Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

16 грудня 2021 року [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) звернувся до Новосанжарського районного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» (надалі також - відповідач, ТОВ «ФК «ДІНЕРО»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович (надалі також - третя особа-1, приватний нотаріус Бригіда В.О.), приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна, (надалі також - третя особа-2, приватний виконавець Гуріна Т.В.), в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 30179 від 23.09.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» заборгованості в розмірі 27735 грн 24 коп. Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи; задоволено клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіду Володимира Олександровича надати до суду до 16 січня 2022 року належним чином завірену копію виконавчого напису № 30179 від 23.09.2021 про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 27735 грн 24 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО», на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Т.В. відкрито виконавче провадження № 67550302 від 17.11.2021, а також копії документів, на підставі яких приватним нотаріусом вчинено такий виконавчий напис (а.с. 16-17). Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та з метою забезпечення даного позову зупинено стягнення в рамках виконавчого провадження № 67550302 на підставі виконавчого напису № 30179 від 23.09.2021 (а.с. 24-25). 14 січня 2022 року на виконання ухвали суду від 20 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем надіслано до суду копію виконавчого напису та документів на підставі яких його було вчинено, а саме: копію виконавчого напису, вчиненого 23 вересня 2021 року, копію заяви про вчинення виконавчого напису, спеціальні умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № AG6462090, копію довідки про ідентифікацію, копії витягів з журналу дій інформаційно-телекомунікаційної системи, копію виписки з рахунку [PERSON] із зазначеними сумами заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № AG6462090 від 23.07.2020, номером кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі L7823027, копію вимоги про погашення заборгованості від 17 серпня 2021 року (а.с. 34-42). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що оскаржуваний ним виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства: а саме: статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Вказано, що виконавчий напис вчинено за відсутності безспірної вимоги. Акцентовано увагу на тому, що позивач ніколи не отримував у відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» або в іншій установі кредитні кошти, і йому не зрозумілі обставини виникнення вказаної заборгованості. Вказано, оскільки він не отримував жодних повідомлень про наявність в нього заборгованості з кредиту у відповідній сумі, це позбавило його можливості подати відповідні пояснення та докази щодо відсутності в нього заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО». Акцентовано увагу на тому, що приватний нотаріус склав виконавчий напис без належних документальних доказів про безспірність заборгованості, всупереч Закону України «Про нотаріат» та безпідставно видав виконавчий напис. З огляду на викладене, [PERSON] вважав оскаржуваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим звернувся до суду. Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 20 грудня 2021 року направлялась на адресу відповідача. Відповідна ухвала отримана відповідачем 28.12.2021 (а.с. 32). З огляду на положення пункту 1 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі є врученою. В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 20 грудня 2021 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» не скористалось. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Від третіх осіб пояснень щодо позовної заяви не надходило. Позивач в судове засідання, призначене на 17 січня 2021 року, не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 30). 17 січня 2021 року [PERSON] надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 44). Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» в судове засідання не забезпечило явку свого уповноваженого представника. Про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлявся належним чином (а.с. 32), клопотань про відкладення судового засідання відповідач не надсилав, про причини неявки не повідомляв. Третя особа-1, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, в судове засідання не з`явився. 14 січня 2022 року надіслав до суду лист від 05 січня 2022 року (а.с. 34-42), в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності та винести рішення згідно з чинним законодавством України. 14 січня 2022 року на виконання ухвали суду від 20 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем надіслано до суду копію виконавчого напису та документів, на підставі яких його було вчинено. Третя особа-2 - приватний виконавець Гуріна Т.В. - не з`явилась в судове засідання, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 31), про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, пояснень щодо позоних вимог не подавала. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що 23 вересня 2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис за реєстраційним № 30179 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО», заборгованості за кредитним договором № AG6462090 від 23.07.2020 в розмірі 24299 грн 00 коп., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 15000 грн та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 9299 грн. Судом встановлено, що виконавчий напис № 30179 від 23 вересня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. на підставі заяви ТОВ «ФК «ДІНЕРО» про вчинення виконавчого напису від 31.08.2021 вих. № 8535 (а.с. 36), відповідно до статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26.06.1999 та частини 1 статті 640 Цивільного кодексу України, частини 6 статті 11, статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VІІ. Відповідно до роздруківки з реєстру виконавчих проваджень вбачається, що 17 листопада 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріною Тетяною Вікторівною відкрито виконавче провадження № 67550302 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича № 30179 від 23 вересня 2021 року про стягнення з боржника, яким є [PERSON] , на користь ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» заборгованості в розмірі 27735 грн 24 коп., що складається з суми до стягнення - 24949 грн, виконавчого збору - 2494 грн, виконавчих витрат - 291 грн 34 коп. (а.с. 8-9). Вважаючи виконавчий напис № 30179 від 23 вересня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, протиправним та безпідставним, [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 3.1. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з пунктом 3.2. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Пунктом 3.5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Верховний Суд в постанові від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17 зазначив, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до пункту 1 вищевказаного Переліку № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, в пункті 2.3 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів. Відповідно до статей 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Висновки щодо правозастосування Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, суд виходить з наступного. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом "2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 23.09.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така правова позиція була викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Відомостей про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений на підставі нотаріально посвідченого договору, поданого нотаріусу, матеріали справи не містять. Приватним нотаріусом на виконання ухвали суду від 20 грудня 2021 року до суду надано вимогу № 6641 від 17 серпня 2021 року, яка адресована [PERSON] про погашення заборгованості, однак підтверджуючих документів відправлення боржнику та отримання [PERSON] такої вимоги, не надано. До матеріалів справи надані спеціальні умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № AG6462090 від 23.07.2020, де стороною виступає позивач [PERSON] , однак не підписані його власноручним або електронним підписом, а також відсутній нотаріально посвідчений договір. Разом із тим, на спростування тверджень позовної заяви відповідачем взагалі не надано до суду доказів щодо факту укладення договору, в якому стороною виступає позивач [PERSON] та міститься підпис останнього, а так само інших угод, про відступлення прав вимоги за таким договором, додаткових угод з доказами повідомлення боржника про їх існування. Інші докази, які підтверджують підписання договору позивачем власноручним або електронним підписом суду не надані. Щодо зазначених обставин відповідач не скористався своїми процесуальними правами, визначеними статтею 43 ЦПК України подавати докази, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Доводи сторони позивача про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису № 30179 від 23 вересня 2021 року не переконався належним чином у безспірному розмірі суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО», чим порушив норми статті 88 Закону України «Про нотаріат», є такими, що заслуговують на увагу. У своїй постанові від 11 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд висловив наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Необхідно зазначити, що до суду не надано відповідачем інформації про те, що [PERSON] отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, а також доказів того, що нотаріусом, в свою чергу, було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем. Не отримання вказаної вимоги унеможливило подання [PERSON] нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» заявляло до [PERSON] будь-які вимоги про погашення заборгованості. Позивач не отримував жодної претензії чи то вимоги про погашення кредитної заборгованості, відомості щодо протилежного в матеріалах справи відсутні. [PERSON] не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, з наданих суду документів не вбачається, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» до [PERSON] та вчинив виконавчий напис в порушення вимог частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 23.09.2021 за № 30179, таким, що не підлягає виконанню, а тому вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір відповідно до квитанції № 0.0.2381259552.1 від 16 грудня 2021 року в розмірі 908,00 грн (а.с. 1). Крім того, за подачу заяви про забезпечення позову [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 454,00 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.2389522921.1 від 21 грудня 2021 року (а.с. 19). Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із тим, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі - ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» в розмірі 1362 грн на користь позивача - [PERSON] . З приводу вжитого судом заходу забезпечення позову, зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом, суд зазначає, що відповідно до частини 7 статті 158 ЦПК України, в разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved