Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

13.12.2021 року представник позивача звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , яка діє особисто та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які діють особисто та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] про усунення перешкод у користуванні шляхом виселення та визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняттям з реєстрації, у якому просив суд: усунути перешкоди у користуванні майном шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з нежитлового приміщення, загальною площею 40,3 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та передати на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради; визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими особами, що втратили права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 96,7 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , є об`єктом комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Департамент звертався до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з метою врегулювання питання щодо виселення вищевказаних осіб разом із дітьми в позасудовому порядку. Проте, зазначені особи разом з дітьми добровільно не звільнили приміщення, у зв`язку з чим Департамент змушений звернутися до суду з метою захисту своїх прав. 13.12.2017 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси, справу розподілено судді Малиновського районного суду м. Одеси Сегеді О.М. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.12.2017 року відкрито провадження у вищевказаній справі. 23.01.2018 року представник відповідачів [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. 13.02.2018 року представник позивача подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просив задовольнити позовні вимоги Департаменту комунальної власності ОМР. 13.03.2018 року представник відповідачів подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.05.2018 року підготовче провадження у вищевказаній справі закрито та призначено слухання справи по суті. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.09.2018 року до участі у вищевказаній справі залучено третю особу,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2018 року задоволено самовідвід судді Сегеді Олені Михайлівніпо вищевказаній цивільній справі. 17.10.2018 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси, справу розподілено судді Малиновського районного суду м. Одеси Бобуйку І.А. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.10.2018 року цивільну справу за позовною заявою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки: [PERSON] , [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина: [PERSON] , [PERSON] , який діє від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина: [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні, шляхом виселення та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації прийнято до свого провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.11.2018 року зупинено провадження у вищевказаній справі до ухвалення рішення та набрання ним законної сили по цивільній справі № 521/14144/16-ц за позовом департаменту комунальної власності Одеської міської ради до гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за участю третьої особи Одеської міської ради, [PERSON] про усунення перешкод у користуванні шляхом виселення, витребування майна з чужого незаконного володіння нежитлових приміщень підвалу загальною площею 61,8 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.08.2021 року провадження у цивільній справі за позовною заявою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки: [PERSON] , [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина: [PERSON] , [PERSON] , який діє від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина: [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у користуванні, шляхом виселення та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації відновлено. 28.10.2021 року представник позивача в судове засідання з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Необхідно зазначити, що, як вказав Європейський суд з прав людини (далі - Європейський суд) у своїй практиці, «вимога «розумного строку» розповсюджується на усі без винятків судові розгляди справ, які охоплюються статтею 6» (справа «Кьоніг проти ФРН»). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 96,7 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] є об`єктом комунальної власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради та підтверджується таким: Згідно з Переліком державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 р. № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною)», до комунальної власності областей передавався весь житловий та нежитловий фонд, до якого відповідно входить зазначена будівля. На виконання наведеної постанови Кабінету Міністрів України Одеською обласною радою народних депутатів було прийнято рішення від 25.11.1991 р. № 266-ХІ "Про розмежування державного майна між власністю обласної Ради, міст обласного підпорядкування і районів області", яким затверджено перелік державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування, зокрема, у власність м. Одеси, згідно з яким у комунальну власність територіальної громади м. Одеси було передано весь житловий та нежитловий фонд місцевих рад, народних депутатів, розташований у межах міста Одеси. Крім того, право комунальної власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на нежитлові приміщення підвалу загальною площею 96,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , підтверджується свідоцтвом про право власності виконавчого комітету Одеської міської ради від 07.08.2008 р. серії [NUMBER] , зареєстрованим в реєстрі драв власності на нерухоме майно 29.08.2008 р., реєстраційний номер 24523114. Департамент комунальної