Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Адвокат Гребенар Олексій Володимирович, яка діє в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», треті особи, які не заявляють самостійних позовних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський Владислав Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис №8114 від 22.09.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 14423,49 гривень. 08.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським Владиславом Юрійовичем було відкрито виконавче провадження ВП №67424425 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 14423,49 гривень. У рамках зазначеного виконавчого провадження виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника. Однак, позивач з відповідачем ані договору позики грошових коштів, ані кредитного договору не укладали. Про існування вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса позивач дізналась після накладення арешту на картковий рахунок та надходження в застосунок «Дія» інформації про відкрите виконавче провадження відносно заявника. Адвокат зазначає, що вчинення виконавчого напису є сумнівним, оскільки нотаріусом не зазначена дата, коли настав строк для погашення заборгованості позивача за тілом кредиту, нарахованими та несплаченими відсотками. Нотаріусом також не була під час видання виконавчого напису перевірена відсутність спору з приводу розміру заборгованості. На підставі викладеного позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат у розмірі 908,00 гривень за подання позову та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 гривень. Ухвалою суду від 03.12.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 22.09.2021 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис за №8114, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором в розмірі 14423,49 гривень. Постановою Приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. від 08.11.2021 відкрито виконавче провадження №67424425 з виконання виконавчого напису №8114, виданого 22.09.2021 приватним нотаріусом Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про стягнення з [PERSON] на користьТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 14423,49 гривень. Постановою про арешт коштів боржника Приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. від 08.11.2021 №67424425 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. 10.11.2021 відкрито Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14423,49 гривень. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2 Переліку документів, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд звертає увагу на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Суд зазначає, що ані відповідачем, ані приватним нотаріусом не було надано доказів того, на підставі яких документів було вчинено спірний виконавчий напис №8114 від 22.09.2021, та не надано копії документів, які надавались ТОВ «Вердикт Капітал» при поданні нотаріусу заяви про видачу вказаного виконавчого напису. Отже, відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. Заборгованість позивача, яка значиться у виконавчому написі не дає можливості зробити висновок щодо правомірності її нарахування. Таким чином, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, в той час як заборгованість, яка вказана у цьому написі, не є безспірною. Факт наявності цього виконавчого напису суттєво порушує права позивача. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання вищенаведеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 90 від 26.11.2021 про сплату судового збору у сумі 908 грн. 00 коп., та квитанцією № 91 від 26.11.2021 про сплату судового збору у сумі 454 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно із ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Отже, з урахуванням задоволення позову, підстав для скасування заходів забезпечення позову станом на час ухвалення цього рішення суд не вбачає.

Outcome: approved