Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , та просить суд постановити рішення про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Позов мотивовано тим, що сторони є батьками хлопчика [PERSON] , [INFO] . Два з половиною роки тому відповідач вигнав дружину з дитиною з будинку. Дитина з матір`ю проживають окремо. З того часу відповідач не утримує дитину матеріально. З метою забезпечення постійного матеріального утримання дитини позивачка вирішила звернутися до суду. Домовленості про матеріальне утримання відповідачем дітей між сторонами не досягнуто. Відповідач протягом останніх двох років працює в Угорщині та має постійний дохід близько 30 тисяч грн. у місяць. Позивачка просить суд врахувати ту обставину, що відповідач проживає у спільному будинку сторін. Позивачка несе витрати на відвідування дитиною різних гуртків та додаткових витрат на заняття дитини з репетиторами. Позивачка понесла витрати на правову допомогу у розмірі 10 тисяч гривень, які просить відшкодувати. Відзиву відповідач не подав. У судовому розгляді справи учасники справи участі не брали. Сторона позивача подала письмову заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач причин неявки суду не повідомив. Судова повістка вручена за вказаною у позовній заяві адресою реєстрації відповідача, що підтверджено трекінгом поштового відправлення (а.с.17). Додатково про судовий виклик відповідача розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У зв`язку з цим, суд, згідно вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти розгляду справи на підставі наявних у справі доказів не заперечила. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши подані на їх підтвердження докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд вирішив наступне. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками хлопчика [PERSON] , [INFO] . Шлюб між подружжям [PERSON] розірвано Рішенням Виноградівського районного суду у справі №299/3704/21 від 15.11.2021. Зі слів позивачки, два з половиною роки тому вона змушена була покинути місце постійного проживання сім`ї та разом із дитиною проживають окремо від відповідача у іншому населеному пункті. Протягом цього часу відповідач не бере постійної участі у матеріальному утриманні сина. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1 ) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд взяв до уваги ту обставину, що дитина проживає разом із матір`ю, вона забезпечує організацію її життя, виховання, веде догляд за нею та веде домашнє господарство. Разом із тим, обґрунтовуючи розмір аліментів, позивачка посилається на ряд обставин, на підтвердження яких не додано жодного належного доказу. При цьому, тягар доказування кожної з цих обставин несе позивачка. Так, залишились непідтвердженими зазначений позивачкою розмір щомісячного доходу відповідача, а також витрати позивачки на відвідування дитиною гуртків, занять із репетиторами.\\ При цьому, законом встановлено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст. 182 СК України). Відтак, оскільки залишились непідтвердженими обставини, що мають юридичне значення для визначення розміру аліментів вище мінімального рекомендованого, то суд вирішив, що позов слід задовольнити частково, у розмірі 3000 грн щомісячно. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів (п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір»). Відтак, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір за звернення до суду у 2021 році із майновим позовом за позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини у визначеному законом розмірі на дату подання позову - 908,00 грн. Щодо заявлених витрат на правову допомогу у розмірі 10 тисяч гривень, суд вирішив наступне. Відповідно до положень ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Натомість, стороною позивача не подано: договору про надання правничої допомоги, де б містилися умови про види та вартість послуг; детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним необхідних витрат. Таким чином, суд не має необхідних даних для вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу на виконання вимог ст.141 ЦПК України. Так, відповідно до встановлених цією статтею вимог , при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. Зміст наданого позивачкою Акту надання послуг №6 від 02.11.2021 та Ордеру від 02.08.2021 не містить інформації про те, чи пов`язані вказані у акті витрати саме із розглядом лише даної справи - справи за позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Така інформація відсутня. Тому витрати у заявленому розмірі навіть пропорційно розміру задоволених позовних вимог на відповідача покладені бути не можуть, оскільки їх розмір є непідтвердженим. Однак, суд враховує, що наявні у справі докази підтверджують укладення угоди про надання правничої допомоги між позивачкою та адвокатом АО «Лідер Права» Бровді І.А. (а.с.9-11), у рамках якої адвокатом з місцезнаходженням у м.Виноградові складено позовну заяву (а.с.1-3), яку подано до суду 12.11.2021; адвокат склав та надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача у першому ж судовому засіданні (а.с.22), а 21.12.2021 склав та подав заяву про долучення до матеріалів справи копії рішення суду про розірвання шлюбу. Тому, враховуючи пропорційність витрат до предмета спору (стягнення аліментів на утримання дитини), кількість процесуальних дій та їх складність, а також ту обставину, що позов задоволено частково (33% розміру позовних вимог) суд вирішує, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути одну тисячу гривень у відшкодування витрат на правову допомогу у даній справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial