Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Стислий виклад обставин справи та обгрунтування позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", в якому просить визнати договір № 22.08.2020-100005819 від 22.08.2020 недійсним. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що між ним та відповідачем було укладено договір про надання йому кредитних коштів № 22.08.2020-100005819 від 22.08.2020, відповідно до якого йому, як споживачу не була надана інформація, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг, передбачена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», отже відсутнє будь-яке письмове твердження про його ознайомлення з усіма умовами кредитного договору. Також в порушення вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач при видачі кредитних коштів, не ознайомив позичальника з умовами кредитування та всіма ризиками. Не існує будь-якого окремого документу, де викладена інформація передбачена вищезазначеними законами, на якому б стояв підпис позивача про ознайомлення з такою інформацією. Таким чином, кредитор не надав позивачу повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладанням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Разом з тим, ТОВ «Споживчий центр» також був порушений п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яке полягає в тому, що позивач вважає несправедливими умови кредитного договору, зокрема згідно додатку до кредитного договору, зазначена реальна річна процентна ставка за кредитом від суми кредиту; також позивач вважає, що відповідачем було порушено норми ч.1 ст. 61 Конституції України, щодо подвійної відповідальності за невиконання зобов`язання та наявні порушення норм встановлених абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», адже відповідач не повідомляв йому про умови та строки обробки його персональних даних, оскільки з аналізу умов кредитного договору вбачається, що надана ним згода на обробку персональних даних позивача є безстроковою та безвідкличною. З огляду на вищезазначене, позивач вважає, що кредитний договір № 22.08.2020-100005819 від 22.08.2020слід визнати недійсним, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 04.03.2021 представник відповідача ТОВ "Споживчий центр" звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який прийнятий до спільного розгляду з первісним, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Споживчий Центр" заборгованість за кредитним договором № 22.08.2020-100005819 від 22.08.2020 в розмірі 8000 грн. та 2270 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 22.08.2020 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір 22.08.2020-100005819, відповідно до п. 1.1 якого за цим договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Відповідно до п.1.4 договору кредитор надає позичальнику кредит у розмірі 5000 грн. на 28 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 18.09.2020 включно та проценти за користування кредитом у розмірі 3500 грн. 22.08.2020 позивач видав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн., що підтверджується фіскальним чеком № 0000050068 від 22.08.2020, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. Відповідно до п. 4.1 договору позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування ними шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту до 18.09.2020; проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який кредит пролонгований; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитором (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. До теперішнього часу відповідач не сплатив позивачу заборгованість. Позиція відповідачів щодо заявлених позовів 04.03.2021 представник відповідача у первісному позові ТОВ "Споживчий центр" надав відзив на позов, відповідно до якого заявлений позов не визнає. Невизнання позову обгрунтовує тим, 22.08.2020 було укладено договір про надання кредитних коштів № 22.08.2020-100005819 з [PERSON] . Істотні умови кредитування (зокрема, сума кредиту, строк кредиту, термін повернення кредиту, проценти за користування кредитом, напрямки використання кредиту, тощо) чітко, зрозуміло і однозначно вказані в кредитному договорі. На останній сторінці укладеного сторонами договору одразу біля підпису позичальника зазначено, що він підтверджує, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» йому надана. Там же міститься і підтвердження, що примірник договору отримав. Також позичальник підтверджує, що він отримав всю необхідну інформацію у обсязі і формі, встановлених Законом України «Про споживче кредитування». Позивачем не вказано жодної із підстав для визначення кредитного договору недійсним або нікчемним, договір укладений на строк до 1 місяця, тому не є договором споживчого кредитування до п.1 ч.2 ст. 3 Закону України "Про споживче кредитування" Доказів наявності в позивача будь-яких фізичних та/або психічних вад, які б істотно впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, до позовної заяви не додано. Таким чином, укладаючи договір, позивач з`ясував, на яких умовах він укладається, тому волевиявлення позивача було вільним, договір відповідав його внутрішній волі, з власної ініціативи на момент отримання коштів визначив для себе правила їх отримання, повернення, наслідки невиконання договору, що він сам підтвердив при укладенні договору. Більш того, позивач вже укладав з відповідачем кредитні договори з аналогічними умовами, що підтверджують не тільки його обізнаність з умовами кредитування, але й вільне волевиявлення на укладання договору від 22.08.2020 З наведеного вбачається, що неправдивим є твердження позивача про те, що «договір містить безліч умов та регулюються законодавством, з яким позивач ніколи в житті не зустрічався», оскільки з зазначеними умовами позивач ознайомлювався якнайменш два рази, при укладенні та виконанні попередніх договорів. З наведеного вбачається, що твердження позивача про те, що йому не була надана інформація, необхідна для укладення договору, є недостовірною та на думку відповідача, наданою з метою створення штучних підстав для звернення з позовом та уникнення відповідальності за порушення договору. Відтак, просить відмовити у задоволенні первісного позову, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги не доведені. Твердження позивача, що у володільця персональних даних після отримання відкликання згоди суб`єкта персональних даних більше не існує правових підстав для зберігання персональних даних, відповідач вказує, що має підстави для їх обробки та зберігання незалежно від наявності згоди на обробку, відповідно до п.15 ч.2 ст.ст.6, ст.ст.9, ст.15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» прямо встановлений обов`язок відповідача отримувати, обробляти та зберігати персональні дані, оскільки надання або отримання кредиту (позики) є фінансовою операцією, а відповідач при її здійсненні зобов`язаний проводити верифікацією та ідентифікацію клієнта та зберігати документи з персональними даними не менше п`яти років після завершення фінансової операції, завершення ділових відносин з клієнтом. 19.03.2021 відповідач за зустрічним позовом [PERSON] надав відзив на позов відповідно до якого заявлений зустрічний позов не визнає. Невизнання позову обгрунтовує тим, що ТОВ "Споживчий центр" було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно- телекомунікаційної системи, що здійснено з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про електронну комерцію» та який ним не підписаний. Зазначає, що його введено в оману на рахунок істотних умов договору, а зокрема на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом та не було зазначено нічого на рахунок непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Йому було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків) через що він погодився на укладання зазначених договорів. Також при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як йому запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. 26.03.2021 представник позивача у зустрічному позові надав відповідь на відзив відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] , де зазначає, що вимоги позивача за зустрічним позовом є обгрунтованими та в повній мірі відповідають чинному законодавству. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позовна заява від первісного позивача [PERSON] разом з доданими до неї документами надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 09.02.2021. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2021 права передано для розгляду судді Чорненькій О.І. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 10.02.2021 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого провадження. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 10.02.2021 задоволено клопотання позивача про витребування доказів від ТОВ "Споживчий центр" - екземпляр (оригінал) договору позики № 22.08.2020-100005819 від 22.08.2020. 04.03.2021 до Рокитнянського районного суду Київської області від ТОВ "Споживчий центр" надійшла зустрічна позовна заява з додатками до неї. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2021 права передано для розгляду судді Чорненькій О.І. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 09.03.2021 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого провадження. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 20.04.2021 зустрічну позовну заяву ТОВ "Споживчий центр" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 22.08.2020-100005819 від 22.08.2020 об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до ТОВ "Споживчий центр" про захист прав споживачів за єдиним номером справи № 375/161/21, провадження 2/375/271/21. Ухвалою суду від 02.07.2021 закрито підготовче провадження за позовом [PERSON] до ТОВ "Споживчий центр" про захист прав споживачів та зустрічним позовом ТОВ "Споживчий центр" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 22.08.2020-100005819 від 22.08.2020, та призначено справу до розгляду по суті на 13 годину 00 хвилин 31 серпня 2021 року. У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі розгляд справи відкладено до 18.10.2021 на 10 годину. Однак, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, справа була знята з розгляду та призначена до слухання на 09 годину 12.01.2022. У судове засідання позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Однак, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічного відмовити. Відповідач та представник відповідача ТОВ "Споживчий центр", будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Матеріали справи містять клопотання представника про розгляд справи у їх відсутності, просить відмовити в задоволенні первісного позову та позовні вимоги за зустрічним позовом підтримують в повному обсязі. За таких обставин суд розглядає справу за наявними письмовими матеріалами. У зв`язку із неявкою у підготовче судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Як вбачається із матеріалів справи, 22.08.2020 між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 22.08.2020-100005819.[PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 5000 грн. за умовою "Довгий кредит" на 28 календарних днів", з кінцевим терміном повернення кредиту до 18.09.2020, що підтверджується фіскальним чеком № 0000050068 від 22.08.2020 та проценти за користування кредитом у розмірі 3500 грн. Кредитний договір та фіскальний чек підписано власноруч [PERSON] . Пунктом 4.1. вказаного договору повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: повернення кредиту до дати, вказаної в п.1.4. даного договору, тобто до 18.09.2020, проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який Кредит пролонгований, штрафні санкції, які можуть бути нараховані кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. ТОВ "Споживчий центр " свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому кредитним договором № 22.08.2020-100005819від 22.08.2020. Однак, [PERSON] не надав своєчасно позивачеві грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Сторонами строки повернення кредиту та процентів не переносились. Штраф за кредитним договором № 22.08.2020-100005819від 22.08.2020 не нараховувався. Позивач за первісним позовом зазначає, що під час укладання кредитного договору були порушенні його права, як споживача, через не ознайомлення з умовами кредитування, не надання інформації про умови кредиту до підписання договору, спонукання відповідачем до швидкого підписання договору кредиту, також кредитний договір містить несправедливі умови. Однак, такі доводи позивача [PERSON] не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами та змістом спірного правочину, виходячи з наступного. Кредитний договір між сторонами укладений 22.08.2020 в письмовій формі та підписаний сторонами. Розділом 11 кредитного договору, зміст якого виділено шляхом підкреслення тексту, позивач за первісним позовом підтвердив, що інформація, зазначена у частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» йому надана, примірник цього договору отримав. Для прийняття усвідомленого рішення позичальником та задля зручності надання інформації кредитор ТОВ «Споживчий кредит» до укладення договору надав позивачу всю необхідну інформацію у обсязі та формі, встановлених законом України «Про споживче кредитування». З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідач за первісним позовом не обмежував права позивача у доступі до інформації, що стосується правил надання фінансових послуг, а також права позивача, як споживача щодо можливості ознайомитись з умовами кредитного договору. Судом встановлено, що укладений між сторонами спірний правочин містить всі істотні умови договору, у тому числі предмет договору, умови надання і повернення кредиту, права кредитора та позичальника, відповідальність сторін, строк дії договору, інші умови договору. Позивач також зазначає про несправедливі умови пункту 1.4 кредитного договору, яким встановлено сплату позичальником за користування кредитом процентів у розмірі 3500 грн. Однак, суд не приймає до уваги такі доводи позивача за первісним позовом, як підставу для задоволення позову, оскільки вказаним пунктом передбачено порядок нарахування саме процентів за користування кредитними коштами, що не є нарахуванням неустойки за кредитним договором, відповідно до ст. 549 ЦК України. За приписами частини 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, розмір процентів сторонами було погоджено умовами кредитного договору. Ще позивач за первісним позовом вказує на порушені норми абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних». Згідно пункту 9.4 кредитного договору, позичальник цим надає свою однозначну, безумовну та безвідкличну згоду на обробку будь-яких його персональних даних, включаючи, але не обмежуючись збиранням, реєстрацією, накопиченням, зберіганням, адаптуванням, зміною, поповненням, використанням і поширенням (розповсюдженням, реалізацією, передачею), знеособленням, знищенням відомостей про позичальника без будь-яких обмежень та з будь-якою метою. Відповідно пунктів 5, 11 частини 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», на які посилається позивач, суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; відкликати згоду на обробку персональних даних. За нормою ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», згода суб`єкта персональних даних - це добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. Положеннями ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» серед іншого визначено, що мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних. Обробка персональних даних здійснюється відкрито і прозоро із застосуванням засобів та у спосіб, що відповідають визначеним цілям такої обробки. Первинними джерелами відомостей про фізичну особу є: видані на її ім`я документи; підписані нею документи; відомості, які особа надає про себе. Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідні документи з персональними даними позичальника необхідні для укладення кредитного договору з банківською (фінансовою) установою. Статтею 11 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що підставами для обробки персональних даних є: 1) згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; 2) дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; 3) укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних; 5) необхідність виконання обов`язку володільця персональних даних, який передбачений законом. Позивачем та відповідачем у розділі 9 кредитного договору погоджено умови про конфіденційність інформації та документів стосовно укладеного правочину. Зокрема, пунктом 9.1 кредитного договору обумовлено, що сторони зобов`язані дотримуватися суворої конфіденційності стосовно цього договору, його змісту, всієї інформації та документів, що стосуються договору, і вони не можуть передавити та/або розголошувати таку конфіденційну інформацію третім особам без попередньої письмової згоди іншої сторони. Згідно пункту 6 частини 1 ст. 3-1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», захист прав споживачів фінансових послуг ґрунтується на принципі забезпечення захисту персональних даних споживачів фінансових послуг. Позивачем за первісним позовом не надано доказів щодо порушення відповідачем законодавства стосовно використання персональних даних позивача. Також суду позивачем за первісним позовом [PERSON] не надано жодних доказів, що він звертався до відповідача після укладення договору з вимогами про припинення будь яких порушень з боку відповідача, на що вказує він у первісному позові. Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для визнання недійсним кредитного договору відсутні, до укладення спірного правочину позивач за первісним позовом був ознайомлений з умовами кредитування, суду не доведено введення відповідачем позивача в оману щодо істотних умов договору, наявність несправедливих умов договору, позивач погодився на отримання кредитних коштів саме на таких умовах, що визначені договором, волевиявлення позивача на отримання кредиту було вільним, умови кредитного договору не суперечать нормам чинного законодавства. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] - відповідач за зустрічним позовом не виконав взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у визначений договором строк отриманий кредит та проценти за користування кредитними коштами позивачу не сплатив, чим порушив умови кредитного договору. Суд також критично оцінює доводи позивача за первісним позовом про укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи та те, що договір він не підписував, адже матеріали справи містять докази укладення кредитного договору у звичайній паперовій формі та власноручного його підписання [PERSON] .. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Вирішуючи даний спір суд враховує наступні положення чинного законодавства України. Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. В силу ст. ст. 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України, а саме з договорів та інших правочинів. Стаття 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 4 ст. 203 ЦК України встановлено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно зі ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч.1 ст. 206 цього Кодекс,у вчиняються у письмовій формі. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За приписами частин 1, 3-5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. До відносин споживчого кредитування Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування" (ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка набрала чинності з 10.06.2017 року). Згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про споживче кредитування" (у редакції на час укладення спірного договору) цей Закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. Відповідно до пунктів 8, 9 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: порядок зміни і припинення дії договору; права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. За нормою частин 2, 3, 4 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (у редакції на час укладення спірного правочину), фінансова установа до укладення з клієнтом договору про надання фінансової послуги додатково надає йому інформацію про: 1) фінансову послугу, що пропонується надати клієнту, із зазначенням вартості цієї послуги для клієнта, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг; 2) умови надання додаткових фінансових послуг та їх вартість; 3) порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги; 4) правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги; 5) механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги; 6) реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо), а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів; 7) розмір винагороди фінансової установи у разі, коли вона пропонує фінансові послуги, що надаються іншими фінансовими установами. Інформація, що надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Висновки суду З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін при укладенні кредитного договору, дослідивши надані сторонами у справі докази, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, аналізуючи та оцінюючи всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем за первісним позовом не надано належних та достатніх доказів на підтвердження недійсності укладеного між сторонами правочину, тому у задоволенні первісного позову слід відмовити. З огляду на те, що [PERSON] прострочив погашення кредиту та нарахованих відсотків, не виконує взятих за договором зобов`язань, суд дійшов висновку про задоволення заявлених у зустрічному позові позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» в повнму обсязі. Щодо судових витрат Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. А відтак, у порядку розподілу між сторонами судових витрат суд стягує з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом сплачений останнім в дохід держави судовий збір у розмірі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved