Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 23.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., що зареєстрований у реєстрі за №6610, яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» згідно з кредитним договором №Р99.00409.004087716 від 09.07.2018 року на суму 37000,00 гривень на споживчі цілі. В обґрунтування позову зазначає, що 23.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №6610, про стягнення з нього на користь відповідача несплаченої в строк заборгованості за кредитним договором № Р99.00409.004087716 від 09.07.2018 року 37000,00 гривень на споживчі цілі. 06.11.2019 року він отримав постанову Саксаганського ВДВС м. Кривий Ріг від 02.10.2019 року про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження. Згідно з даними автоматизованої системи виконавчих проваджень він знайшов відкрите відносно нього виконавче провадження №59829029. Стягувачем є AT «Ідея Банк». Стягнення відбувається на підставі виконавчого напису від 23.07.2019 року. В даному виконавчому написі вказано, що задовольняються вимоги AT «Ідея Банк» про стягнення заборгованості в сумі 56240,16 грн. з [PERSON] на підставі кредитного договору №Р99.00409.004087716 від 09.07.2018 року за період з 09.02.2019 року по 07.06.2019 рік, в тому числі: 17979,98 грн. - строковий основний борг; 13869,46 грн. - прострочений основний борг; 1893,46 грн. - прострочені проценти; 302,36 грн. - строкові проценти; 667,83 грн. - строкова плата за обслуговування кредиту; 4752,48 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту; 14874,66 грн. - пеня; 1900 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Позивач вважає, що відсутні посилання на правові підстави для нарахування плати за обслуговування кредиту, а пункти 1.10, 3.1.3. кредитного договору №Р99.00409.004087716 від 09.07.2018 року суперечать діючому законодавству. Банк нараховував, а позивач сплатив комісію фактично за обслуговування кредиту банком, що є незаконним, не відповідає вимогам справедливості та перечить положенням частини першої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». На його погляд, несправедливими є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними. Вважає, що виконавчий напис від 23.07.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за реєстровим номером 6610 підлягає скасуванню, з підстав викладених вище, в судому порядку. Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.01.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2020 року прийнято дану справу до провадження суддею Хомініч С.В. та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дану справу 14.07.2020 року передано в провадження судді Ткаченка А.В. На підставі ухвали від 21.01.2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів від третьої особи - приватного нотаріуса Гуревічова О.М., а саме належним чином завірених копій всіх документів, на підставі яких здійснювався оскаржуваний виконавчий напис. Позивач в судове засіданні не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що АТ «Ідея Банк» з позовом [PERSON] у даній справі не погоджується, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Натомість, виконавчий напис вчинений 23.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. №6610 таким, що в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає виконанню, підтвердженням чого є таке. 09.07.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №Р99.00409.004087716, згідно з пунктом 1.1. якого, Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 35500,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Оскільки [PERSON] , як позичальник згідно з кредитним договором, власних зобов`язань не виконував, станом на 07.06.2019 року в нього утворилась заборгованість за таким договором у розмірі 54340,16 гривень з яких: 17979,98 грн. - строковий основний борг; 13869,39 грн. - прострочений основний борг; 1893,46 грн. - прострочені проценти; 302,36 грн. - строкові проценти; 667,83 грн. - строкова плата за обслуговування кредиту; 4752,48 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту; 14874,66 грн. - пеня. На підставі чинного законодавства АТ «Ідея Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. із заявою №12.4.2/111687 від 19.07.2019 року та всіма необхідними документами про вчинення виконавчого напису та стягнення з [PERSON] 54340,16 грн. боргу за кредитним договором та 1900 грн. витрат на його вчинення, разом - 56240.16 грн. Звертають увагу, що жодних претензій Позивач під час укладення Кредитного договору, до дня оскаржуваного виконавчого напису щодо плати (комісії) за обслуговування не пред`являв. Просять у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи - Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) до суду не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений судом належним чином. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов до такого. 09 липня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Р99.00409.004087716, відповідно до умов якого Банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 35500,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості). В пункті 6 кредитного договору вказаний графік щомісячних платежів, відповідно до якого сума платежів за розрахунковий період складається із суми погашення кредиту, процентів за користування кредитом та плати за обслуговування (а.с.191-192). 23.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №6610 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору №Р99.00409.004087716 від 09.07.2018 року, який було укладено між АТ «Ідея Банк» і [PERSON] (а.с.11). У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 09.02.2019 року по 07.06.2019 рік у розмірі: 17979,98 грн. - строковий основний борг; 13869,46 грн. - прострочений основний борг; 1893,46 грн. - прострочені проценти; 302,36 грн. - строкові проценти; 667,83 грн. - строкова плата за обслуговування кредиту; 4752,48 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту; 14874,66 грн. - пеня; 1900 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 56240,16 грн. (а.с.11). Державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області при примусовому виконанні вказаного виконавчого напису №6610 (виконавче провадження №59829029) 02.10.2019 року винесено постанову про стягнення з боржника мінімальних витрат на проведення виконавчих дій у сумі 173,35 грн. (а.с.13). Із доданих відповідачем до відзиву копій документів видно, що АТ «Ідея Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. із заявою від 19.07.2019 року №12.4.2/111687 про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] 54340, 15 грн. заборгованості за кредитним договором та витрат пов`язаних з вчинення виконавчого напису. У вказаній заяві не зазначено перелік документів, які додаються до заяви (а.с.49-50). На адресу приватного нотаріуса Гуревічова О.М. адресована довідка АТ «Ідея Банк» №12.4.2/111296 від 19.07.2019 року про ненадходження платежів, з якої слідує, що 07.06.2019 року за адресою боржника [PERSON] рекомендованою кореспонденцією було направлено вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань. Оплат, спрямованих на повне виконання зобов`язань за кредитним договором на рахунки банку не надходило (а.с.51). Як видно із копій документів, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.52, 53) 07.06.2019 року на адресу [PERSON] . Акціонерним товариством «Ідея Банк» направлено вимогу від 11.03.2019 року про усунення порушень кредитних зобов`язань за договором №Р99.00409.004087716 від 09.07.2018 року, в якій зазначено про наявність заборгованості станом на 07.06.2019 року в розмірі 54340,16 грн. та вимога сплатити вказану суму протягом 30 календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги. Також у вимозі зазначено, що у випадку непогашення заборгованості банк буде змушений здійснити стягнення заборгованості у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір. До вказаної вимоги додана довідка-розрахунок заборгованості на суму 54340,16 грн. Із виписки по рахунку [PERSON] , наданої відповідачем, видно, що 09.07.2018 року здійснено видачу позичальнику коштів за кредитним договором в розмірі 35500 грн., з яких: 30869,57 грн. - кредитні кошти, 4630,43 грн. - страховий платіж. 10.08.2018 року відбулось погашення кредитної заборгованості за договором на суму 2897,00 грн.; 18.09.2018 року стягнуто коштів на погашення простроченої кредитної заборгованості на суму 3,80 грн. 08.10.2018 року - погашено 2900,00 грн.; 29.11.2018 року відбулася сплата процентів на суму 200,00 грн.; 10 .12.2018 року - погашено 2900,00 грн.; 10.12.2018 року оплата обслуговування кредиту на суму 253,82 грн. При цьому, у виписці зазначено, що вона здійснена за період з 19.07.2000 року по 19.07.2019 року, однак фактично банківські операції вказані за період з 09.07.2018 року по 10.12.2018 року (а.с.59-60). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №Р99.00409.004087716, станом на 07.06.2019 року наявна заборгованість у розмірі 54340,16 гривень з яких: 17979,98 грн. - строковий основний борг; 13869,39 грн. - прострочений основний борг; 1893,46 грн. - прострочені проценти; 302,36 грн. - строкові проценти; 667,83 грн. - строкова плата за обслуговування кредиту; 4752,48 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту; 14874.66 грн. - пеня (а.с.53). Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Частиною першою статті 39 вказаного Закону передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. Згідно з ст.88 вказаного Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Виходячи з правового аналізу вказаних норм можна стверджувати, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на вказане та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі за №6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У п.10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що з документів, які були надані Акціонерним товариством «Ідея Банк» приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, наявність договірних відносин між сторонами не доведена належними та допустимими доказами. Так, в заяві про вчинення виконавчого напису від 19.07.2019 року не зазначено перелік документів, які подаються разом із заявою, а тому суд не має можливості перевірити чи надавався нотаріусу оригінал кредитного договору та інші документи, на підставі яких приватний нотаріус дійшов висновку про безспірність заборгованості [PERSON] по кредитному договору та її розмір. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 року № 996-XIV. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо, однак жоден із перелічених документів приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису не було надано, що видно із доданих відповідачем документів до відзиву на позовну заяву. З вказаних вище підстав суд не приймає як належні докази наявності заборгованості надані відповідачем суду копії довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором (а.с.53) та розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.59-60), оригінали яких, як вказує відповідач у відзиві, знаходяться у приватного нотаріуса Гуревічова О.М., тобто надані останньому для вчинення виконавчого напису. Надана відповідачем виписка по рахунку боржника [PERSON] за період з 09.07.2018 року по 10.12.2018 року (оригінал якої також був наданий приватному нотаріусу) фактично не містить даних про операції за період з 11.12.2018 року по 07.06.2019 року. А тому така виписка з рахунку не може вважатися обов`язковим документом, дослідивши який нотаріус вчиняє виконавчий напис про стягнення заборгованості в безспірному порядку. Крім того, період стягнення заборгованості, який вказаний у виконавчому написі, значиться з 09.02.2019 року по 07.06.2019 року. та ніяким іншим документом не підтверджено. Щодо посилання позивача на те, що у відповідача відсутні правові підстави для нарахування комісії, правочин в цій частині є недійсним та вимоги про стягнення строкової плати за обслуговування кредиту, простроченої плати за обслуговування кредиту та пені є незаконними суд зазначає наступне. Пунктом 1.10 укладеного між сторонами кредитного договору №Р99.00409.004087716 від 09.07.2018 року передбачена сплата позичальником плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах згідно графіку щомісячних платежів. Кредитний договір недійним не визнавався та його недійсність не є предметом даного спору. Крім того, у оспорюваному виконавчому написі вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова КМУ №1172 від 29.06.1999 року, яка в редакції чинній на дату вчинення оскаржуваного виконавчого напису, передбачала лише стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Однак, укладений між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» кредитний договір №Р99.00409.004087716 від 09.07.2018 року не був нотаріально посвідчений. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.03.2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №6610 від 27.01.2020 року таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в Постанові від 21 вересня 2021 року справа №910/10374/17. З огляду на вказане, приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не мав можливості з поданих стягувачем документів перевірити факт наявності заборгованості, дату її виникнення, період стягнення боргу. Таким чином, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом дотримано Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та було встановлено, що заборгованість є безспірною. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже твердження позивача про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений в порушення вимог законодавства, а тому не підлягає виконанню, слід вважати доведеним через відсутність спростування цього твердження відповідачем. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи, відповідно до ст.89 ЦПК України, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved