Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Представник [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вказано, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , якому на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] до зміни адреси). [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно, але йому було відмовлено у здійсненні відповідної нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначений житловий будинок. Відповідач [PERSON] також прийняла спадщину, проте за заповітом, а не за законом. В підсумку, представник позивача просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на вищевказаний житловий будинок. 1.2. Представник відповідача Сєвєродонецької міської ВЦА надала до суду письмові пояснення, в яких вказала, що позивачем не надано рішення про присвоєння спірному будинку нової адреси («буд. 8» замість попередньої «буд. 4-а»). Отже, неможливо встановити за яке домоволодіння іде спір. У зв`язку із цим, представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними. 1.3. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі та про визнання позовних вимог. Представник відповідача Сєвєродонецької міської ВЦА Шарнікова І.І. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових поясненнях. Третя особа приватний нотаріус Фесенко О.М. в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.08.1977 Борівською селищною радою Лисичанського району Ворошиловградської (на момент видачі свідоцтва) області, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 71. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.04.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 62 років у селищі міського типу Борівське міста Сєвєродонецька Луганської області, Україна, про що складено відповідний актовий запис № 711. 2.2. Згідно довідки № 1205, виданої 19.10.2021 Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації», житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] (російська мова) на підставі договору дарування, посвідченого 17.12.1976 Лисичанською державною нотаріальною конторою, реєстр № 1-5122. Відповідно до листа Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області № 223 від 12.11.2021, згідно рішення № 147 від 08.09.1987 виконавчого комітету Борівської селищної ради «Про перейменування домоволодінь в смт. Борівське», у зв`язку з упорядкуванням, було присвоєно адресу домоволодінню [PERSON] [ADDRESS] (стара адреса [ADDRESS] ). Згідно рішення № 147 від 08.09.1987 виконавчого комітету Борівської селищної ради «Про перейменування домоволодінь в смт. Борівське», копія якого була надана на виконання ухвали суду, будинку [ADDRESS] дійсно було присвоєно [ADDRESS]. 2.3. 23 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] . Також, 23 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON] . Зі змісту спадкової справи вбачається, що заповітне майно складається лише із права власності на квартиру в місті Сєвєродонецьку. 02 листопада 2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] . Відповідно до копії постанови про відмову у здійсненні нотаріальної дії № 723/02-31, винесеної 02.11.2021 приватним нотаріусом Сєвєродонецького районного нотаріального округу Луганської області Фесенком О.М., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] . Зазначену відмову нотаріус обґрунтовує тим, що у спадкоємця за законом [PERSON] , на момент звернення до приватного нотаріуса Сєвєродонецького районного нотаріального округу Луганської області Фесенка Олександра Миколайовича відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок [ADDRESS] . 3. Релевантні джерела права 3.1. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК). Відповідно до ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК). Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. 3.2. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до пунктів 1, 2 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (в редакції, яка була чинною станом на дату реєстрації за спадкодавцем [PERSON] права власності на спірній будинок), реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Згідно пункту 18 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, який є додатком до вищевказаної Інтрукції, до таких документів належали нотаріально посвідчені договори дарування будинків (домоволодінь). 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд зазначає, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту прав, який може бути застосований судом в разі відсутності умов для оформлення відповідних прав в нотаріальному порядку. В даному випадку позивач отримав відмову нотаріуса в оформленні права власності на будинок в порядку спадкування у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Отже, у позивача відсутня можливість оформити своє право власності на спірний будинок в нотаріальному порядку. Суд зауважує, що позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за законом. При цьому, спірний житловий будинок не входить до складу майна, яке охоплюється заповітом, складеним [PERSON] на користь [PERSON] . За час свого життя [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 17.12.1976 Лисичанською державною нотаріальною конторою, реєстр № 1-5122, набув право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 1205, виданої 19.10.2021 Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації». У 1987 році вказаному будинку було присвоєно [ADDRESS] згідно рішення № 147 від 08.09.1987 виконавчого комітету Борівської селищної ради. Доказів переходу права власності на цей будинок від [PERSON] до іншої особи суду надано не було. Таким чином, станом на день смерті [PERSON] він мав право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (колишній номер - [ADDRESS] ). Відповідно, за позивачем [PERSON] має бути визнано право власності на цей будинок як за єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Посилання представника Сєвєродонецької міської ВЦА на відсутність в матеріалах справи рішення про присвоєння спірному будинку нової адреси є неспроможними, оскільки копія такого рішення була надана до суду на виконання відповідної ухвали. 4.2. Підводячи підсумок суд зазначає, що позовна заява [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. 5. Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що цей спір виник внаслідок того, що позивач не зміг надати нотаріусу первинні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спірний житловий будинок. Тобто, спір виник не з вини відповідачів. У зв`язку із цим, виходячи з вимог справедливості судового розгляду, суд не вважає за необхідне стягувати судовий збір з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved