовом, просило стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за опалення місць загального користування у будинку за період з грудня 2018 року по жовтень 2021 року в розмірі 1972 грн. 21 коп. Позов мотивовано тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . У цьому будинку діє внутрішньо-будинкова система централізованого опалення. Згідно з вимогами будівельних норм щодо питань влаштування системи опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі гідравлічно ув`язані між собою для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку. Позивач протягом опалювальних періодів 2018-2021 років забезпечило постачання теплової енергії для опалення до вказаного багатоквартирного будинку. Відповідач звернувся до позивача із заявою про видачу технічних умов на відключення квартири від ЦО будинку, які були отримані. Відповідач погодився на видані йому технічні умови, встановивши систему індивідуального опалення та відключивши квартиру від внутрішньо-будинкових мереж опалення. На підставі акту обстеження будинку по [ADDRESS] , виконано розрахунок кількості теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами приміщень МЗК (підвал) відносно квартири відповідача, згідно яких проводиться нарахування плати за опалення МЗК. Плата нарахована тільки за опалювальний період відповідно до чинних тарифів на теплову енергію. У зв`язку з несплатою опалення місць загального користування будинку по кожному місяцю опалювальних періодів з з грудня 2018 року по жовтень 2021 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 1972 грн. 21 коп. На вимоги позивача проводити оплату спожитої теплової енергії відповідач не реагує, заборгованість не погашає. При відкритті провадження судом вирішено розглядати справу в спрощеному провадженні. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Вважає, що відсутність у будинку у місцях загального користування приладів опалення свідчить про безпідставність нарахування позивачем плати за їх опалення. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.5). У вказаному будинку на момент виникнення спірних правовідносин діяла система централізованого опалення, послуги з постачання яких надає ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» (а.с.6). [PERSON] звернувся до позивача із заявою про видачу технічних умов на відключення квартири від ЦО будинку, які були отримані. Відповідач погодився на видані йому технічні умови, встановивши систему індивідуального опалення та відключивши квартиру від внутрішньо-будинкових мереж опалення (а.с.7-8). 26 березня 2013 року було складено акт обстеження місць загального користування житлового будинку по [ADDRESS] , за підписами інженера ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» та головного інженера КП «Каштан», яким встановлено технічну характеристику, довжину і діаметр розподільчих трубопроводів у підвалі будинку (а.с.9). Опалювальні прилади на сходових клітинах відсутні. На підставі вказаного акту обстеження 29 березня 2013 року виконано розрахунки кількості теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами приміщень МЗК(підвал) на опалення місць загального користування відносно квартири відповідача, згідно яких проводиться нарахування плати за опалення місць загальногокористування (а.с.10). Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженимипостановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила). Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно з пунктом 5 частини третьої 3 статті 20, пунктом 1 частини другої статті 21Закону України«Про житлово-комунальніпослуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг, тоді як на споживача покладається обов`язок своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Загальними умовами виконання зобов`язання, що встановлені статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до пункту 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно пункту 12 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31жовтня 2006№ 359 затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування (далі - МЗК) у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (пункт 1.2 Методики). Підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. Методики встановлено можливість визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за показами приладу обліку, лише у разі якщо системою будинкового обліку передбачено окремий прилад обліку теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування; у інших випадках - визначення кількості теплової енергії проводиться розрахунковим способом, за формулами, зазначеними у пунктах 2.1.-2.2. Методики. З наведеного вбачається, що для споживачів послуг з централізованого опалення квартири кількість спожитої теплової енергії для її оплати, визначається згідно пункту 12 Правил; а для споживачів, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, кількість теплової енергії спожитої на опалення місць загального користування для її оплати, визначається згідно пунктів 2.1.-2.2. Методики. Встановлено, що у будинку,в якому знаходиться квартира відповідача на момент виникнення спірних правовідносин діяла система централізованого опалення (коли від централізованого теплопостачання відключилися не всі споживачі) при відсутності приладів обліку теплової енергії на місцях загального користування. При цьому квартиру відповідача відключено від системи центрального опалення будинку та переведено на індивідуальне опалення. Таким чином, розрахунки, надані позивачем, проведені із застосуванням формули, передбаченої п. 2.1.4 Методики, відповідно до якого у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулою (2.3). Згальна кількість теплової енергії на опалення МЗК визначається за формулою QМЗК=SQКМЗК+ Qвтр., деSQКМЗК- кількість теплової енергії на опалення окремого приміщення МЗК, Гкал; Qвтр.- утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Ця формула складається із двох частин. Отже, якщо послуги на опалення окремого приміщення місць загального користування не надаються, залишається друга частина формули - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. З урахуванням того, що у будинку, у якому знаходиться квартира відповідача, відсутні прилади опалення місць загального користування, відповідач повинен сплачувати за утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, якими подається теплова енергія до всього будинку. Таким чином, судом встановлено, що розрахунки, надані позивачем, проведені із застосуванням формули, передбаченої пунктом 3 Методики відносно квартири відповідача, з урахуванням тривалості опалювальних періодів та діючих тарифів на теплову енергію (а.с.11-19). З розрахунків убачається, що в результаті витрат теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами опалення, що припадають на квартиру відповідача, сума заборгованості нарахувань за послуги з опалення місць загального користування за період з жовтня 2013 року по квітень 2018 року становить 1740,18 грн (а.с.33-34). При цьому належних та допустимих доказів на спростування вказаних розрахунків відповідачем не надано. Отже, судом встановлено, що розрахунки, надані позивачем, проведені із застосуванням формули, передбаченої пунктом 3 Методики відносно квартири відповідача, з урахуванням тривалості опалювальних періодів та діючих тарифів на теплову енергію (а.с.17-25). З розрахунків убачається, що в результаті витрат теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами опалення, що припадають на квартиру відповідача, та витрат теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами опалення, що припадають на квартиру відповідача, сума заборгованості нарахувань за послуги з опалення місць загального користування за період з грудня 2018 року по жовтень 2021 року становить 1972 грн. 21 коп. (а.с.23). При цьому належних та допустимих доказів на спростування вказаних розрахунків відповідачем не надано. За змістом ч. 2ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, він зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно із статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Отже, відповідно до розрахунків нарахування заборгованості, позов про стягнення з відповідача заборгованості за опалення місць загального користування підлягає задоволеннюв повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачау відповідності із ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved