Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

09.09.2021 позивач звернувся до суду з позовом до Територіальної громади Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, Державний нотаріус Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовська С.О., у якому просить визнати недійсними Державний акт на право приватної власності на землю серії ХР 19-00-054193, виданий 25 лютого 1997 року Курилівською сільською радою на ім`я [PERSON] та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1997 № 282, визнавши недійсною реєстрацію №282 за 1997 рік в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю Державного акту серії ХР 19-00-054193, від 25 лютого 1997 року, виданого на ім`я [PERSON] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що на підставі вказаного вище Державного акту [PERSON] , яка [INFO] померла, набула право власності на земельну ділянку площею 0,26 га на території с. Курилівка Курилівської сільської ради, на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] . Позивач прийняв спадщину після матері та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом було відмовлено, оскілки Державний акт не відповідає вимогам Земельного кодексу України, тобто цільове призначення землі «для ведення особистого підсобного господарства» не відповідає нормам діючого законодавства. Невідповідність цільового призначення земельної ділянки, на якій розташований належний позивачу на праві приватної власності житловий будинок, позбавляє його можливості реалізувати спадкові права в частині перехову права на земельну ділянку, на якій він розміщений. Внести виправлення до Державного акту у позасудовому порядку неможливо, тому за захистом свого права позивач звернувся до суду. Відомостей про звернення позивача з аналогічним позовом немає. Ухвалою суду від 09.09.2021 провадження по справі булло відкрито, призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.11.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. 23.11.2021 [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити (а.с.39). Представник відповідача - Курилівський сільський голова Ситник М. також надав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільради, позов підтримує, заперечень проти його задоволення немає ( а.с. 30). ВідГоловного управління Держгеокадастру у Харківській області до суду надійшли пояснення по справі, згідно тексту яких, за інформацією Управління у Куп`янському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Державний акт на право приватної власності на землю серія ХР № 19-00-054193, зареєстровано на ім`я [PERSON] у Журналі реєстрації державних актів на земельну ділянку, яка розташована на території с. Курилівка Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області площею 0,2600 га. Земельна ділянка у Державному земельному кадастрі не зареєстрована, форма власності - приватна, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер не визначений. За даними Управління, власником вказаної земельної ділянки є [PERSON] . Відомості щодо наявності на зазначеній земельній ділянці житлового будинку та/або господарських споруд в Управлінні відсутні. Враховуючи ці обставини, Головне управління просить врахувати цю інформацію при розгляді справи, провести розгляд справи у відсутності їх представника (а.с.34-38). Завідувачем Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Колосовською С.О. була надана заява про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, заперечень по суті заявлених вимог немає, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду (а.с.20). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ХР № 19-00-054193, виданого 25.02.1997 Курилівською сільською радою Куп`янського району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1997 № 282, [PERSON] , яка мешкає: [ADDRESS] , на підставі рішення Курилівської сільської ради від 22.02.1996 №1 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,26 гектарів в межах згідно з ланом, на території с. Курилівка Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 11). 10 листопада 2010 року державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Колосовською С.О. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON] , щодо спадщини, а саме житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (був.кн. №13 ), розташованого на земельній ділянці належній спадкодавиці на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР 19-00-054193, виданого на її ім`я Курилівською сільською радою Куп`янського району Харківської області 25.02.1997, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства. Спадкова справа № 688/2010р., зареєстровано в реєстрі за № 2-4401 ( а.с.10). Згідно копії Витягу про державну реєстрацію прав Куп`янського БТІ за № 27991468 від 15.11.2010, реєстраційний номер: 31821993, будинок з надвірними будівлями ( був.кн.№13) за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на правці приватної власності на підставі вказаного вище свідоцтва про право на спадщину ( а.с. 7-8, 10 зворотній бік). Постановою від 10.11.2020 державний нотаріус Куп`янської державної нотаріальної контори у Харківській області Колосовська С.О. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку при будинку за адресою: [ADDRESS] , оскілки правовстановлюючий документ на це майно - Державний акт на право приватної власності на землю серії ХР № 19-00-054193 не відповідає вимогами Земельного кодексу України. Так, цільове призначення земельної ділянки площею 0,26 га, на якій розташований житловий будинок, у Державному акті вказано «для ведення особистого підсобного господарства», в той же час як фактично ця земельна ділянка призначалася для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірі 0,25 га», а решта - для ведення особистого підсобного господарства ( а.с. 12). У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не передбачено законом або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Згідно з вимогами ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Згідно з пунктом «г» ч. 1 і ч.3 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв`язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим). Частиною 1 ст. 155 та частиною 2 ст. 158 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України, судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. У постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року (справа № 6-33цс13) міститься висновок про те, що судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 01 липня 2015 року у справі №6-319цс15, дійшло висновку про те, що, зокрема, визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Таким чином, об`єктивно оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів по даній справі у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, відсутність альтернативної можливості вирішення проблеми позивача та реалізації ним своїх прав, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved