Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

02 липня 2020 року заявник [PERSON] звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, в якій просила визнати [PERSON] , 2001 р.н. недієздатним, та встановити над ним опіку, призначивши йому опікуна - [PERSON] . В обґрунтування доводів заяви заявниця зазначила, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] який є інвалідом першої групи, та потребує постійного стороннього нагляду та догляду, спостереження та лікування у психіатра. Фактично внаслідок хвороби син не розуміє обставин, що відбуваються навколо нього, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно вирішувати побутові проблеми. У зв`язку з тим, що [PERSON] не усвідомлює значення своїх дій, не може керувати ними, потребує стороннього нагляду, його необхідно визнати недієздатним та призначити опікуна. 06 липня 2020 року зазначену заяву залишено без руху. 08 жовтня 2020 року заявником подано виправлену заяву. 09 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. 12 березня 2021 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу. 10.12.2021 до суду надійшов висновок експерта. 13.12.2021 поновлено провадження у справі. Заявниця підтримала заявлені вимоги та наполягла на їх задоволенні, надавши суду заяву про розгляд заяви за її відсутністю. Представник заінтересованої особи: Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. З Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали страви, суд приходить до такого. Згідно ч. 1. ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Якщо суд відмовить у задоволенні заяви про визнання особи недієздатною і буде встановлено, що вимога була заявлена недобросовісно без достатньої для цього підстави, фізична особа, якій такими діями було завдано моральної шкоди, має право вимагати від заявника її відшкодування. За нормами ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Правовими наслідками визнання фізичної особи недієздатною, згідно ст. 41 ЦК України, є: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину, правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун ; відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Згідно ст. 55 ЦК України, опіка встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Частиною 1 статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до п. 3.1 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України №34/166/131/88 від 26.05.1999 року, для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] . Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №75 від 02.11.2021 року [PERSON] , [INFO] страждає на стійке психічне захворювання - помірну розумову відсталість з аутичними рисами (F84.1 за МКХ 10 перегляду). Даний психічний розлад позбавляє [PERSON] , 2001 р.н. здатності усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (в тому числі він не здатний приймати участь у судовому засіданні та особисто надавати пояснення). З подання опікунської ради при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради №3175/020207-22/09/14/20 від 12.06.2020 року та витягу з протоколу засідання опікунської ради №2 від 03.06.2020 року встановлено, що даний орган рекомендує та пропонує на розгляд суду призначити [PERSON] , 1972 р.н., опікуном [PERSON] , 2001 року народження. З огляду на викладене, оскільки [PERSON] , [INFO] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за станом здоров`я не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки; тобто віднесений до категорії осіб, які потребують встановлення опіки, а також беручи до уваги, що обставини, які унеможливлюють, призначення [PERSON] опікуном недієздатного сина відсутні, суд оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та необхідність їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved