Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

23 листопада 2021 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 30 квітня 2019 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у Заводському районному у місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 231. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. На даний час вони не спілкуються та проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач не бажає, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 14 січня 2022 року постановлено провести по справі заочний розгляд. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною третьою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 30 квітня 2019 року у Заводському районному у місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] , актовий запис № 231, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30 квітня 2019 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, взаємне непорозуміння, внаслідок чого вони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідач не бажає розірвати шлюб через органи ДРАЦС. Оскільки сімейні стосунки між сторонами припинені, примирення та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому за таких обставин позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved