Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Заявник [PERSON] 15.06.2021 року звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту батьківства, в якій просить суд встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Києва відносно [PERSON] , яка народилась [INFO] в м. Києві. Заява мотивована тим, що у 2007 році між нею та колишнім чоловіком [PERSON] [INFO] був зареєстрований шлюб, який в подальшому було розірвано, але не було отримано свідоцтво про розірвання шлюбу. У 2013 році у неї народилась донька [PERSON] , проте в зв`язку з відсутністю свідоцтва про розірвання шлюбу дитину було записано на колишнього чоловіка. Зазначила, що весь час проживала в цивільному шлюбі з [PERSON] , який у 2016 році помер. У зв`язку з тим, що біологічний батько дитини помер, факт батьківства можливо підтвердити тільки в судовому порядку, оскільки в записі в свідоцтві про народження батько записаний [PERSON] . Встановлення зазначеного факту заявнику необхідно для отримання спадщини. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року відкрито провадження. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у заяві. Зацікавлені особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши та оцінивши матеріали справи, визнавши зібрані у справі докази достатніми для вирішення справи, судом встановлено таке. Судом в становлено, що заявник [PERSON] з 16.12.1995 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , про що Центральним відділом РАГС м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї було зроблено відповідний актовий запис № 2754. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.11.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 13). Однак, заявником свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 06.12.2013 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві було отримано тільки 06.12.2013 року (а.с. 28). З матеріалів справи вбачається, що [INFO] у заявника народилась донька [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29). Як зазначає заявник, в період народження доньки [PERSON] , заявник проживала разом з біологічним батьком дитини [PERSON] та вони спільно виховували доньку. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила обставини викладені заявником в поданій до суду заяві. В матеріалах справи міститься свідоцтво про смерть [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис № 9300, видане Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, серія [NUMBER] (а.с. 31). Після смерті [PERSON] . Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 50/2017. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. При цьому визначений у частини першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним. Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд зазначає, що відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт батьківства. Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Отже, заява про встановлення юридичного факту батьківства померлого [PERSON] відносно [PERSON] підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні. Згідно з положеннями статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. За приписами статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. На підставі абзацу першого частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з п. 7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Суд встановив, що внаслідок смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відповідно до положень ст. 130 СК України встановлення факту його батьківства відносно [PERSON] можливе за рішенням суду. З матеріалів справи, з показань свідка, фотографій, долучених до справи вбачається, що померлий [PERSON] визнавав своє батьківство щодо [PERSON] , [INFO] , підтримував матеріально та доглядав за донькою. Таким чином, судом встановлено, що за життя померлий визнавав своє батьківство щодо [PERSON] , вважав її своєю рідною донькою та виховував її, тому суд вважає підтвердженим факт батьківства [PERSON] щодо доньки [PERSON] . Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення та підтверджується наявними у справі доказами у їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved