Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПрАТ «КЗЕСО» про стягнення належних працівнику при звільненні сум та середнього заробітку за час затримки роз-рахунку, вихідної допомоги. В обґрунтування позову зазначається, що позивач працювала на підприємстві з 20.02.1996 року по 01.11.2021 року. Позивач звільнилася за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію, однак під час звільнення підприємство не здійснило повний роз-рахунок із позивачем та не виплатило заробітну плату. Оскільки підприємством допущено порушення порядку розрахунку після звільнення, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку та вихідну допомогу. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягала, справу просила розглянути за її відсутністю (а.с.39). Відповідач до суду не з`явився, проте надав довідку про розмір заборгованості із заробітної плати від 12.01.22 р. № 18/18. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] . Так, судом встановлено, що [PERSON] працювала на ПрАТ «КЗЕСО» з 20.02.1996 року по 01.11.2021 року (а.с.12-18). 01 листопада 2021 року позивач була звільнена за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.11). На дату звільнення борг підприємства перед позивачем зі сплати заробітної плати складав 45 140 грн., що підтверджується довідкою від 12.01.2022 року № 18/18 (а.с.40). Згідно колдоговору, розділ 8 п.8.1.4, працівникам надається одноразова допомога у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі двох середніх заробітних плат з розрахунку пов-ного робочого місяця, працівникам підприємства у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.21-34). Станом на момент розгляду справи сума боргу підприємства перед позивачем не змінилась. Відповідно до ст. ст. 116 та 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою заз-начених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звіль-неному працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в то-му разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь праців-ника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рі-шення по суті спору. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] звільнена з підприємства та з нею не проведено повного розрахунку по заробітній платі. Позивачем проведено розрахунок заборгованості по заробітній платі та розраху-нок середнього заробітку, проте такий розрахунок не відповідає довідці про розмір забор-гованості. Сума боргу з врахуванням компенсації за невикористану відпустку складає 45 140 грн., що підтверджується відповідною довідкою підприємства (а.с.40). Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру середнього заробітку відповідачем надано розрахунок, згідно якого середньоденний розмір заробітної плати по-зивача складає 174 грн. 42 коп.. Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 цей Порядок об-числення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, коли згідно з чин-ним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Згідно абз. 3 п. 4 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 ка-лендарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Праців-никам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпра-цьований час. У відповідності до ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з під-став, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівни-кові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок пору-шення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колек-тивного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Як вбачається з колективного договору трудового колективу ВАТ «Каховський за-вод електрозварювального устаткування», прийнятого на конференції трудового колективу 14 квітня 2011 року, виходячи з фінансових можливостей, згідно з наказом за рішенням адміністрації або Правління надавати працівникам, як фізичним особам одноразову допо-могу в розмірі до двох заробітних плат з розрахунку повного робочого місяця, працівникам підприємства у зв`язку з виходом на пенсію. Статтею 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» передбачено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх підписали. З записів у трудовій книжці вбачається, що [PERSON] працювала на підприємстві "Каховський завод електрозварювального устаткування" в період з 20.02.1996 року по 01.11.2021 року. Середньомісячний заробіток [PERSON] складає (середня заробітна плата за два останніх повних відпрацьованих місяців (3410 грн. за вересень + 3080 грн. за жовтень) : 2 міс. = 3 245 грн.). Таким чином, сума вихідної допомоги у розмірі двомісячного середнього заробітку складає суму 6 490 грн. (3 245 грн. *2 міс.). З наданих до суду документів та розрахунку вбачається, що борг підприємства перед позивачем складається з суми невиплаченої заробітної плати, яка станом на 20 січня 2022 року позивачу не перерахована, а тому позивач має право на виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку (дата судового рішення), виходячи з середньоденного розміру заробітної плати на рівні 174 грн. 42 коп.. Як зазначено, середньоденний заробіток позивача складав 174 грн. 42 коп., період затримки складає з 01 листопада по 20 січня 2022 року, тобто 55 дня, а тому сума яка підлягає стягненню з відповідача 174,42*55= 9 570 грн. Враховуючи, що позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд доходить до висновку про те, що судові вит-рати по сплаті судового збору за подання позову до суду слід стягнути з відповідача на ко-ристь держави в розмірі 1816 грн.

Outcome: partial