Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

Сєвєродонецький міський центр зайнятості звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою [PERSON] про стягнення суми виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що відповідач з 05.01.2021 по 01.07.2021 перебував на обліку у Сєвєродонецькому міському центрі зайнятості. За результатами розслідування 14.07.2021 позивачем складено акт №371 та видано наказ № 91 про утримання зайво отриманого безробітним [PERSON] матеріального забезпечення в сумі 23910,04 грн. за період з 05.02.2021 по 16.05.2021 відповідно до п. 1 ст. 34 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Станом на 30.11.2021 борг не погашено. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії заяви про надання (поновлення) статусу безробітного від 05.01.2021 на адресу Сєвєродонецького міського центру зайнятості, [PERSON] просив надати йому статус безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та одночасно проінформував, що не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Відповідно до заяви [PERSON] від 30.01.2020, останній просив призначити йому виплату допомоги по безробіттю в розмірі, передбаченому Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно копії заяви [PERSON] від 01.07.2021 на адресу Сєвєродонецького міського центру зайнятості, останній просив зняти його з обліку у зв`язку з тимчасовим виїздом з міста. Безробітний [PERSON] працював у Північно - Східному офісі Держаудитслужби у періоди з 05.02.2021 по 29.02.2021 (виплачена винагорода склала 6000 грн.) та з 01.03.2021 по 31.03.2021 (виплачена винагорода склала 6000 грн.) у період перебування на обліку безробітних у Сєвєродонецькому міському центрі зайнятості, що підтверджується копією службової записки від 14.07.2021, копіями відповідних цивільно-правових договорів та додатків до них. Відповідно до копії акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 14.07.2021 року № 371, було складено висновок про те, що [PERSON] працював у Північно - Східному офісі Держаудитслужби у періоди з 05.01.2021 по 26.02.2021 (виплачена винагорода склала 6000 грн.) та з 01.03.2021 по 31.03.2021 (виплачена винагорода склала 6000 грн.). Згідно копії наказу про утримання зайво отриманого безробітним матеріального забезпечення від 14.07.2021 року № 91, на підставі здійсненого розрахунку допомоги по безробіттю у сумі 32933,57 грн., нарахованої [PERSON] за період з 05.02.2021 по 30.06.2021 у зв`язку з виявленням, що у період перебування на обліку безробітних у Сєвєродонецькому міському центрі зайнятості з 05.01.2021 по 30.06.2021 він почав виконувати роботи згідно умов ЦПХ у Північно - Східному офісі Держаудитслужби з 05.02.2021, взяти на облік для здійснення контролю за відшкодуванням дебіторської заборгованості виплачену допомогу по безробіттю за період з 17.05.2021 по 30.06.2021 у сумі 23910,04 грн., а суму нараховану за період з 17.05.2021 по 30.06.2021 у розмірі 9 023,53 грн. видалити з відомості. Згідно довідки Сєвєродонецького МЦЗ № 943 від 14.07.2021, [PERSON] був зареєстрований як безробітний в Сєвєродонецькому МЦЗ з 05.01.2021, дата припинення реєстрації 01.07.2021, доход за період з 05.02.2021 по 30.06.2021 склав 32933,57 грн. Відповідно до повідомлення про заборгованість від 15.07.2021 № 1925/06-21, [PERSON] повідомлено про необхідність повернення коштів, отриманих як допомога по безробіттю за період з 05.02.2021 по 16.05.2021, у сумі 23910,04 грн. Як вбачається з копії заяви від 12.11.2021, [PERSON] з сумою заборгованості в розмірі 23910,04 грн. ознайомлений та зобов`язується сплатити борг частинами по 2000 грн. в місяць до кінця листопада 2022 року. Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Згідно підпункту 2 п. 1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06.04.2020 року № 624, виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року №792. Відповідно до абзацу 3 підпункту 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року №792, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня укладення цивільно-правового договору про виконання робіт (надання послуг). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною першою ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом першим ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Зі змісту вищевикладених положень вбачається, що стягнення із застрахованої особи виплаченого забезпечення та вартості наданих цій особі соціальних послуг здійснюється тільки за двох умов: зловживання з боку застрахованої особи та подання нею недостовірних даних. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Аналогічний правовий висновок вказаний в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року по справі №6-91цс14. Також у постанові від 04.04.2018 року по справі № 367/2095/17 Верховним Судом зроблено висновок про те, що укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду, є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Факт отримання чи неотримання застрахованою особою коштів, в якості винагороди не змінює її обов`язку повідомити центр зайнятості про обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення. Судом встановлено, що [PERSON] під час перебування на обліку з 05.01.2021 по 30.06.2021 року як безробітній уклав цивільно-правовий договір з Північно - Східним офісом Держаудитслужби. Водночас судом встановлено факт недобросовісного набуття [PERSON] суми виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 23 910,04 грн. за період з 05.01.2021 по 30.06.2021, у зв`язку з чим підлягає поверненню відповідачем вказана сума Сєвєродонецькому МЦЗ на підставі ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та статей 1212, 1215 ЦК України. Таким чином, аналізуючи обставини, встановлені у судовому засіданні під час розгляду справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Сєвєродонецького міського центру зайнятості про стягнення суми виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття з відповідача. Згідно ч. ст. 141, 142 ЦПК України, з урахування визнання позову відповідачем, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 50% понесених судових витрат по оплаті судового збору у сумі 1135 грн. Інша сума судового збору підлягає поверненню з бюджету на користь позивача.

Outcome: approved