Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить: - встановити факт спільного проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу у фактичних шлюбних відносинах з 23.11.2016 по 13.02.2021 року; - холодильник двокамерний Whirlpool W5 вартістю 13 000 грн, індукційну варильну поверхню Gunter & Hauer ID 33 на дві конфорки зі склокерамічною основою - вартістю 6000 грн, вбудовану духову шафу Gunter & Hauer ЕОМ 970 BL чорного кольору - вартістю 6000 грн, кухонну витяжку Gunter & Hauer LEONA 6 Q сенсорну, потужністю 1x250 Вт, чорного кольору - вартістю 6000 грн; блендер заглибний Braun MultiQuick 3 білого кольору вартістю 1200; стирально-сушильну машину Samsung digital inverter [NUMBER] білого кольору на 7 кг - вартістю 19 000 грн; LED-телевізор LG вартістю 14 000 грн; Smart Робот-прибиральник Xiaomi Robot Vacuum білого кольору - вартістю 6000 грн; водонагрівач Gorenje (GBF 50-150 Е5) настінний білого кольору - вартістю 7000 грн; кухонний гарнітур жовтого кольору - вартістю 46 500 грн; стіл обідній JEGIND д.105 білий та 4 стільці KASTRUP білого кольору - вартістю 6000 грн; двоспальне ліжко сірого кольору з м`якою задньою панеллю - вартістю 12 500 грн; матрац двоспальний - вартістю 5000 грн; диван двомісний синього кольору - вартістю 14 500 грн; стіл письмовий світло молочного кольору з ДСП - 500 грн; тумбу на три ящики світло молочного кольору з ДСП - 350 грн; стул офісний з 5 колесиками чорного кольору - 350 грн; шкаф-гардероб вбудований білого кольору на 4 двостворчаті двері - вартістю 26 000 грн; прямокутний вмивальник керамічний білого кольору та тумба під нього матового темно-синього кольору - сукупною вартістю 9000 грн; унітаз-компакт з бачком і сидінням керамічний білого кольору - вартістю 5500 грн; систему контролю від протікання води Neptun - вартістю 6000 грн; скляну душову кабіну - вартістю 12 000 грн; кран для душу сріблястого кольору - вартістю 3000 грн; велике ростове прямокутне настінне дзеркало у широкій білій дерев`яній рамці - вартістю 2000 грн; ігрову приставку Sony PS4 - вартістю 12500 грн; роутер вартістю 3000 грн; металічні вхідні двері - вартістю 18 000 грн; банкетку TERPET білого кольору - вартістю 2000 грн; дві двері міжкімнатні дерев`яні білого кольору - сукупною вартістю 9000 грн; освітлювальну систему загальною вартістю 10 000 грн; 3 вікна пластикові двокамерні білого кольору - сукупною вартістю 12 000 грн; покриття стелі у кв. [ADDRESS] - вартістю 12 000 грн, - загальною вартістю 305 900 грн (триста п`ять тисяч дев`ятсот гривень) спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] . - стягнути з відповідача [PERSON] на корить позивача судовий збір у розмірі 3 967, 00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в період з 23.11.2016 року і по 13.02.2021 року вона разом із відповідачем проживали однією сім`єю, проте шлюб не укладали. З 23.11.2016 року по 19.12.2017 року позивач та відповідач проживали за кордоном, де разом винаймали квартиру, мали спільний побут, спільно проводили дозвілля та будували сімейні стосунки. Після повернення до України і впродовж більше трьох років проживали разом у місті Харкові у квартирі, що належить бабусі позивачки за адресою: [ADDRESS] та вели спільний побут. 10.06.2019 року позивач разом з відповідачем спільно набули у спільну часткову власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , в якій проживали однією сім`єю у період з 25 грудня 2019 року по 13 лютого 2021 року. Під час спільного проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] за спільні кошти провели ремонтні роботи з поліпшення житлового приміщення та спільно придбали для побутового використання майно на загальну суму 305 900 грн (триста п`ять тисяч дев`ятсот гривень): 1. холодильник двокамерний Whirlpool W5 вартістю 13 000 грн, 2. індукційну варильну поверхню Gunter & Hauer ID 33 на дві конфорки зі склокерамічною основою - вартістю 6000 грн, 3. вбудовану духову шафу Gunter & Hauer ЕОМ 970 BL чорного кольору - вартістю 6000 грн, 4. кухонну витяжку Gunter & Hauer LEONA 6 Q сенсорну, потужністю 1x250 Вт, чорного кольору - вартістю 6000 грн, 5. блендер заглибний Braun MultiQuick 3 білого кольору вартістю 1200, 6. стирально-сушильну машину Samsung digital inverter [NUMBER] білого кольору на 7 кг - вартістю 19 000 грн, 