Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є співвласницею квартири [ADDRESS] .У вказаній квартирі також зареєстровані її онуки [PERSON] та [PERSON] , а також зять [PERSON] , які впродовж багатьох років, понад десять років, не проживають у вказаному помешканні, їх речі та майно у квартирі відсутні, участі в оплаті комунальних послуг та здійсненні поточних ремонтів він не приймають. Разом із цим, позивачка вказує, що реєстрація відповідачів у належній їй на праві власності квартирі порушує її права як власниці даного житла. Посилаючись на наведене просила позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відзиву на позов відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до суду не подавали. За клопотанням представника позивачки [PERSON] адвоката Гонти М.С., ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 листопада 2021 року залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до відповідача [PERSON] , про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . 30 листопада 2021 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду, про що постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Гонта М.С. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом установлено: Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 травня 1999 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження №24499, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] . Як убачається із копії будинкової книги та із довідки №1-169, виданої 08 червня 2021 року ДП «Авторитет» у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] ; [PERSON] онук; [PERSON] онук; [PERSON] онука; [PERSON] зять. Згідно Акту, складеного 28 травня 2021 року комісією ПП «Східний масив» при обстеженні квартири [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за вказаною адресою зареєстровані але не проживають, що підтверджують свідки-сусіди: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першої статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому, таких домовленостей між сторонами спору не існувало. У п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 роз`яснено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Судом установлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , будучи зареєстрованими у квартирі [ADDRESS] , понад десять років не проживають у вказаному помешканні, їх речі та майно у житлі відсутні, участі у сплаті комунальних послуг з утримання квартири не приймають. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень. Жодних доказів на спростування викладених у позові обставин відповідачами суду не надано. Також, вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved