Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.11.2019 позивач придбав у відповідача [PERSON] об`єкт нерухомості - гараж, загальною площею 44 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності відповідача та відсутність обтяжень на вказаний гараж підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 27622729, роздруківку якої додано до даної позовної заяви. У підтвердження вище згаданого правочину відповідач надала позивачу розписку від 27.11.2019, про те, що вона отримала від позивача за придбаний вище згаданий гараж 40 000 грн. 27.11.2019 позивач з відповідачем підписали у простій письмовій формі договір купівлі-продажу вказаного гаражу та визначили у договорі, що відповідач зобов`язується з`явитись 05.12.2019 до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Івана Сергійовича, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Л.Українки, 74-А, для нотаріального посвідчення даного договору. Проте, на даний час відповідач відмовляється належним чином оформити договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості - гаража та нотаріально посвідчити його, ухиляється від явки до нотаріуса, ігнорує вимоги до неї прийти і посвідчити договір, що підтверджується доданою до даної позовної заяви копією вимоги з розпискою відповідача про отримання. З 27.11.2019, після передачі відповідачу грошових коштів та передачі зазначеного гаражу, що підтверджується доданою до даної позовної заяви копією акту прийому-передачі гаражу від 27.11.2019, позивач почав використовувати його у власних цілях і вважає його своєю власністю, зробив у ньому ремонт, проте не може зареєструвати на своє ім`я право власності на нього. З огляду на вищевикладене позивач змушений звернутись до суду з вимогою про визнання згаданого договору купівлі-продажу дійсним, так як зареєструвати право власності на вказаний гараж на підставі не посвідченого нотаріально договору не зможе. Тому позивач просив суд визнати договір купівлі-продажу гаражу за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності 27622729, укладений 27.11.2019 між мною, [PERSON] , та [PERSON] , дійсним. Ухвалою суду від 16.11.2020 відкрито позовне провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзиву до суду не подала. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2019 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) в простій письмові формі було укладено договір купівлі-продажу гаражу. За цим договором ПРОДАВЕЦЬ передає у власність (продає), а ПОКУПЕЦЬ приймає від ПРОДАВЦЯ гараж (далі - предмет договору) гараж, загальною площею 44 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , і оплачує його вартість за ціною та у порядку, передбачених цим договором. За домовленістю сторін продаж гаражного боксу вчиняється за 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок. Зазначена ціна відповідає волевиявленню учасників цього правочину, є остаточною і змінам після його укладення не підлягає. На момент укладення цього договору розрахунок між ПРОДАВЦЕМ та ПОКУПЦЕМ проведений у повному обсязі. Підписання ПРОДАВЦЕМ договору є свідченням згоди на його укладення саме за ціною у 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок та на інших, передбачених в ньому умовах. Також піж сторонами було підписано Акт прийому-передачі гаражу від 27.11.2019 року. Разом з тим, відповідний договір нотаріально не був посвідчений. На даний час відповідач відмовляється належним чином оформити договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості - гаража та нотаріально посвідчити його, ухиляється від явки до нотаріуса, що підтверджується доданою до позовної заяви копією вимоги з розпискою відповідача про отримання. Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Відповідно до ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Стаття 220 ЦК України визначає що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Із матеріалів справи вбачається що позивач та відповідач домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, а саме позивач передав грошові кошти відповідачу, а відповідач передав у володіння позивача відповідний гараж. З наведеного позивач користується гаражем починаючи з 27.11.2019 року, що підтверджується Актом прийому-передачі гаражу. Разом з тим відповідач ухилилась від нотаріального посвідчення договору. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Стаття 78 ЦПК України визначає суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд

Outcome: approved