Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою за [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ В обґрунтування вимог позивач вказала, що вона є власником квартири за [ADDRESS] . У квартирі, крім неї, також зареєстрований [PERSON] . Протягом останнього року відповідач не проживає за вищевказаною адресою, його речі та майно відсутні. Відповідач не приймає будь-якої участі в утриманні майна та не сплачує комунальних послуг. Посилаючись на наведене, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою. \~ Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та не заперечила щодо заочного розгляду справи. Крім цього, вказала, що реєстрація відповідача, який є її колишнім чоловіком, створює їй перешкоди у користуванні власністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини неявки, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25 серпня 1993 року, виданим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, договором купівлі-продажу 3/5 часток квартири від 18 липня 2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С., зареєстрованим в реєстрі за №3304, договором дарування 1/5 частки квартири від 04 червня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С., зареєстрованим в реєстрі за №158 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за №36190055 від 10 квітня 2015 року. Як слідує з довідки за №2519 від 05 жовтня 2021 року, виданої ДП «Наш дім 2» ПП «Наш дім», [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою зареєстрований колишній чоловік [PERSON] . Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою також підтверджується копією будинкової книги долученої до матеріалів справи. Як вбачається з актів обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 01 вересня 2021 року та від 05 жовтня 2021 року, складених комісією ДП «Наш дім 2» ПП «Наш дім» в складі: інженера [PERSON] , майстра дільниці [PERSON] , паспортиста [PERSON] , відповідач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , однак не проживає за вказаною адресою. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено,\~що позивач\~є власником спірної квартири, де зареєстрований відповідач [PERSON] . Відповідач добровільно не проживає у спірній квартирі, не цікавиться нею, не приймає участі в її утриманні, не сплачує комунальних платежів та із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався. Реєстрація відповідача у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у вільному володінні та користуванні своєю власністю. Відповідач у судове засідання не з`явився та не надав суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] ,\~ [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою за [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~

Outcome: approved