Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги діє представник - адвокат Константинова Г.В., звернулась до суду з позовом до Безлюдіської селищної ради Харківського району Харківської області, яким в остаточній редакції просила встановити факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] в період з 15 грудня 2004 року по 26 січня 2020 року та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 36,8 кв.м., житловою площею 20,5 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заяви позивач зазначає, що з [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. 15 грудня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області України шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони продовжили проживати спільно в однієї квартирі, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно приймали участі у придбанні майна для спільного користування, спільно утримували житло, проводили ремонтні роботи за спільні кошти. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини до Харківської районної державної нотаріальної контори, як спадкоємець четвертої черги. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендують на неї, немає. Постановою державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 01 серпня 2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує факт проживання однією сім`єю з [PERSON] не менше як п`ять років, що і стало підставою для звернення [PERSON] до суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 серпня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2020 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Константинової Г.В. про витребування доказів з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області. Ухвалою Харківського району Харківської області, постановленою без видалення судді до нарадчої кімнати, від 03 березня 2021 року прийнято позовну заяву [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог та замінено первісного відповідача Васищевську селищну раду Харківського району Харківської області на належного - Безлюдівську селищну раду Харківського району Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 березня 2021 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом закрито, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 серпня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Константинова Г.В. належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи,в судове засідання не з`явилися,від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу за її відсутності,позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява голови Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області Кузьмінова М.М. про розгляд справи без участі представника селищної ради за наявними у справі доказами. Суд, вислухавши покази свідків, допитаних в порядку ч.8 ст. 223 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] ,що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Відділом приватизації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 07 грудня 2006 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12805040 від 07 грудня 2006 року. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим виконкомом Васищевської селищної ради Харківського району Харківської області. Відтак, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у встановленому законом порядку звернулась до державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги. Постановою державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 01 серпня 2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує факт проживання однією сім`єю з [PERSON] не менше як п`ять років до відкриття спадщини. Відповідно до повідомлення завідувача Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю. від 01 грудня 2020 року №3737/02.14, після [PERSON] , померлого [INFO] , який на день смерті мешкав та постійно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась [PERSON] . Заяви від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтва про право на спадщину державна нотаріальна контора після вказаного спадкодавця не видавала. У відповідності до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як вбачається з акту депутата Васищівської селищної ради по округу Золотоверхого Д.М. від 23 червня 2020 року, [PERSON] та [PERSON] фактично проживали у цивільному шлюбі після розлучення в 1997 році по день його смерті - [INFO] в однокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. Під час судового засідання факт постійного проживання позивача [PERSON] та [PERSON] підтвердили допитані свідки. Так, свідок [PERSON] , пояснила, що вона давно знає [PERSON] та [PERSON] , вони разом отримували квартири та працювали разом з [PERSON] . Часто спілкувалися та ходили один до одного в гості. Їй відомо, що [PERSON] зверталась про розірвання шлюбу, оскільки [PERSON] на той час дуже пив. Після він змінився і [PERSON] та [PERSON] так і залишились проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, робили спільно ремонтні роботи. [PERSON] завжди віддавав заробіток [PERSON] , оскільки остання сплачувала комунальні витрати та займалась придбанням продуктів. Значні покупки, як то меблі, техніку вони робили спільно. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає позивача та померлого [PERSON] як сім`ю з 2004 року, проживає поруч з ними у сусідньому будинку, товаришувала з ними. Їй відомо, що у [PERSON] близьких родичів не має. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю по день смерті останнього. Свідок приходила до них у гості, спілкувались, справляли спільні свята. ЇЇ чоловік дружив з померлим [PERSON] . Їй взагалі не було відомо, що вони розірвали шлюб та не є чоловіком та дружиною. Квартира, в якій проживає позивач є однокімнатною та оснащена одним спальним містом. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] робили спільні покупки та її сім`я їм інколи допомагала. Перед смертю [PERSON] дуже хворів і [PERSON] за ним доглядала, купувала ліки, а після особисто хоронила його. Вона також була на похоронах. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що товаришує з [PERSON] тривалий час. Їй відомо, що [PERSON] отримала квартиру [ADDRESS] , працюючи в Темнівській виправній колонії, потім її приватизувала. [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який вони в подальшому розірвали через зловживання [PERSON] алкогольними напоями, проте вони залишилися проживали разом однією сім`єю. Після розірвання шлюбу ніхто з них не був одружений з іншими особами, вони вели спільне господарство, разом жили увесь час, після смерті [PERSON] , [PERSON] його поховала. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат, спільний бюджет, спільне харчування, купівля майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Факт наявності спільних витрат, спільного бюджету та участі у витратах на утримання житла [PERSON] та померлого [PERSON] підтверджується наданими до суду квитанціями про оплату за комунальні послуг, копією свідоцтва про право власності на житло, актом депутата, поясненнями допитаних свідків. Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України та п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Судом встановлено, що заявником отримано свідоцтво про смерть [PERSON] , проведено його поховання, що підтверджується показаннями допитаних свідків. Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Як вбачається з інформації Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському району Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) №1545-22.13-09 від 28 серпня 2022 року, актовий запис про шлюб на [PERSON] відсутній. Згідно копії паспорту серії [NUMBER] , виданого 17 серпня 2013 року Харківським РВ ГУДМСУ в Харківській області, [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувала. За вказаних обставин, аналізуючи підстави заявлених вимог, норми цивільного права у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, всебічно та повно оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту, що має юридичне значення - проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , померлого [INFO] , з 15 грудня 2004 року по [INFO] . Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з приписів ст. 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частку квартири після смерті [PERSON] , беручи до уваги, що позивач є спадкоємцем четвертої черги та прийняла спадщину у строки, визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину спірної квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved