Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 11.11.2006 Виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис №42. Сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає несумісність характерів, різні погляди на життя, внаслідок чого виникали непорозуміння, у зв`язку з чим спільне життя їх як подружжя не склалося. Спроби зберегти сім`ю позитивних результатів не дали, що стало приводом для звернення позивача з вказаним позовом до суду. У визначений судом строк відповідач не надав до суду відзив. Ухвалою суду від 26.10.2021 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі від 11.11.2006, на що вказує свідоцтво про одруження серія [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7) Позивач не бажає миритись, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Відповідач не надав жодних заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі від 26.10.2021. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на те, що позивач не має наміру на збереження шлюбу, наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, відповідач не надав жодних заперечень, суд дійшов висновку, що шлюб сторін втратив ознаки сім`ї, тому його збереження буде суперечити інтересам сторін та їх дитини. За таких обставин суд задовольняє позов. Відповідно до положень ст.113 СК України, суд вважає, що вимога позивача про залишення їй для подальшого іменування прізвища набутого, у зв`язку із реєстрацією шлюбу підлягає до задоволення. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved