Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

11 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказав, що є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою, зареєстрований також його син - [PERSON] [INFO] , який з 2014 року проживає у Російській Федерації. У 2020 році він звертався до Горохівського відділу поліції для того, щоб отримати підтвердження факту не проживання його сина [PERSON] за адресою [ADDRESS] . На звернення працівниками поліції була видана довідка, що [PERSON] дійсно не проживає за даною адресою та перебуває за кордоном. Позивач зазначає, що син рідко телефонує, переїжджати на постійне місце проживання в Україну не планує, а тому він змушений звернутися до суду із цією заявою, оскільки позбавлений можливості скористатися своїм правом на субсидію. До початку судового засіданні від позивача надійшло клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлялися належним чином, у тому числі судовими оголошеннями, які були розміщені на офіційному веб-порталі Судової влади України. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, приходжу до наступного висновку. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок №266810084, виданим 21.07.2021 [PERSON] на праві приватної власності належить будинок що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно акту обстеження житлового будинку в [ADDRESS] від 25.06.2021 р. комісією за участю секретаря селищної ради та депутатів проведено обстеження житлового будинку, за результатами якого встановлено, що [PERSON] , зареєстрований за вказаною адресою але фактично не проживає по місцю реєстрації. Зі слів батька та брата постійно проживає на території Російської Федерації (а.с.6). Із відповіді начальника ГУНП у Волинській області на звернення [PERSON] №794/50/01-20 від 27.01.2020 року про отримання підтвердження факту не проживання його сина [PERSON] за місцем реєстрації вбачається, що під час проведення перевірки було встановлено, що [PERSON] дійсно не проживає за адресою [ADDRESS] з 2014 року та перебуває за кордоном (а.с.7, 8). Отже судом встановлено, що відповідач за місцем своєї реєстрації будь-якої участі в утриманні житла не приймає, а факт реєстрації останнього у спірному будинку позбавляє позивача можливості розпоряджатися своїм майном. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач будучи членом сім`ї позивача без поважних причин не проживає у належному йому будинку понад 1 рік. При цьому, про існування будь-яких домовленостей між відповідачем і власником житла жодних доказів надано не було. Також, доказів того, що відповідачу чиняться перешкоди у праві користування житловим приміщенням, в якому він зареєстрований, останнім надано не було. Разом з тим, відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Отже проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Враховуючи викладене,

Outcome: approved