власності Одеської міської ради, згідно з положення «Про департамент комунальної власності Одеської міської ради», яке затверджене рішенням Одеської міської ради від 19.02.2013 року № 2752-VI, є виконавчим органом Одеської міської ради, наділеним повноваженнями щодо управління комунальною власністю територіальної громади м. Одеси. Відповідно до п. 2.2.1.2 до Положення, Департамент здійснює повноваження орендодавця комунального майна територіальної громади, що знаходиться в управлінні Департаменту, а також контроль за повнотою та своєчасністю внесення орендарями орендної плати за договорами оренди цілісних майнових комплексів, укладеними Одеського міською радою. Відповідно до чинного законодавства укладає договори оренди. Здійснює облік договорів оренди, укладених безпосередньо Департаментом, та облік договорів оренди, погоджених з Департаментом у встановленому порядку. Згідно з п. 2.6. Положення, одним з основних завдань Департаменту є організація претензійно-позовної роботи. У встановленому порядку здійснює захист прав та інтересів територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради в усіх судових органах з питань, що віднесені до компетенції Департаменту. Відповідно до абз. 9 ст. 4 ЖК України до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Згідно з листа КП «БТІ» № 01-13/3739 від 11.08.2016 року за вхід. № 01-14/3136 від 12.09.2016 року, частина нежитлових приміщень територіальної громади увійшла до складу 65/100 частин квартири [ADDRESS] та на праві приватної власності було зареєстровано за [PERSON] та 35/100 частини квартири [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 13 04.2012 року № 7-562. Судом встановлено, що 09.11.2012 року [PERSON] , 28.01.2015 року [PERSON] , [PERSON] та 06.02.2016 року [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , на підставі того, що їх мати [PERSON] була власником вищевказаної квартири. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 червня 2017 року позов Департаменту комунальної власності ОМР було задоволено частково. Витребувано у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] нежитлові приміщення підвалу, загальною площею 40,3 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , на користь територіальної громади м. Одеси в особі ОМР в особі Департаменту комунальної власності ОМР. Усунуто перешкоди у користуванні майном шляхом вивільнення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] нежитлових приміщень підвалу, загальною площею 40,3 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , на користь Департаменту комунальної власності ОМР. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь територіальної громади м. Одеси в особі Департаменту комунальної власності ОМР судовий збір в рівних частинах по 1 378 гривень з кожного. В іншій частині позову відмовлено. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2017 року заочне рішення Малиновського районного суд м. Одеси від 07 червня 2017 року було скасовано. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2018 року у задоволенні позову Департаменту комунальної власності ОМР відмовлено. Постановою Одеського апеляційного суду від 02 липня 2019 року, з урахуванням ухвали суду від 17 вересня 2019 року про виправлення описки,\~апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено частково. Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 18 липня 2018 року скасовано, ухвалено нове судове рішення. Позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування реєстрації права власності задоволено частково. Витребувано у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] нежитлові приміщення підвалу, загальною площею 61,8 кв. м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , на користь територіальної громади міста Одеси, в особі Одеської міської ради, в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради. Усунено перешкоди у користуванні майном шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] нежитлових приміщень підвалу, загальною площею 61,8 кв. м, розташованих за адресою: [ADDRESS] , на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради. Стягнено з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 23 787,00 грн. в рівних частках з кожного по 7 929,00 грн. В іншій частині позову - відмовлено. Постановою Верховного суду від 14.12.2020 року постанову Одеського апеляційного суду від 02 липня 2019 року залишено без змін. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 47\~Конституції України передбачено і закріплено право кожного на житло, за якою ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із частиною 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У комунальної власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді, а управління цим майном здійснює безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, суд звертає увагу відповідачів, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Зазначена висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 29.01.2018 року у справі № 766/1955/16-ц, від 25.07.2018 року №638/13030/13-ц, від 02.10.2019 року у справі № 644/6646/14-ц; від 25.02.2021 року у справі №\~761/26620/16?ц. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Дотримання положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є необхідними в демократичному суспільстві. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, однією із підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання - є судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому суд з метою усунення перешкод позивачу у здійсненні належних йому прав просить суд позбавити [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] разом із дітьми права користування квартирою. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 156 ЖК УРСР, ст.ст. 15, 16, 29, 310, 317, 319, 327, 383, 391, 405 ЦК України, та

Outcome: approved