Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Заявник [PERSON] (далі - [PERSON] , заявник) звернулась до суду із заявою про встановлення фактів того, що [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , є однією і тією ж особою, що [PERSON] є її дідом та постійно проживав на території України до 24 серпня 1991 року. Мотивуючи тим, що вона народилася та з дня її народження - [INFO] по 2007 рік постійно проживала на території Білорусії, а у 2007 році переїхала жити на Україну й до цього часу постійно проживає на території України. Ії дід - [PERSON] народився й постійно проживав в Україні в селі Волиця Теофільського району Хмельницької області. Вказує що свідоцтво про народження її діда загублено, відновити його заявник немає можливості, в документах де вказано його прізвище є розбіжності. Встановлення зазначених фактів її необхідно для набуття та оформлення громадянства за територіальним походженням. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 3 листопада 2021 року. 3 листопада 2021 року у судове засідання прибула заявник, просила вимоги задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не прибули. Розгляд справи було відкладено на 19 січня 2022 року. 4 листопада 2022 року до суду від представника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надійшли письмові пояснення. 19 січня 2022 року [PERSON] до суду не з`явилась, 17 січня 2022 року її представник - адвокат Ксенжик К.В. подала заяву, просив про розгляд справи у його відсутність. Представники заінтересованих осіб в суд не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 3 грудня 1949 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , актовий запис № 48 (а.с. 16). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 лютого 1953 року, вбачається, що від вказаного шлюбу у [PERSON] національність - українець та [PERSON] , національність - росіянка народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 1 червня 1976 року, від шлюбу [PERSON] (батько заявниці) та [PERSON] (мати заявниці), народилася [INFO] заявниця [PERSON] (а.с. 18). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 7 лютого 1951 року вбачається, що у [PERSON] Національність - українець (прадід заявника) та [PERSON] , національність українець (прабаба заявника) народився син [PERSON] (рідний брат діда заявниці) [INFO] в с. Волиця-Польова, Теофопільській район, Кам`янець-Подільська обл. (а.с. 19). Згідно свідоцтва про смерть матері діда заявниці серія [NUMBER] від 9 січня 1958 року, вбачається, що [PERSON] [INFO] померла, місце смерті Теофопіль, район Теофопільській, Хмельницька область(а.с. 20). Таким чином, суд враховуючи те, що у свідоцтві про шлюб прізвище діда заявниці вказане як « [PERSON] », а в усіх інших документах як « [PERSON] », суд вирішив задовольнити вимоги [PERSON] в цій частині, та встановити факт того, що [PERSON] , та [PERSON] , [INFO] , є однією тією ж особою. Щодо задоволення вимог [PERSON] про встановлення факту того, що [PERSON] є її рідним дідом та проживав на території до 24 серпня 1991 року, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", то суд дійшов до наступних висновків. У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Пунктом 3 частини другої статті 9 Закону України «Про громадянство України» визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України діда та баби заявника. Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у 2012 року [PERSON] вже зверталася до Дарницького районного суду м. Києва фактично із аналогічними вимогами. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2012 року заяву [PERSON] , заінтересовані особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Дарницький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про встановлення факту родинних відносин, народження та постійного проживання на території України було задоволено частково. Встановлено факт, що [PERSON] є рідною онукою [PERSON] . У задоволенні вимог про встановлення факту постійного проживання на території України її діда - [PERSON] було відмовлено у зв`язку із відсутністю доказів такого проживання. У справі № 2о-309/12 судом було встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], уродженка м. Гомель (Білорусія), білоруска - є дочкою [PERSON] , росіянина, що підтверджується свідоцтвом про її народження. Батько заявниці - [PERSON] , [INFO] - є сином [PERSON] , українця, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Судом було встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Гомель (Білорусія), білоруска - є рідною онукою [PERSON] , українця. Враховуючи, те що судовим рішенням вже було встановлено, що[PERSON] є рідною онукою [PERSON] , підстав для задоволення вимог про те, що [PERSON] є її дідом суд не вбачає. Фактично встановлення такого факту є відображенням попереднього, оскільки, встановлення факту, що заявниця є онукою діда, свідчить про те, що останній і є її дідом. Щодо вимог заявниці про встановлення факту проживання на території України її діда, то судом у 2012 року у задоволенні цих вимог вже було відмовлено, як такі що недоведені, оскільки грунтувались на припущеннях. Нових доказів, які б свідчили про те, що дід заявниці дійсно проживав до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступницво України", заявником не надано. Свідоцтво про смерть матері діда заявниці серія [NUMBER] від 9 січня 1958 року, в якому зазначено місцем її смерті м. Теофопіль Хмельницької області, не свідчить про те, що її син [PERSON] (дід заявника) проживав до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступницво України". Дату смерті [PERSON] заявник не вказує. Будь-яких інших документів, які вказували про проживання її діда на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступницво України" заявником не надано. Відтак дані вимоги розцінюються судом як припущення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цих вимог.

Outcome: partial