Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін Ап» про захист прав споживачів шляхом повернення грошових коштів в розмірі 65 289,20 гривень та стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень. Позов обґрунтований тим, що в лютому 2019 року з метою отримання туристичних послуг, позивач звернувся до ФОП [PERSON] , як до суб`єкта туристичної діяльності. 13 березня 2019 року позивачем [PERSON] були сплачені грошові кошти в розмірі 69 420 грн туристичному агенту ФОП [PERSON] відповідно до копії прибуткового касового ордеру. У зв`язку з тим, що туристичні послуги надано не було, позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів шляхом повернення грошових коштів. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.01.2020 позовні вимоги задоволено в повному обсязі та з ФОП [PERSON] стягнуто грошові кошти у розмірі 69420 гривень, моральної шкоди на суму 10000 гривень та витрат на правову допомогу у розмірі 8000 гривень. 22 червня 2020 року постановою Запорізького апеляційного суду вищевказане рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області скасовано та прийняте нове, яким стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] 4130,80 гривень та моральної шкоди на суму 500 гривень. В решті позовних вимог було відмовлено. Вказане рішення ніким оскаржено не було та набрало законної сили. Постановою Запорізького апеляційного суду від 22 червня 2020 року встановлено наступні обставини. Так, 21 лютого 2019 року ТОВ «ДЖОІН АП!» отримало від ФОП [PERSON] заявку на тур № 1491551 для [PERSON] 22 лютого 2019 року ФОП [PERSON] було направлено підтвердження туру та виставлено Рахунок на його оплату. Того ж дня зазначений рахунок було сплачено [PERSON] відповідно до квитанції № 623071000467931550830778 від 22 лютого 2019 року, в розмірі 65289 грн 20 коп, отримувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП!», призначення платежу: за туристичні послуги за рахунком № 1491551 від 21.02.2019. 13 березня 2019 року позивачем [PERSON] були сплачені грошові кошти в розмірі 69 420 грн туристичному агенту ФОП [PERSON] відповідно до копії прибуткового касового ордеру № б/н підстава: Туристичні послуги. Проте зазначені послуги позивач не отримав, грошові кошті йому не повернуто. Також, судовим рішенням встановлено, що надавши ФОП [PERSON] для оплати рахунок, ТОВ «ДЖОІН АП!» акцептував угоду з туристом - [PERSON] , та зобов`язався надати йому туристичні послуги. Окрім того, ТОВ «ДЖОІН АП!» отримало кошти в розмірі 65 289 грн. 20 коп., які залишились у власності відповідача. Позивач в позасудовому порядку намагався вирішити спір, який виник між ним та ТОВ «Джоін Ап» шляхом направлення відповідної письмової вимоги, однак відповіді від відповідача отримано не було, в зв`язку з чим він вимушений був звернутись до суду. Посилаючись на норми ст..21 Закону України «Про захист прав споживачів», просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 65 289,20 гривень та стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень. Ухвалою судді від 02.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження, справа призначена до розгляду. 02.03.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до даних он-лайн системи Туроператора дійсно є заявка за № 1491551, оформлена на туристів [PERSON][INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Згідно з даними заявки та з урахуванням інформації з агентського кабінету, 19.03.2019 турагентом [PERSON] було здійснено заміну туристів на [PERSON][INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Відповідно до п.п. 4.22 Договору публічної оферти після отримання підтвердження та всіх необхідних документів для здійснення подорожі Туристом/Турагентом, відмова останнім від фактичного отримання послуг не позбавляє Туроператора права на отримання оплати вартості туристичних послуг згідно з замовленням. Згідно п.п. 6.2.7. у випадку ануляції або внесення змін до Листа бронювання турагент зобов`язаний оформити відповідні зміни в Договір на туристичне обслуговування. За невиконання положення Турагент несе повну фінансову матеріальну відповідальність перед туроператором та| туристом, а також державними органами за претензіями від туристів щодо розірвання, невиконання або неналежного виконання договору у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими турист керувався під час укладення договору. При цьому Турагент зобов`язується відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, заподіяні внаслідок розірвання (зміни) договору. З урахуванням вищевикладеного, відповідно до пункту 4.18, 4.20 Договору про надання туристичних послуг, туристи скористались в повному обсязі, а отже туроператор вважається таким, що виконав свій обов`язок перед туристами по заявці. Статтею 20 Закону № 324/95-ВР передбачено виключний перелік випадків звільнення туроператора від відповідальності, якщо невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб. П.п. 4.10 передбачає, що Турагент несе самостійну відповідальність перед туристом за збитки, заподіяні останньому внаслідок укладення між Туристом та Турагентом договору без акцептованого Туроператором замовлення. У такому випадку турагент вважається таким, що діяв від свого імені. А пункт 4.21. передбачає, що Туроператор несе перед Турагентом відповідальність за виконання або неналежне виконання умов даного Договору, крім випадків, якщо: невиконання неналежне виконання умов Договору сталося з вини Турагента (Туриста) . Таким чином, вважають, що вони є неналежними відповідачами по справі. Крім того, зазначає, що не згодні із стягненням витрат на правничу допомогу, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про виконання наданих послуг, крім того, заявлений позивачем розмір витрат на оплату правових послуг не є співмірним зі складністю справи та об`ємом виконаних фахівцем у галузі права робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснив, що позивач 22.03.2019 звертався до [PERSON] , вимагав надати документи, що підтверджують укладення договору, однак йому було відмовлено. У зв`язку з чим, враховуючи відсутність у позивача відомостей щодо дати подорожі, найменування отеля та інших необхідних відомостей, він вимушений був відмовитися від подорожі. Також зазначив, що [PERSON] фактично сплачено було гроші в сумі близько 60 000 грн.у лютому 2019, в березні сплачено остаточну суму, тоді й видано квитанцію. Представник відповідача - ТОВ «Джоін АП» в судовому засідання позовні вимоги не визнала, підтримала обставини, зазначені у відзиву на позов та пояснила, що дійсно в системі наявна заявка за № 1491551, але оформлена на туристів [PERSON] . Стосовно туристів [PERSON] відсутній договір та ваучер, в зв`язку з чим неможливо встановити, ким саме здійснена оплата. Представником туроператора передано турагенту ваучер, страховий поліс, квитки, що свідчить про факт виконаних послуг. В базі даних відсутні відомості про туристів [PERSON] , оскільки система не зберігає відомостей про туристів, які не скористалися туристичними послугами. Третя особа повинна була видати ваучер, однак такі підтвердження відсутні. Важають, що третьою особою здійснено заміну туристів, подорож останніх відбулась, претензій до туроператора не було. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що в базі даних «Джоін Ап» заявка позивача якимось чином не фігурує. Позивач дійсно звертався до неї з приводу подорожі, ними було оговорено всі умови подорожі до Єгипту (дати, отель, трансфер тощо), він оплатив послуги. Але в проміжок до 7 днів до дати вильоту, повідомив, що в нього захворіла дитина, у зв`язку з чим відмовився починати подорож та вимагав повернути грошові кошти. Оскільки документів, що підтверджували б хворобу дитини, надано не було й від позивача фактично надійшла відмова від туристичних послуг, штраф склав 100 відсотків вартості подорожі, відповідно, кошти повернуто не було. Часткова оплата за подорож та послуги була здійснена 22.02.2019, в березні сплачено остаточну суму, тоді й видано квитанцію. а відмова позивача від отримання туристичних послуг надійшла 18.03.2019. Дати подорожі були- з 23.03.2019 по 30.03.2019. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, витребувані матеріали цивільної справи № 320/4965/19, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 80, ст.. 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зміст ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.5 ст. 83 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 902 ЦК України встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі винною особою, яка її завдала. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив відповідачу кошти в сумі 65289,20грн. за надання йому послуг з туристичного обслуговування, а саме за тур до Єгипту, проте зазначених послуг не отримав. Постановою Запорізького апеляційного суду від 22.06.2020, якою рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 січня 2020 за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] , за участі третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін Ап», про захист прав споживачів скасовано, встановлено наступні обставини. Відповідно до Агентського договору на реалізацію турпродукту № 6940/16 від 01 листопада 2018 року, укладеного між ФОП [PERSON] та ТОВ «ДЖОІП АП!», відповідач (турагент) діє в інтересах туроператора. Відповідно до розділу 4 Агентського договору, турагент, після погодження з туристом всіх істотних умов договору на туристичне обслуговування заповнює лист бронювання, який вважається офертою. У разі можливості задоволення всіх істотних умов замовлення турагента, туроператор (не пізніше ніж