7. LED-телевізор LG - вартістю 14 000 грн, 8. Smart Робот-прибиральник Xiaomi Robot Vacuum білого кольору - вартістю 6000 грн, 9. водонагрівач Gorenje (GBF 50-150 Е5) настінний білого кольору - вартістю 7000 грн, 10. кухонний гарнітур жовтого кольору - вартістю 46 500 грн, 11. стіл обідній JEGIND д. 105 білий та 4 стільці KASTRUP білого кольору - вартістю 6000 грн, 12. двоспальне ліжко сірого кольору з м`якою задньою панеллю - вартістю 12 500 грн, 13. матрац двоспальний - вартістю 5000 грн, 14. диван двомісний м`який синього кольору - вартістю 14 500 грн, 15. стіл письмовий світло молочного кольору з ДСП - 500 грн, 16. тумбу на три ящики світло молочного кольору з ДСП - 350 грн, 17. стул офісний з 5 колесиками чорного кольору - 350 грн, 18. шкаф-гардероб вбудований білого кольору на 4 двостворчаті двері - вартістю 26 000 грн, 19. прямокутний вмивальник керамічний білого кольору та тумба під нього матового темно-синього кольору - сукупною вартістю 9000 грн, 20. унітаз-компакт з бачком і сидінням керамічний білого кольору - вартістю 5500 грн, 21. система контролю від протікання води Neptun - вартістю 6000 грн, 22. скляну душову кабіну - вартістю 12 000 грн, 23. кран для душу сріблястого кольору - вартістю 3000 грн, 24. велике ростове прямокутне настінне дзеркало у широкій білій дерев`яній рамці - вартістю 2000 грн., 25. ігрову приставку Sony PS4 - вартістю 12500 грн., 26. роутер - вартістю 3000 грн, 27. металічні вхідні двері у кв. [ADDRESS] - вартістю 18 000 грн, 28. банкетка TERPET білого кольору - вартістю 2000 грн, 29. дві двері між кімнатні дерев`яні білого кольору - сукупною вартістю 9000 грн, 30. освітлювальна система (а саме три світильники на кухні над кухонним гарнітуром, лампа на 6 лампочок на кухні, 4 світильники настінні металеві темного кольору на довгій ніжці, лампа настільна білого кольору, освітлення коридору, освітлення спальні, освітлення ванної кімнати) загальною вартістю 10 000 грн, 31. 3 вікна пластикові двокамерні білого кольору - сукупною вартістю 12 000 грн, 32. покриття стелі у кв. [ADDRESS] - вартістю 12 000 грн. Також, позивач зауважує, що вони з відповідачем проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, мали спільні права та обов`язки, обоє були працевлаштовані, мали статус фізичної особи-підпииємця та отримували стабільний дохід, відповідали разом за сімейний побут, спільно проводили тимчасові та поточні ремонти житла, несли спільно всі витрати по всім необхідним платежам, спільно витрачали кошти на продукти харчування, засоби гігієни, разом їздили у подорожі на відпочинок та проводили дозвілля. 20 жовтня 2021 року відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач зазначає, що в період зазначений в позовній заяві він справді проживав з позивачем, проте стосунки не може характеризувати як сімейні, та вони не прожили разом 5 років. Під час проживання у Китаї, вони з позивачем не домовлялися про побутово сімейні стосунки, не обговорювали серйозність своїх намірів. Після повернення в Україну позивачем та відповідачем була придбана квартира з рівними долями у власності. Його мати після придбання квартири подарувала йому на ремонт квартири 56 000, 00 грн. у еквіваленті дві тисячі доларів США. Під час проведення ремонтних робіт в квартирі, його заробітна плата перевищувала заробітну плату позивачки, то ремонті роботи в квартирі, придбання меблів та техніки проводив відповідач за власні кошти. Також для завершення ремонту відповідачем був відкритий рахунок в банку "Монобанк", щоб користуватися кредитними коштами за для оплати послуг на ремонт, така ж сама картка була відкрита позивачкою, крім того, позивачка [PERSON] займала гроші у своїх друзів і знайомих, без письмових договорів, для сплати послуг з ремонту та покупки побутової техніки. Позивачка та відповідач робили ремонт і купували побутову техніку в борг, у тому числі користувалися кредитними коштами у розстрочку, борг перевищував суму 350 тис. гривень. В грудні 2020 року відповідач повернув усі боги, кредитні зобов`язання по всім банківським карткам виплатив в серпні 2021 року, уже після 13 лютого 2021 року коли позивачка переїхала жити в інше місце. Відповідач в відзиві зазначає, що всі договори з комунальними службами укладав він і весь час мешкання в квартирі їх сплачує, тільки договір про надання охоронних послуг позивачка оформила на своє ім`я, оскільки на той період часу, коли було підключено пульт охоронного підприємства, він фізично не міг бути присутнім, був зайнятий на роботі, однак з моменту оформлення рахунки сплачував тільки він. Також, відповідач зазначає, що позивачка [PERSON] в позовній заяві вказує не достовірні (приблизні) ціни побутової техніки та меблів, які хоче визнати такими, що куплені за спільні кошти, оскільки вона їх не купувала тож неможе надати суду точну вартість вищевказаного майна, а представила приблизні ціни за аналогічне майно. 25 жовтня 2021 року представником позивача [PERSON] адвокатом Данило С.М. подано відповідь на відзив на позовну заяву в якому просить задовольнити позов у повному обсязі. В обгрунтування відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача зазначає, що в них з відповідачем у період з 23.11.2016 року по 13.02.2021 року склалися фактичні сімейні відносини, вони разом проживали в одному помешканні, спільно несли витрати по сплаті комунальних послуг, спільно харчувалися, спільно обирали та купували майно, позивачка користуючись своїми зв`язками займала грошові кошти у своїх знайомих для сплати послуг з ремонту та покупки техніки. Твердження відповідача про те, що всі витрати здійснювалися за його рахунок, не відповідають дійсності оскільки, позивачка також мала постійний заробіток, заробляла грошові кошти, які в тому числі витрачала на спільні потреби, та які надавала відповідачеві, здійснюючи перекази на його рахунки. Спільне майно придбавалося за спільні кошти, в тому числі за кошти, які надавала позивачка, та перебуває у спільній квартирі сторін і під час спільного проживання вони ним спільного користувалися, факт оформлення замовлення, щодо придбання тих чи інших об`єктів побутової техніки на відповідача та оплата їх з його особистих банківських карток не підтверджує особисту приватну власність відповідача на такі об`єкти. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. У підготовчому судовому засіданні 25.10.2021 року задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідків. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.11.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представники позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. У судовому засідання відповідач та представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Просили в задоволенні позову відмовити. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 179238597 від 30.08.2019 року власниками квартири [ADDRESS] з 20.08.2019 року на праві спільної часткової власності є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії договору підряду від 03.06.2019 року, копії кошторису на виконання робіт по ремонту квартири за адресою: [ADDRESS] , копії актів виконаних робіт № 1 від 01.08.2019 року, № 2 від 08.09.2019 року, № 3 від 08.09.2019 року, № 4 (остаточний) від 20.01.2020 року замовником ремонту квартири за адресою: [ADDRESS] є позивачка [PERSON] . Відповідно до копії договору № 91984/1А на охорону пультом централізованого спостереження і реагування з виїздом мобільної групи ТОВ "ОХОРОНА-28" від 15.11.2019 року, об`єктом охорони визначено квартиру за адресою: [ADDRESS] , замовником послуги є позивачка [PERSON] . Згідно копії договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами № 1000533252 споживачем послуг КП "Комплекс з вивозу побутових відходів" вказано [PERSON] . Відповідно до копії квитанції та платіжних доручень вбачається, що комунальні платежі здійснював відповідач [PERSON] . З копій видаткових накладних від Х00006424 від 20.05.2020 року, № Х00002492 від 06.11.2019 року, копій накладних № 9780644 від 26.04.2020 року, № 7049394 від 24.11.2019 року, № 7419656 від 22.12.2019 року, 6946290 № 11.11.2019 року, № 6871190 від 30.10.2019 року, № 7257191 від 10.12.2019 року вбачається, що замовником придбання техніки, меблів, кухонних приладів зазначений відповідач [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні 14.12.2021 року у якості свідка [PERSON] , пояснив, що знає сторін вже довго є їхнім другом, стосунки позивача та відповідача були схожі на стосунки чоловіка та дружини. Позивач розповідала про ремонт квартири, за які кошти була придбана техніка не відомо. Допитана у судовому засіданні 14.12.2021 року у якості свідка [PERSON] , пояснила що є бабусею позивачки. Ії онучка знає відповідача з 2012 року, підчас перебування в Китаї проживали однією сім`єю. Давала онучці 4 000, 00 доларів на придбання квартири, та після купівлі квартири займала 2 000, 00 доларів. Позивач давала гроші на комунальні послуги, сторони проживали як чоловік та дружина. Особисто не бачила хто купував техніку. Допитана у судовому засіданні 14.12.2021 року у якості свідка [PERSON] , пояснила, що є другом позивача та відповідача, з позивачем знайома з 2016 року. Сторони проживали разом, як чоловік та дружина. Продукти харчування купувала позивач, за ремонтні роботи розраховувалися по черзі. При дизайні та ремонті квартири враховувалися побажання обох. Допомагала з дизайном квартири, за послуги гроші не брала. Допитана у судовому засіданні 14.12.2021 року у якості свідка [PERSON] , пояснила що є матір`ю відповідача. Син купив квартиру, після купівлі квартири подарувала сину кошти на ремонт у розмірі 2 000,00 доларів. Квартира була придбана по 1/2. З родичами позивачки не знайома. Побутову техніку купував відповідач. Чи проживали сторони як сім`я їй не відомо, чи проживали сторони спільно, однозначно сказати не може. Відповідач пропонував позивачці укласти шлюб але вона відмовлялася. В Китай їхали окремо. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року) За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин першої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18), законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Аналіз норми частини другої статті 3 СК України у системному зв`язку з пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», дає підстави дійти висновку про те, що для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. За змістом ст. 60 СК України належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається, крім іншого, і спільністю участі чоловіка, жінки коштами або працею в набутті майна Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. При застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З указаного вбачається, що обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд зазначає, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років, оскільки безпосередньо на підтвердження цього факту позивачем надано тільки документи про купівлю квартири, договір підряду від 03.06.2021 року, акту виконаних робіт № 1 від 01.08.2019 року, акту виконаних робіт № 2 від 08.09.2019 року, акту виконаних робіт № 3 від 08.09.2019 року, акту виконаних робіт № 4 (остаточний) від 20.01.2020 року, договір про № 91984/1А на охорону пультом централізованого спостереження і реагування з виїздом мобільної групи ТОВ "Охорона - 28" та показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Факт, який просить встановити позивач, здебільшого підтверджено лише показами свідків, що за відсутності інших доказів, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 14 лютого 2018 року справа № 129/2115/15-ц, є недостатнім. Документи про купівлю квартири, договору підряду від 03.06.2019 року, кошторису на виконання робіт по ремонту квартири за адресою: [ADDRESS] , акту виконаних робіт № 1 від 01.08.2019 року, акту виконаних робіт № 2 від 08.09.2019 року, акту виконаних робіт № 3 від 08.09.2019 року, акту виконаних робіт № 4 (остаточний) від 20.01.2020 року, договір про № 91984/1А на охорону пультом централізованого спостереження і реагування з виїздом мобільної групи ТОВ "Охорона - 28" та показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не підтверджують наявність усталених відносин між [PERSON] та [PERSON] , які притаманні родині, а обставини, на які посилається позивач, не підтверджують факту проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства, спільного бюджету, не містять жодних відомостей щодо виникнення між позивачем і відповідачем, притаманних сім`ї. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та досліджених у судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. При цьому не підлягають задоволенню як похідні від вимог про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу і вимоги про визнання права спільної сумісної власності на майно. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed