Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] . Обґрунтовує позовні вимоги тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . У зазначеному будинку зареєстрована відповідач у справі - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад 3 роки без поважних причин. Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні будинку участі не бере, особистих речей у будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Ніяких перешкод у проживанні відповідача позивачем не чинилося, [PERSON] добровільно давно поїхала з будинку. Реєстрація відповідача в будинку створює позивачу перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: проводить плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача, проте не може повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг та ін. З 2018 року позивач з [PERSON] не спілкується, на спроби позивача домовитися з відповідачем про добровільне зняття з реєстрації місця проживання у її будинку, не відповідає. Будь-яких домовленостей між ними щодо користування відповідачем житловим будинком немає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що є сусідами [PERSON] , добре знають її родину, на даний час остання проживає в будинку разом з мамою, син знаходиться на заробітках. Ніхто із сторонніх осіб з родиною не проживав. [PERSON] за даною адресою ніколи не бачили. Судом встановлено особу позивачки- [PERSON] , яка народилася [INFO] в с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області. До розірвання шлюбу -20 серпня 2001 року позивач мала прізвище [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом Серія [NUMBER] , виданим Немирівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану 22.08.2001 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом Серія АВК №109435, виданого державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Люлько Л.М. 25.03.2000, позивач є власницею будинку, розташованого у [ADDRESS] . Згідно виписки з домової книги будинку [ADDRESS] , у ньому зареєстровано [PERSON] , [INFO] . Відповідно до розпорядження Немирівської міської ради про перейменування вулиць та провулків міста від 19.02.2016 року №15-Р, [ADDRESS] повернуто історичну назву та присвоєно назву - "[ADDRESS]". У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до статті 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В той же час, згідно з частиною першою статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла (в тому числі колишній) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що позивач і відповідач не пов`язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків, відповідач не проживає в спірній квартирі понад один рік. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , чинить перешкоди власниці квартири в користуванні своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Суд, захищаючи права власності позивача, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом у житловому будинку [ADDRESS] . У зв`язку із задоволенням позову, суд відповідно до ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 908 грн. судового збору, сплаченого позивачем.

Outcome: approved