на п`ятий день від дати отримання листа бронювання) здійснює підтвердження замовлення шляхом його оформлення на сайті. Зазначене вважається прийняттям пропозиції (акцепту) туроператором надати послугу замовлену тур агентом та направляє йому рахунок на оплату туристичних послуг. Ваучер, авіаквитки та страховий поліс виписаний туроператором на ім`я туристів є матеріальною цінністю створеною туроператором, відповідно свідчить про фактичне замовлення послуги, що підлягає оплаті та створення туроператором належних умов для їх споживання. Таким чином, особою, що фактично надає туристу послуги є туроператор. З копії рахунку на оплату № 1491551 від 21 лютого 2019 року, наданого туроператором для оплати [PERSON] 22 лютого 2020 року, вбачається, що ТОВ «ДЖОІН АП!» акцептувало пропозицію надати туристичні послуги позивачу. З копії квитанції № 623071000467931550830778 від 22 лютого 2019 року, грошові кошти в розмірі 65 289 грн. 20 коп. були сплачені [PERSON] туроператору відповідно до вищезазначеного рахунку на оплату. Згідно з п. 5.4. Агентського договору, кошти, отримані турагентом від туристів, не є власністю турагента, а є транзитними коштами, що підлягають перерахуванню туроператору, за винятком плати за інформаційно-консультативні послуги з підбору бронювання турпродукту турагентом, передбаченої п. 5.7. даного договору. Згідно з п. 5.14. Агентського договору, оплата проводиться в будь-якому випадку незалежно від того, чи було спожито туристичний продукт кінцевим споживачем. Отже, виходячи з положень зазначеного договору, колегія суддів дійшла висновку, що надавши відповідачу для оплати рахунок, ТОВ «ДЖОІН АП!» акцептував угоду з туристом [PERSON] та зобов`язався надати йому туристичні послуги. Окрім того, ТОВ «ДЖОІН АП!» отримало кошти в розмірі 65 289 грн. 20 коп., які залишились в його власності. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про туризм», суб`єкти туристичної діяльності мають право: визначати та оприлюднювати шляхом опублікування загальні умови типового (публічного) договору на надання туристичних послуг. Згідно із ч. 13 ст. 20 Закону України «Про туризм», права й обов`язки , відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом. Відповідно до умов п.3.1.4. Договору публічної оферти на реалізацію тур продукту, укладеного між туроператором ТОВ «Джоін АП!» та туристичними агентами, Туроператор зобов`язаний: своєчасно акцептувати замовлення Турагента. /- П.3.2.1.за погодженням турагентата/або туриста вносити зміни в підтверджений та оплачений "турагентом турпродукт у випадках, передбачених чинним законодавством України та даним договором. 3.3.1 .Турагент зобов`язаний надавати послуги з реалізації Турпродукту Туристу шляхом укладення договорів на туристичне обслуговування відповідно до Додатку №1 до цього Договору від імені та в нтересах Туроператора та відповідно до п. 3.3.4.1. укладати з Туристами договори на туристичне обслуговування лише форми встановленої Туроператором, вести журнали обліку укладених договорів, зазначених у цьому пункті, підписувати та направляти Туроператору акти про отримання документів, що дають право отримати послугу. 3.3.15. при ануляції або іншій зміні послуг, що входять до турпродукту, Турагент зобов`язаний оформити відповідні зміни в Договір на туристичне обслуговування. У випадку порушення даної умови всю майнову відповідальність перед туристом Турагент несе самостійно. 3.3.20. Турагент беззаперечно здійснювати оплату всіх туристичних продуктів (туристичних послуг) заброньованих у системі он-лайн бронювання. Після належного оформлення, Турагент направляє його засобами електронного, факсимільного поштового зв`язку Туроператору або оформлює його в системі он-лайн бронювання на сайті Туроператора, таке оформлення дорівнюється письмовій формі. Відповідно до п. 8.11. всі замовлення (заявки на бронювання), відправлені від імені Тура використанням системи «Join UP Online», мають силу замовлень, оформлених письмово, і тягнуть за відповідальність згідно з умовами даного Договору та чинного законодавства (а.с.41-46). Відповідно до даних он-лайн системи Туроператора, наданих відповідачем, дійсно є заявка за № 1491551 оформлена на туристів [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Згідно з даними заявки та з урахуванням інформації з агентського кабінету, що надана відповідачем, 19.03.2019 Турагентом (третьою особою) було здійснено заміну туристів [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO] (а.с.35-40). Відповідно до п. 4.22 Договору публічної оферти на реалізацію турпродукту, після отримання підтвердження та всіх необхідних документів для здійснення подорожі Туристом/Турагентом відмова останнім від фактичного отримання послуг не позбавляє Туроператора на отримання оплати вартості туристичних послуг згідно з замовленням. Відповідно до п. 4.22 Договору , 6.2.7, у випадку ануляції або внесення змін до Листа бронювання турагент зобов`язаний оформити відповідні зміни в Договір на туристичне обслуговування. За невиконання положення Турагент несе повну фінансову матеріальну відповідальність перед туроператором та туристом, а також державними органами, за претензіями від туристів щодо розірвання, невиконання або неналежного виконання договору у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими турист керувався під час укладення договору. При цьому Турагент зобов`язується відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, заподіяні внаслідок розірвання (зміни) договору. А пункт 4.21. передбачає, що Туроператор несе перед Турагентом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов даного Договору, крім випадків, якщо: невиконання ,неналежне виконання умов Договору сталося з вини Турагента (Туриста). Пунктом 6.2.3 визначено особливості сплати туристом в разі відмови від одержання туристичних послуг штрафів, їх розмірів в залежності від кількості днів, які передують початку подорожі при такій відмові. Вказані положення Договору публічної оферти кореспондуються з положеннями, викладеними в Агентському договорі на реалізацію турпродукту № 6940/16 від 01 листопада 2018 року, укладеного між ФОП [PERSON] та ТОВ «ДЖОІП АП!», який міститься в цивільній справі № 320/4965/19. Статтею 20 Закону « Про туризм» передбачено виключний перелік випадків звільнення туроператора від відповідальності якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договор туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних із наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна зі сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання : форсмажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристи діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Отже, як вбачається з наведених вище положень цивільного законодавства, відповідальність туроператора залежить від встановлення низки факторів, а саме: причин невиконання чи неналежного виконання умов договору на туристичне обслуговування та, відповідно встановлення вини чи туристів, чи третіх осіб, чи турагента, чи туроператора. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином суд, оцінюючи надані позивачем докази, згідно з положеннями статей 77, 79, 80 ЦПК України, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, вважає ці докази неналежними та недостатніми, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування, на їх підставі неможливо встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони не дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Так, з позову, з пояснень представника позивача неможливо встановити причини неотримання родини [PERSON] туристичних послуг. Суд критично сприймає доводи представника позивача щодо відсутності у позивача відомостей щодо дати подорожі, найменування отеля та інших необхідних відомостей, у зв`язку з чим він був вимушений був відмовитися від подорожі. Той факт, що особа сплачує 65 тисяч гривень, при цьому не узгоджуючи з турагентом необхідні умови подорожі, робить доводи позивача в цій частині сумнівними. Крім того, з копії рахунку на оплату № 1491551 від 21 лютого 2019 року, наданого туроператором для оплати [PERSON] 22 лютого 2020 року, вбачається, що туристичні послуги надаються родині [PERSON] ( 5 осіб), тривалість поїздки-23.03.2019-30.03.2019,готель: Jaz Fanara Resort (Шарм-ль-Шейх), вказано також тип розміщення та харчування (а.с.24 справи № 320/4965/19). Також, на факт узгодження всіх необхідних умов між туристом та турагентом вказує наявність листування з цього приводу між [PERSON] та [PERSON] у додату «Вайбер», яке знаходиться у матеріалах справи № 320/4965/19 (а.с. 30-47 справи № 320/4965/19).Слід зазначити, що суть даного листування кореспондується з інформацією з переписки з агентського кабінету системи онлайн бронювання ТОВ «Джоін АП!» «САМО-Тур», наданої представником відповідача (а.с. 108-111). Більш того, суд звертає увагу, що позивачем в обґрунтування своїх вимог не надано доказів звернення до Турагента з вимогою надати договір на туристичне обслуговування, а надано лист-вимогу про повернення сплачених ним коштів (а.с.7 справи № 320/4965/19). Тому суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін ап!», за участі третьої особи: фізичної особи-підприємця [PERSON] , про захист прав споживачів шляхом повернення коштів та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення. За наведених вище обставин та з підстав, зазначених в позові, з врахуванням наданих суду позивачем доказів в підтвердження наведених у позовній заяві обставин, - позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю, в силу чого в задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed