Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

I. Стислий виклад позовної заяви 02 грудня 2021 року [PERSON] звернуся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 20 листопада 2015 року. Від подружнього життя мають сина, [INFO] . Однією сім`єю з відповідачем не проживають з 15 травня 2021 року. Сім`я фактично розпалася внаслідок різних поглядів на життя.. Посилаючись на те, що подальше спільне проживання з відповідачем не можливе, суперечить його інтересам та інтересам дитини, [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON] ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 19). Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Інші клопотання та заяви, пов`язані з розглядом даної справи, від учасників судового процесу не надходили. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 07 грудня 2021 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] . Справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 24 грудня 2021 року. Вказаною ухвалою відповідачу запропоновано в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали надати відзив на позовну заяву (а. с. 13-14). У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Протокольною ухвалою від 24 грудня 2021 року розгляд справи відкладено на 13 січня 2022 року у зв`язку з неявкою відповідача (а. с. 17). Відповідач [PERSON] в судові засідання двічі не з`явилася без повідомлення причин, про час день та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом вручення судових повісток (а. с. 16, 20). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки під час підготовки справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про її розгляд. За правилами ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач двічі в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, у суду наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів, про що постановлено протокольну ухвалу, відповідно до вимог статей 280 - 281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 листопада 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумської області, про що складено відповідний актовий запис за №140. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно спільне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 4). Від подружнього життя сторони в справі мають сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 5). За змістом позовної заяви, подружні стосунки між сторонами в справі припинені внаслідок різних поглядів на життя. З цих підстав позивач не бажає продовжувати сімейні відносини з відповідачем. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно з ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Стаття 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року також забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і у разі його розірвання. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей (ст. 109 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За приписами ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. VІ. Висновки суду Враховуючи обставини, викладені позивачем в заяві до суду, та встановлені фактичні обставини, суд дійшов до висновку, що намір [PERSON] розірвати шлюб з відповідачем є виваженим та свідомим. Причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї не можливе. Сторони у справі не мають наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини, оскільки спільне подружнє життя у сторін не склалося, подружні стосунки між ними припинені і поновлювати їх сторони не мають наміру, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи, що відповідач не висловила своє бажання про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає судовий збір у розмірі 908 грн, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved