Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] , посилаючись на те, що з 14 липня 1989 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільних дітей у них немає. Шлюбні стосунки вони припинили в червні 2020 року. Навесні 2020 р. дружина тяжко захворіла, за станом здоровя потребує постійного стороннього догляду. За віком і власним станом здоровя забезпечити належний догляд дружині він не може. Тому відповідачка була перевезена на інше постійне місце проживання до своєї доньки у м. Херсон. Він, в свою чергу, також переїхав до м. Жовті Води, де проживає його дочка. Таким чином вони з відповідачкою з червня 2020 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, втратили сімейний зв`язок між собою, а тому відновлення шлюбних стосунків не можливе, оскільки не відповідає їх обопільним інтересам. Вважає, що її сім`я розпалась остаточно та примирення в ній неможливе, що змусило позивачку звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області було відкрито провадження від 03 грудня 2021 року, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу було надано строк 15 днів з дня отримання ними даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином. Відзиву на позов від відповідача не надходило. Вивчив письмові пояснення сторін, дослідив матеріали справи і надані в ній докази на обґрунтування і спростування вимог, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 липня 1989 року Суворовським відділом ЗАГС м. Херсон, актовий запис № 448 (а.с.6). Шлюбні відносини між подружжям є фактично припинені з червня 2020 року. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, остаточно вважає, що їх подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе, до цього часу у період припинення сумісного проживання примирення і збереження сім`ї стало неможливим, таким чином збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з подружжя. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору про розділ майна між сторонами не існує. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено саме такі обставини, а тому необхідно позов задовольнити. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за доцільне відповідачці [PERSON] залишити шлюбне прізвище « [PERSON] », оскільки питання про зміну прізвища вона не ставила. Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивач просив судові витрати віднести за його рахунок.

Outcome: approved