Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Державнне агенство Меліорації та рибного господарства України (Держрибагенство) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Управління Державного агенства рибного господарства у Львівській області про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника в порядку регресу посилаючись на те, що наказом Державного агентства рибного господарства (далі - Держрибагентство) від 21.11.2017 № 128-ТО призначено [PERSON] на посаду начальника Управління державного агентства рибного господарства у Львівській області. Відповідно до пункту 16.10 Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області, затвердженого наказом Держрибагентсва від 15.07.2016 № 229, начальник Управління призначає на посади та звільняє з посад керівників структурних підрозділів, інших державних службовців та працівників Управління, присвоює їм ранги державних службовців, приймає рішення щодо їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності (крім своїх заступників). Наказом начальника Управління Держрибагентства у Львівській області Кравця Л.М. від 19.11.2019 № 84-ОС «Про звільнення [PERSON] » останнього звільнено з посади провідного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління Держрибагентства у Львівській області у зв`язку із встановленням невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування відповідно до пункту 2 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу». Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 у справі № 1.380.2019.006805, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2020, визнано протиправним та скасовано наказ Управління державного агентства рибного господарства у Львівській області від 19.11.2019 №84-ОС «Про звільнення [PERSON] ». Зобов`язано поновити [PERSON] на посаді провідного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль». Стягнуто з Управління державного агентства рибного господарства у Львівській області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 51659 (п`ятдесят одна тисяча шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 79 копійок з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства. У частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 1 (один) місяць у розмірі 8 745, 56 грн допущено негайне виконання судового рішення. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 № 1.380.2019.006805 наказом заступника начальника Управління - начальника відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» від 28.05.2020 № 36-ОС (копія додається), поновлено [PERSON] на посаді провідного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління Держрибагентства у Львівській області з 20.11.2019. На підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 № 1.380.2019.006805, яке набрало законної сили 06.10.2020, Управлінням Держрибагентства у Львівській області перераховано грошові кошти (середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та заборгованість по заробітній платі за період роботи з 20.11.2019 по 26.05.2020) на користь [PERSON] у межах фінансування в сумі 51 659. 79 грн, з урахуванням податків та зборів відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, є доведеним установлений Львівським окружним адміністративним судом факт, що звільнення [PERSON] із займаної посади начальником Управління Держрибагентства у Львівській області [PERSON] відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки наказ виданий [PERSON] від 19.11.2019 № 84-ОС «Про звільнення [PERSON] » визнано протиправним та скасовано. Загальна сума відшкодування з урахуванням податків та зборів на користь [PERSON] у справі № 1.380.2019.006805 склала 51 659,79 грн. Зазначене порушення, яке зумовило поновлення [PERSON] на роботі та виплати з огляду на це коштів на загальну суму 51 659,79 грн, допущені з вини начальника Управління Держрибагентства у Львівській області Кравця JI.M., що також доведено в судовому порядку. 19.02.2021 на адресу начальника Управління Держрибагентства у Львівській області Кравця Л.М. Держрибагентством направлено листа № 1-7.1-16/1010-21 щодо добровільного відшкодування шкоди (копія додається). Проте, на вказаний лист Відповідач листом від 05.03.2021 № 1-16-01/345-21 повідомив, що на момент оскарження наказу в суді, Відповідач не перебував на посаді керівника, а тому не мав можливості відстоювати правомірність видачі наказу в суді, однак інформація про добровільне відшкодування шкоди, завданої державі в цьому листі відсутня. Відтак, оскільки Відповідач не відшкодував шкоду, завдану державі внаслідок видання протиправного наказу про звільнення [PERSON] у добровільному порядку, у Держрибагентства наявні підстави щодо звернення до суду з цим позовом. У позовній заяві зазначено про стягнення з [PERSON] шкоду, завдану внаслідок незаконного звільнення працівника в сумі 51 669, 79 грн. Ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду підготовче засідання закрите та справа призначена до судового розгляду. Відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності до позовної заяви. Представник позивача за довіреністю у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив застосувати строки позовної давності до позовної заяви. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд знаходить підставну заяву відповідача про застосування строків позовної давності з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.09.19р. [PERSON] був призначений на посаду провідного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління ДАРГ у Львівській області, встановлено 3 місяці випробувального терміну. На час випробувального терміну, [PERSON] визначено перелік завдань, з якими останній ознайомлений 04 вересня 2019 року. 18 листопада 2019 року [PERSON] було подано звіт про виконання зазначених вище завдань та виявлено бажання проходити співбесіду. На підставі звіту та усного опитування, встановлено, що [PERSON] не виконав поставлених перед ним завдань та колективним рішенням, яке зафіксоване Актом, встановлено невідповідність останнього займаній посаді, що було підставою для видачі оспорюваного наказу. Ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А ч.1 ст. 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Ст. 82 ЗУ «Про державну службу» передбачено, що для відшкодування шкоди керівник державної служби вносить державному службовцю письмову пропозицію, в якій зазначаються розмір, порядок і строки відшкодування шкоди, а також обставини, що стали підставою для відшкодування. Державний службовець повинен дати відповідь на пропозицію про добровільне відшкодування шкоди у письмовій формі (ч.І). Пропозиція може бути внесена протягом трьох місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався чи мав дізнатися про обставини, що с підставою для пред`явлення вимоги, але не пізніше ніж через три роки з дня заподіяння шкоди (ч.2). Ч.З ст.5 ЗУ «Про державну службу» передбачає, що дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом. ЗУ «Про державну службу» передбачено строки для внесення пропозиції, однак, не визначено строки позовної давності. Відповідно, до даних правовідносин застосовуються норми ст.233 КЗпП України. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (ч.З). Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу (ч.4). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України). Рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 1.380.2019.006805 ухвалено 26 травня 2020 року. Наказ №36-ОС «Про поновлення [PERSON] » винесено 28 травня 2020 року. Пропозиція внесена позивачем від 19 лютого 2021 року, а позов подано від 06 липня 2021 року. Тобто, позивачем, без поважних причин, пропущено, як і строк на внесення пропозиції про добровільне відшкодування, так і строки позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовної заяви.

Outcome: dismissed