Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради про поновлення на роботі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11 грудня 2018 року він був прийнятий на роботу в Комунальний заклад «Дубенська центральна районна лікарня» на 0,25 посади лікаря - стажиста з лікувальної фізкультури фізіотерапевтичного відділення, згідно наказу № 389-ос від 10 грудня 2018 року. 16 квітня 2019 року був переведений на 0,25 посади завідувача кабінету обліку та медичної статистики, згідно наказу Комунального некомерційного підприємства «Дубенська центральна районна лікарня» № 100-ос від 11 квітня 2019 року. 31 березня 2020 року адміністрація Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» видала наказ № 68 про проведення скорочення чисельності працівників з 01 червня 2020 року. З цим наказом він не був ознайомлений в цей день. Йому не було запропоноване інше місце роботи, оскільки він навчається без відриву від виробництва і має перевагу для залишення на роботі в разі проведення скорочення. 23 квітня 2020 року начальник відділу кадрів [PERSON] повідомила йому, що його посада завідувача кабінету обліку та медичної статистики буде скорочена 01 червня 2020 року. Він відмовився від підпису наказу і повідомив, що цей наказ є незаконний, оскільки повідомлення про скорочення, згідно чинного законодавства, повинно відбутися за два місяці до дати звільнення. 30 червня 2020 року отримав повідомлення від Відповідача про можливість отримання трудової книжки, яке датоване 23 червня 2020 року. Таким чином довідався про звільнення з посади, яку він обіймав. Трудову книжку на час звернення до суду не отримував. Вважає звільнення з роботи незаконним та просить поновити його на роботі на 0,25 посади завідувача кабінету обліку та медичної статистики в Комунальному некомерційному підприємстві «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради. Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. Представником відповідача - КНП "Дубенська міська лікарня" подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позовні вимоги не визнають, вважають їх необґрунтованими, оскільки жодних порушень під час звільнення позивача відповідачем допущено не було. Зазначає, що позивач займав 0,25 посади завідувача кабінету обліку та медичної статистики КНП "Дубенська міська лікарня" з 16 квітня 2019 року. 31 березня 2020 року адміністрацією КНП "Дубенська міська лікарня" був виданий наказ "Про проведення організаційно-штатних заходів КНП "Дубенська міська лікарня" від 31.03.2020 року №68-од, яким створено на базі кабінету обліку та медичної статистики, шляхом перетворення, інформаційно-аналітичний відділ КНП "Дубенська міська лікарня" з 01.06.2020 року (п.1 наказу). Відповідно до п.2.1 цього наказу виключено з штатного розпису кабінет обліку та медичної статистики КНП "Дубенська міська лікарня" та проведено скорочення наступних штатних одиниць: завідувача кабінету обліку та медичної статистики - 0,25 посади та секретаря-керівника - 1,0 посади. Пунктом 4.1 наказу передбачено не пізніше ніж за 2 місяці попередити працівників, що займають посади, які плануються до скорочення про можливе їх вивільнення з 01 червня 2020 року та підготувати документи для скорочення відповідних працівників за п.1 ст.40 КЗпП України. На виконання зазначеного наказу 01.04.2020 року за вих. №204/01 -17 Позивачу було надіслане поштою повідомлення про майбутнє його звільнення з 01 червня 2020 року з 0,25 посади завідувача кабінету обліку та медичної статистики КНП "Дубенська міська лікарня" на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Однак, у зв`язку із тим, що Позивач відмовився отримувати вказане повідомлення, 23 квітня 2020 року йому було особисто вручено попередження про наступне вивільнення (вих. №257/01-17 від 01.04.2020 року). Оскільки Позивач також відмовився отримувати це повідомлення, тому 23.04.2020 року начальником відділу кадрів КНП "Дубенська міська лікарня" [PERSON], в присутності інспектора кадрів [PERSON] та юристконсульта [PERSON] був складений акт "Про ознайомлення [PERSON] про майбутнє вивільнення", відповідно до змісту якого 23 квітня 2020 року завідувача кабінету обліку та медичної статистики [PERSON] ознайомлено та вручено повідомлення про майбутнє вивільнення. Від підпису в повідомленні [PERSON] відмовився. В подальшому з 04 травня 2020 року по день звільнення, тобто по 23.06.2020 року Позивач взагалі не виконував своїх посадових обов`язків та не відвідував робоче місце. 22 червня 2020 року КНП "Дубенська міська лікарня" було видано наказ №233-ос "Про звільнення", яким звільнено в зв`язку із скороченням чисельності працівників, п.1 ст.40 КЗпП України, з 23 червня 2020 року [PERSON] завідувача кабінету обліку та медичної статистики КНП "Дубенська міська лікарня". Отже, вимоги п.1 ст.49-2 КЗпП України відповідачем були дотримані. На момент прийняття даного рішення в КНП "Дубенська міська лікаря" була наявна тільки одна одиниця посади завідувача кабінету обліку та медичної статистики КНП "Дубенська міська лікарня". Таким чином норми ст.42 КЗпП України щодо переважного права Позивача на залишення на посаді в даному випадку не застосовуються, а тому вважає доводи позивача в цій частині позовної заяви безпідставними. Також стверджує, що Відповідачем під час звільнення Позивача було дотримані вимоги п.3 ст.42 КЗпП України, оскільки кваліфікація Позивача не відповідає кваліфікаційним вимогам жодної з посад, яка була вакантна в КНП "Дубенська міська лікарня" за період з моменту попередження його про майбутнє вивільнення до моменту звільнення, а тому він не міг бути призначений на ці посади. 23 червня 2020 року відповідачем було нараховано та виплачено вихідну допомогу та всі суми, що належать від підприємства. На виконання вимог ч.1 ст.47 КЗпП України в частині видачі трудової книжки, у зв`язку із відсутністю Позивача на робочому місці в день звільнення, на адресу його місця проживання було надіслано повідомлення про необхідність отримання трудової книжки (вих.№565/01-17 від 23.06.2020 року) та повторне повідомлення аналогічного змісту (вих. №593/01-1 7 від 03.07.2020 року). Однак Позивач вказані повідомлення проігнорував та до даного часу трудову книжку в адміністрації закладу не отримав. Вважає, що Відповідачем в повному обсязі дотримані норми законодавства України, що регулюють порядок вивільнення посад та звільнення працівників під час видання наказу про звільнення [PERSON] , а тому позовні вимоги в частині його поновлення на посаді завідувача кабінетом обліку та медичної статистики являються необгрунтованими та не підлягають задоволенню. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач [PERSON] , зокрема, показав, що він працював на 0,25 ставки посади завідувача кабінету обліку та медичної статистики в КНП «Дубенська міська лікарня», та вважає цю посаду основним видом його діяльності. Окрім того, на підставі розпорядження голови районної ради він з 18.12.2018 був виконуючим обов`язки директора КНП «Дубенська міська лікарня» на повній ставці. Працював за внутрішнім сумісництвом. З наказом адміністрації КНП "Дубенська міська лікарня" від 31 березня 2020 року "Про проведення організаційно-штатних заходів КНП "Дубенська міська лікарня" від 31.03.2020 року №68-од, яким створено на базі кабінету обліку та медичної статистики, шляхом перетворення, інформаційно-аналітичний відділ КНП "Дубенська міська лікарня" з 01.06.2020 року, він ознайомлений не був, інших посад йому не пропонували. Про те, що його посада буде скорочена з 01.06.2020, його повідомили 23.04.2020, а наказ про звільнення видано 23.06.2020. Під час роботи на посаді керівника КНП « Дубенська міська лікарня» він навчався у ВНЗ «Крок» за спеціальністю «менеджмент», це його друга вища освіта. Вважає, що його могли перевести на посаду начальника відділу, або директора з економічних питань, проте ніхто йому цих посад не пропонував. Вважає, що інформаційно-аналітичний відділ КНП "Дубенська міська лікарня" створений з 01.06.2020 року, оскільки є наказ. На даний час, з 06.12.2021 працює на посаді директора Смизького центру первинної медико-соціальної допомоги на повній ставці. Оскільки там працює тимчасово, просить поновити його на роботі 0,25 посади завідувача кабінету обліку та медичної статистики в КНП «Дубенська міська лікарня». Представник відповідача КНП «Дубенська міська лікарня» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши учасників, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо правомірності звільнення позивача, який регулюється положеннями Кодексу законів про працю України (КЗпП). Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені також КЗпП України. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Кодекс законів про працю визначає загальні підстави припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, які можуть застосовуватися до усіх працівників (ст. 40 КЗпП України), а також додаткові підстави, які стосуються окремих категорій працівників (ст. 41 КЗпП України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України роботодавець має право звільнити працівника у випадку змін в організації виробництва і праці, зокрема ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Саме роботодавець визначає доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Тому оскарження працівниками рішень про визначення структури підприємства чи установи, зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників не вважається належним способом захисту. Прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємства чи установи (постанова Верховного Суду від 22.01.2020 р. у справі № 451/706/18). Розірвання трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачає дотримання певної процедури. Згідно ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації. Як свідчить довідка №128 від 21.12.2020 року, видана заступником голови профспілкової організації КНП "Дубенська міська лікарня", [PERSON] за період часу з 11.12.2018 року по 23.06.2020 року, працюючи в КНП "Дубенська міська лікарня" не був членом первинної профспілкової організації працівників охорони здоров`я КНП "Дубенська міська лікарня" (а.с. 38). Відтак, необхідності у зверненні до профспілкової організації для дачі згоди на звільнення не було. Згідно ч.1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Судом встановлено, що згідно наказу КНП «Дубенська центральна районна лікарня» від 10.12.2018 року за № 389-ос [PERSON] був прийнятий на 0,25 посади лікаря - стажиста з лікувальної фізкультури фізіотерапевтичного відділення (а.с. 4). Як свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КНП «Дубенська міська лікарня» є правонаступником КНП «Дубенська центральна районна лікарня» (а.с. 26-27). 16 квітня 2019 року [PERSON] переведений на 0,25 посади завідувача кабінету обліку та медичної статистики, згідно наказу Комунального некомерційного підприємства «Дубенська центральна районна лікарня» № 100-ос від 11 квітня 2019 року (а.с. 5, 28). 31 березня 2020 року адміністрацією Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» видано наказ № 68 про проведення скорочення чисельності працівників з 01 червня 2020 року, відповідно до якого створено на базі кабінету обліку та медичної статистики, шляхом перетворення, інформаційно-аналітичний відділ КНП "Дубенська міська лікарня" з 01.06.2020 року (п.1 наказу). Відповідно до п.2.1 цього наказу виключено з штатного розпису кабінет обліку та медичної статистики КНП "Дубенська міська лікарня" та проведено скорочення наступних штатних одиниць: завідувача кабінету обліку та медичної статистики - 0,25 посади та секретаря-керівника - 1,0 посади. Пунктом 4.1 наказу передбачено не пізніше ніж за 2 місяці попередити працівників, що займають посади, які плануються до скорочення про можливе їх вивільнення з 01 червня 2020 року та підготувати документи для скорочення відповідних працівників за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 29). 01.04.2020 року за вих. №254/01-17 [PERSON] було надіслане повідомлення про майбутнє його звільнення з 01 червня 2020 року з 0,25 посади завідувача кабінету обліку та медичної статистики КНП "Дубенська міська лікарня" на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Як зазначає представник відповідача, позивач відмовився отримувати вказане повідомлення, тому 23 квітня 2020 року йому було особисто вручено попередження про наступне вивільнення (вих. №257/01-17 від 01.04.2020 року) (а.с. 30, 31). У зв`язку з відмовою [PERSON] отримувати вищевказане повідомлення, 23.04.2020 року начальником відділу кадрів КНП "Дубенська міська лікарня" [PERSON], в присутності інспектора кадрів [PERSON] та юристконсульта [PERSON] був складений акт "Про ознайомлення [PERSON] про майбутнє вивільнення", відповідно до змісту якого 23 квітня 2020 року завідувача кабінету обліку та медичної статистики [PERSON] ознайомлено та вручено повідомлення про майбутнє вивільнення. Від підпису в повідомленні [PERSON] відмовився (а.с. 32). Згідно табелю обліку використання робочого часу за травень та червень 2020 року, з 04 травня 2020 року по 23.06.2020 року [PERSON] не відвідував робоче місце (а.с. 42-45). 22 червня 2020 року КНП "Дубенська міська лікарня" було видано наказ №233- ос "Про звільнення", яким звільнено в зв`язку із скороченням чисельності працівників, п.1 ст.40 КЗпП України з 23 червня 2020 року [PERSON] завідувача кабінету обліку та медичної статистики КНП "Дубенська міська лікарня" (а.с. 37). Таким чином, враховуючи, що позивач був попереджений про майбутнє вивільнення 23 квітня 2020 року, а відповідно до відомостей, зазначених в наказі від 22 червня 2020 року №233-ос "Про звільнення" був звільнений з посади завідувача кабінету обліку та медичної статистики з 23 червня 2020 року, отже відповідачем було дотримано вимоги ч.1 ст.49-2 КЗпП України. Згідно п.2, 3 ст.49-2 КЗпП України, при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Згідно постанови Управління Держпраці у Рівненській області по справі про адміністративне правопорушення №РВ8167/2027/АВ-РВ8359/П2027/ПТ/ПС від 28.10.2020, [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, що полягає у невиконанні законних вимог посадової особи Управління Держпраці у Рівненській області, зазначених у приписі про усунення виявлених порушень №РВ8167/2027/АВ/П від 04.08.2020, а саме: встановлено порушення вимог ч.3 ст.49-2 КЗпП України, у зв`язку із звільненням та змінами в організації виробництва і праці адміністрацією КНП «Дубенська міська лікарня» не запропоновано іншу роботу в даній установі при звільненні наступним працівникам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Накладено штраф у розмірі 1700 грн. згідно постанови Управління Держпраці у Рівненській області №РВ8167/2027/АВ-РВ8359/П2027/000036/ІП-ФС від 02.12.2020, на КНП «Дубенська міська лікарня» накладено штраф у розмірі 15000 грн. за порушення вимог ч.2,3 ст.49-2 КЗпП України, ч.2 ст.30 ЗУ «Про оплату праці» (а.с. 71-73, 74-76). Звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Тому відповідно до ч. 3 ст. 492 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення роботодавець пропонує працівникові іншу роботу за її наявності. Відповідно до постанови ВС від 06.05.2020 у справі № 487/2191/17 при звільненні працівника у зв`язку зі скороченням штату роботодавець зобов`язаний йому запропонувати всі вакансії, що відповідають вимогам посади чи роботи за відповідною професією чи спеціальністю, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, які існують на підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. При скороченні чисельності або штату працівників переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою продуктивністю праці і кваліфікацією (ч. 1 ст. 42 КЗпП України). Проте воно враховується лише у випадку скорочення однорідних професій чи посад, на чому наголосив Верховний Суд у постанові від 13.12.2018 р. по справі № 577/256/18. Право визначати рівень кваліфікації і продуктивності належить роботодавцю. Згідно витягу зі штатного розпису КНП "Дубенська міська лікарня", на момент прийняття рішення про звільнення Позивача в КНП "Дубенська міська лікаря" була наявна тільки одна одиниця посади завідувача кабінету обліку та медичної статистики КНП "Дубенська міська лікарня" (а.с. 36). Таким чином норми ст. 42 КЗпП України щодо переважного права Позивача на залишення на посаді в даному випадку не застосовується. Як свідчить інформація про наявність вакантних посад в КНП «Дубенська міська лікарня» за період з 23.04.2020 року до 23.06.2020 року в КНП "Дубенська міська лікарня" були вакантні наступні посади: 1,0 посади лікаря терапевта приймального відділення, 1,0 посади ендокринолога, 1.0 посади бухгалтера, 1.0 посади машиніста котлів (а.с. 33). Відповідно до відомостей, зазначений у розділі 77 "Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78. Охорона здоров`я", затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29 березня 2002 р. № 117 лікар-терапевт повинен відповідати наступним кваліфікаційним вимогам: повна вища освіта (спеціаліст, магістр) за напрямом підготовки "Медицина", спеціальністю "Лікувальна справа". Спеціалізація за фахом "Терапія" (інтернатура, курси спеціалізації). Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста. Без вимог до стажу роботи. Відповідно розділу 18 цього ж Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, лікар-ендокринолог повинен відповідати наступним кваліфікаційним вимогам: повна вища освіта (спеціаліст, магістр) за напрямом підготовки "Медицина", спеціальністю "Лікувальна справа". Проходження інтернатури за спеціальністю "Терапія" з наступною спеціалізацією з "Ендокринології". Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста. Без вимог до стажу роботи. Відповідно до відомостей, зазначених в абз.11 пункту 2 ''Бухгалтер (Професіонали)" розділу 1 "Професії керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців" Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників, Випуск 1 "Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності", затвердженого Наказом від 29.12.2004 року №336 Міністерства праці та соціальної політики України кваліфікаційними вимогами до посади бухгалтера (з дипломом спеціаліста) є повна вища освіта відповідного напряму підготовки (спеціаліст) без вимог до стажу роботи. Відповідно до відомостей, зазначений у розділі 23 "Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 62. Виробництво та розподілення електроенергії", затвердженого наказом затверджено наказ Міністерства палива та енергетики України 16.03.2001 № 19 оператор котлів найнижчої III групи кваліфікації повинен відповідати наступним кваліфікаційним вимогам Кваліфікаційні вимоги. Повна загальна середня освіта та професійно-технічна освіта або повна загальна середня освіта та професійна підготовка на виробництві, без вимог до стажу роботи. Як свідчить посвідчення № [NUMBER] , [PERSON] має вищу кваліфікацію зі спеціальності "Стоматологія". Згідно сертифіката спеціаліста №114534, відповідачу присвоєно звання лікаря (провізора)-спеціаліста за спеціальністю "Організація і управління охороною здоров`я" (а.с. 34, 35). Оскільки кваліфікація позивача не відповідає кваліфікаційним вимогам жодної з посад, яка була вакантна в КНП "Дубенська міська лікарня" за період з моменту попередження його про майбутнє вивільнення до моменту звільнення, тому він не міг бути призначений на ці посади. Отже, у відповідача не виникає обов`язок пропонувати Позивачу ці посади. КНП "Дубенська міська лікарня" 23 червня 2020 року було нараховано та виплачено вихідну допомогу та всі суми, що належать від підприємства (а.с. 37, 39, 40, 41). У зв`язку із відсутністю [PERSON] на робочому місці в день звільнення, відповідачем на адресу його місця проживання було надіслано повідомлення про необхідність отримання трудової книжки (вих.№565/01-17 від 23.06.2020) та повторне повідомлення аналогічного змісту (вих. №593/01-1 7 від 03.07.2020) (а.с. 6, 50). Таким чином вимоги ч.1 ст. 47КЗпП України, відповідачем не порушені. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що звільнення позивача відбулося без порушення його трудових прав, при звільненні [PERSON] був дотриманий порядок, встановлений трудовим законодавством, правових підстав для поновлення позивача на посаді судом не встановлено, адже поновлення може бути застосовано у випадку незаконного звільнення працівника, що не було доведено позивачем достатніми доказами, тому підстав для задоволення позову та поновлення на роботі, не має.

Outcome: dismissed