Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідачів про скасування арешту нерухомого майна та виключення запису з Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна, на обґрунтування якого зазначив, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , [INFO] . В межах шестимісячного строку для прийняття спадщини, позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини на Ѕ частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В подальшому позивачу стало відомо, що 27.10.2011 року, реєстратором Київська обласна філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, зареєстрований запис обтяження/арешт нерухомого майна № 11773404 від 27.10.2011 за суб`єктом - [PERSON] . Однак, вказаний запис є не актуальним записом, оскільки в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна такі відомості відсутні. Позивач звернулася до Обухівського МР ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з майна, проте їй було відмовлено в знятті арешту, оскільки відомості про накладення арешту відсутні. З огляду на викладені обставини, позивач просить позов задовольнити. 28.12.2021 від представника відповідача ДП «Національні інформаційні системи» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, оскільки не є належним відповідачем у даній справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] подав заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідачів в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 1/4 частина квартири за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією інформаційної довідки № 271463979 від 20.08.2021. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 271463979 від 20.08.2021, відомості у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за вказаними параметрами відсутні. З відповіді Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області № 65747 від 10.08.2021 вбачається, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за суб`єктом: виявлено номер запису обтяження: 11773404 арешт нерухомого майна, зареєстровано: 27.10.2011 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. 02.07.2021 року [PERSON] звернулася із заявою до Обухівського ВДВС про зняття арешту. Обухівським відділом державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області відмовлено у знятті арешту у зв`язку з тим, що станом на 10.08.2021 року відомості про накладення арешту на майно громадянина [PERSON] відсутні, так як матеріали виконавчих проваджень зберігаються не більше трьох років після чого знищуються, тому було рекомендовано звернутись для вирішення питання про звільнення майна з-під арешту до суду. Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. В порушення вказаних вимог закону, при закінченні виконавчого провадження, арешт і заборона відчуження, накладений на майно боржника державним виконавцем не було знято. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, арешт накладений на майно [PERSON] , порушує можливості реалізації позивачу своїх прав власності на вищезазначене нерухоме майно, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту, так як у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Outcome: approved