Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

25 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] . Його дружина [PERSON] померла [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв син - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] заповіту не склав. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , яке належало спадкодавцю. Позивач спадщину прийняла. Проте коли позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно, нотаріус відмовив їй посилаючись на те, що спадкодавець за життя не оформив відповідних правовстановлюючих документів на домоволодіння. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлого [PERSON] . Ухвалою суду від 26.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 22.12.2021 року. Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому позов не визнає. Вказує, що згідно особового рахунку № [NUMBER] погосподарської книги № 5 по Жуківській сільській раді Куликівського району Чернігівської області на 2006-2010 роки головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] значиться [PERSON] , [INFO] , місце проживання якої зареєстровано за вказаною адресою. Членами домогосподарства поміж інших обліковується проживаючий за вказаною адресою без реєстрації [PERSON] , [INFO] . Згідно архівних даних, виконавчим комітетом Жуківської сільської ради 24.04.2007 зареєстровано шлюб громадянки [PERSON] , [INFO] та громадянина [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловіку та дружині [PERSON] . В подальшому їх місце проживання значиться по Дроздівській сільській раді. Однак позивачем до матеріалів справи додані витяги з погосподарських книг по Дроздівській сільській раді, в яких проживаючим за адресою: [ADDRESS] вказано [PERSON] , [INFO] . Витягів із актового запису про народження до матеріалів справи не долучено, а згідно судового рішення встановлено родинні відносини позивачки з [PERSON] без зазначення дати народження. Вказане спростовує твердження позивача про відсутність інших спадкоємців окрім неї, яка є троюрідною сестрою спадко давця. Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 11 січня 2022 року. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справпи повідомлені належним чином, Позивач надала суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач в позові просив справу розглянути без участі представника Куликівської селищної ради. Третя особа, приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Пономаренко Є.П. надав суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши заяви по суті справи, письмові докази надані сторонами та матеріали спадкової справи № 55/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , які надав приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Пономаренко Є.П., судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно довідки Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, на день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] разом з сином [PERSON] (а.с. 11). За життя [PERSON] заповіту не склав (а.с. 40). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина до складу якої, окрім іншого, входить домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту, до вищевказаного домоволодіння входять житловий будинок (літ. А-1, а-1, а1-1) загальною площею 74,6 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м., сарай (літ. Б-1), які були побудовані в 1980 році (а.с. 19-21). За життя померлий [PERSON] не ввів вказаний вище будинок з надвірними будівлями та спорудами в експлуатацію та не оформив правовстановлюючих документів на нього. Згідно довідки КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» №42 від 23.02.2021 року станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 17). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується записом акта про народження №15 від 09 грудня 1976 року (а.с.35). [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги фактично вступив у володіння спадщиною, продовжував користуватись та розпоряджатись майном померлого, а отже прийняв спадщину після смерті свого батька на підставі ст. 1261, ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. [INFO] помер [PERSON] (а.с.8). Відповідно до довідки Куликівської селищної ради Чернігівської області, на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , один (а.с. 12). З виписок з погосподарських книг Дроздівської сільської ради на 2001 2020 роки, вбачається, що головою домогосподарства по [ADDRESS] , був зазначений [PERSON] , а після його смерті [PERSON] (а.с. 13). За життя [PERSON] заповіту не залишив (а.с.43 на звороті - 44). Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 23.09.2021 року, яке набрало законної сили 26.10.2021 року, встановлено факт, що [PERSON] , який помер [INFO] в с. Дроздівка, Куликівського району, Чернігівської області, був троюрідним братом [PERSON] , [INFO] (а.с.9 - 10). Позивач [PERSON] прийняла спадщину після померлого троюрідного брата, подавши відповідну заяву нотаріусу, на підставі якої було заведено спадкову справу № 55/2021 (а.с. 42). Разом з тим, своєю постановою нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого документа, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 18). Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» в Чернігівській області ліквідовано Куликівський район та одночасно утворено Чернігівський район (з адміністративним центром у місті Чернігів) у складі територій, в тому числі, Куликівської селищної територіальної громади, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Надані судом докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи зазначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України) Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу відповідну заяву (ст. 1269 ЦК України) Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок\~реєстрації будинків\~та домоволодінь\~у містах\~і селищах\~міського типу\~Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем. Доводи відповідача, що у померлого [PERSON] можуть бути інші спадкоємці, у зв`язку із чим у справі не визначено коло належних відповідачів, суд вважає безпідставними. Згідно ст.ст. 77, 79 ЦК України, належними є докази, що містить інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З документів спадкової справи № 55/2021 вбачається, що єдиною особою, яка прийняла спадщину після померлого [PERSON] є позивач. Інформацію про інших осіб,\~які б\~мали право\~на спадщину\~після померлого\~ [PERSON] ,\~в тому\~числі на\~обов`язкову частку\~в спадщині,\~спадкова справа\~не містить. Суд оцінює вказаний доказ як належний та достовірний. В той же час, відповідач, не надав жодних доказів, які б вказували на прийняття спадщини іншими особами після померлого [PERSON] у встановлений законом спосіб. За таких обставин, ураховуючи, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , було збудоване до 05.08.1992 року, а саме в 1980 році, власником домоволодіння був [PERSON] , після смерті якого спадщину фактично прийняв син останнього [PERSON] , однак за життя\~не оформив\~своїх спадкових\~прав на\~вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та помер, позивач єдина, хто прийняла спадщину після померлого [PERSON] , суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved