Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

1.25.05.2021 ТДВ «СК`Ю.ЕС.АЙ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] . Позивач просить суд стягнути з відповідача 36 670,67 грн. матеріальної шкоди у порядку регресу. 2.02.07.2021 відкрито провадження у справі. 3.Позивач у судове засідання не з`явився. 4.Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи. Судові повідомлення суд направляв за останнім відомим місцем проживання. Проте на адресу суду повернулись поштові відправлення з причин відсутності адресата за вказаною адресою. Згідно з п. 4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, судова повістка направлена відповідачу вважається врученою. Відзив на позов не подавався. 5.Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 6.Позов обґрунтований тим, що 03.08.2020 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes-Benz (д.н. [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] , та автомобіля Volkswagen (д.н. [NUMBER] ), яким керував відповідач. Постановою суду від 18.08.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Власником автомобіля Volkswagen, що є винуватцем ДТП є [PERSON] , який застрахував цивільно-правову відповідальність у ТДВ «СК`Ю.ЕС.АЙ». Страхова компанія визнала подію страховим випадком та виплатила потерпілій узгоджене страхове відшкодування 36 670,67 грн. Водій [PERSON] керував транспортним без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Отже, позивач вважає, що відповідно до абз. «б» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. 7.Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 8.18.01.2020 між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № 104710103 (строк дії з 22.01.2020 до 21.01.2021). 9.Згідно умов Полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн., розмір франшизи- 2 000 грн. 10.Biдповідно до Полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Vоlkswagen» д/н [NUMBER] . 11.Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 03.08.2020 «03.08.2020 о 19.00 год. по а/д Н-33 Одеса-Білгород Дністровський 10 км. відбулася ДТП за участю забезпеченого автомобіля «Volkswagen» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mercedes-Benz» д/н [NUMBER] , під керування [PERSON] ». 12.05.08.2020 [PERSON] звернулася до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 03.08.2020 та із заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП. 13.18.08.2020 постановою Овідіопольського районного суду Одеської області (справа №509/3748/20) [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 14.Згідно з звітом № 621/20 від 21.08.2020 про оцінку колісного транспортного засобу Mercedes-Benz Е320, реєстраційний номер [NUMBER] вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля становить 85 399,20 грн. 15.Відповідно до розрахунку страхового відшкодування сума страхового відшкодування [PERSON] становить 36 670,67 грн. Підставою для зменшення страхового відшкодування є спільна вина (50/50). 16.16.10.2020 складено страховий акт№ 20.104710103-5253 щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 36 670,67 грн. 17.Платіжними дорученнями від 08.12.2020, 10.12.2020, 17.12.2020 виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 36 670,67 грн. 18.Вирішуючи спір суд виходив з наступного. 19.Предметом спору є регресна вимога про відшкодування страхового відшкодування звернена до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, а його підставою - керування, особою, що спричинила ДТП транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. 20.Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 21.Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). 22.Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. 23.Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою. 24.Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 25.Відповідно до п.п. 9.1, 9.2 ст. 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. 26.Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 27.Відповідно до підпункту 38.1.1 «б» пункту 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. 28.З матеріалів справи вбачається, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 03.08.2020 «03.08.2020 о 19.00 год. по а/д Н-33 Одеса-Білгород Дністровський 10 км. відбулася ДТП за участю забезпеченого автомобіля «Volkswagen» д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mercedes-Benz» д/н [NUMBER] , під керування [PERSON] ». 29. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 30.Отже, позивач посилається на те, що в протоколі зазначено, що посвідчення водія не вилучалось, керування ТЗ передано іншому громадянину, а на схемі місця ДТП графа про номер посвідчення не заповнювалась. В протоколі серії ДПР18 № 442713 від 03.08.2020 в графі «тимчасово вилучені документи» міститься запис про те, що «не вилучались», тому відповідач не має права керування транспортним засобом відповідної категорії. 31.Проте суд з доводами позивача не погоджується. 32.Чинна редакція пункту 1.4 статті 1 Закону № 720-ІХ (в редакції Закону № 5090-VI) визначає, що особи, відповідальність яких застрахована, - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. 33.Верховний Суд у контексті спору про регресне стягнення страхового відшкодування надавав розмежування понять «правомірна експлуатація транспортного засобу» і «правомірне володіння транспортним засобом» (постанова № 610/2229/18 від 08.11.2021). 34.Так, власником, володільцем транспортного засобу може бути будь-яка правоздатна фізична особа. Вона вправі реалізовувати будь-які повноваження щодо такого автомобіля, безпосередньо не заборонені законом. Проте експлуатація транспортного засобу перебуває у сфері регулювання норм публічного права, оскільки стосується прав невизначеного кола осіб та суспільства і держави в цілому, й можлива в силу наявності певного дозволу від держави. Правомірність володіння транспортним засобом не виключає неправомірності його експлуатації. Ці дві категорії використовуються різними галузями законодавства та мають відмінне правове призначення. Експлуатація оцінюється у сфері дорожнього руху, регулюється нормами публічного права. Натомість володіння оцінюється за загальними правилами цивільного права, виходячи з презумпції правомірності будь-якого фактичного володіння. 35.Фактична передача власником транспортного засобу іншій особі навіть із порушенням публічно-правових норм, зокрема, особі, яка не має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, тим не менше породжує правомірне володіння, з огляду на наявність волі власника транспортного засобу. У такому випадку має місце неправомірна експлуатація особою транспортного засобу, що не є тотожним неправомірному володінню особою транспортним засобом, а тому у розумінні пункту 1.6 статті 1 Закону № 720-ІХ особа не може вважатися такою, відповідальність якої не застрахована. 36.У випадку заподіяння шкоди третім особам під час ДТП особою, яка правомірно володіє забезпеченим транспортним засобом, проте не має посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, такий випадок є страховим і, як наслідок, у страховика виникає обов`язок здійснити страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу. 37.При цьому, права страховика у такому випадку захищені підпунктом «б» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 Закону № 720-ІХ, яким передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. 38.Тобто, на позивача як на страховика покладається обов`язок довести, що ДТП сталася із вини особи, яка не мала посвідчення на право керування транспортним засобом та керувала транспортним засобом, цивільно-правова відповідальність пов`язана із експлуатацією якого застрахована, тобто особа неправомірно експлуатувала транспортний засіб. 39.В свою чергу, адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами встановлена статтею 126 КУпАП. 40.Отже, у разі вчинення [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди, відносно якого було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та відсутності у нього права на керування транспортним засобом відповідної категорії, щодо цієї ж особи складається також на місці розгляду справи постанова про притягнення до відповідальності за статтею 126 КУпАП. Запис у протоколі протоколі від 03.08.2020 про вчинення правопорушення, що «права не вилучались», не свідчить про те, що особа неправомірно експлуатувала транспортний засіб. 41.Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 42.Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. 43.Відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявлених позовних вимог, не є підставою для звільнення від доказування у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України саме позивача. 44.За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 45.Як на підставу для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу позивач зазначає відсутність у відповідача права на керування транспортним засобом відповідної категорії. 46.Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, що підтверджують керування відповідачем транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. 47.Тому позов задоволенню не підлягає у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed