Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», Треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлія Володимирівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що 10.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Бригіда Володимиром\~Олександровичем був вчинений виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 10459 про стягнення з неї (позивачки [PERSON] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» грошових коштів в загальній сумі 28 042 грн. 59 коп. Разом з тим, 05.10.2021 року привтаним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67036803 за даним виконавчим написом. Однак, позивачка вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу, оскільки нею (позивачкою) категорично заперечується наявність заборгованості за Кредитним договором № 0456-1665 від 08.08.2020 року, вказаним у оскаржуваному виконавчому написі. Тому, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, та зареєстрований в реєстрі за № 10459. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.11.2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення у ВП 67036803,\~що\~здійснюється на\~підставі виконавчого\~напису приватного\~нотаріуса Київського\~міського нотаріального\~округу Бригіди\~Володимира Олександровича.\~від 10.06.2021\~року,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№10459,\~щодо стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ТзОВ «УКР\~КРЕДИТ ФІНАНС»\~заборгованості у\~розмірі 28\~042\~грн.\~59\~коп., до розгляду справи №711/7029/21 по суті та набрання чинності судовим рішенням. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.11.2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв про суті спору. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Євтушенко М.П. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, підтвердили наявність спору між позивачкою [PERSON] та відповідачем ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за Кредитним договором № 0456-1665 від 08.08.2020 року та не заперечували проти постановлення заочного рішення по справі. Також, просили стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений останньою судовий збір за подання до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову. В судове засідання представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцезнаходження юридичної особи та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-порталі «Судова влада». В судове засідання третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович не з`явився, попередньо надавши суду заяву від 28.12.2021 року з проханням слухати справу без його участі та винести рішення згідно чинного законодавства України. В судове засідання третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлія Володимирівна не з`явилась, попередньо надавши суду клопотання від 18.11.2021 року з проханням розглядати справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за відсутності третьої особи. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності представника відповідача, повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивачки і її представника щодо такого порядку розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , її представника адвоката Євтушенка М.П., а також, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку. За загальним правилом статей 15 та 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~статтею 13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що 10.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Бригіда Володимиром\~Олександровичем був вчинений виконавчий напис, та зареєстрований в реєстрі за № 10459, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«УКР КРЕДИТ\~ФІНАНС» заборгованості за Кредитним договором № 0456-1665 від 08.08.2020 року за період з 22.08.2020 року по 04.06.2021 року в загальному розмірі 28\~042 грн. 59 коп. 05.10.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Людмилою Володимирівною,\~на підставі\~вказаного виконавчого\~напису,\~було відкрито\~виконавче провадження\~№ 67036803\~про стягнення\~з боржника\~ [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«УКР КРЕДИТ\~ФІНАНС» коштів в загальному розмірі 28\~392 грн. 59 коп., з яких: заборгованість за Кредитним договором № 0456-1665 від 08.08.2020 року, укладеним з ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за період з 22.08.2020 року по 04.06.2021 року 28\~042 грн. 59 коп., яка скаладається із: 9\~737 грн. 03 коп. простроченої заборгованості за сумою кредиту і 18\~305 грн. 56 коп. простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а також стягнення 350 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Крім того, постановою приватного виконавця від 05.10.2021 року з боржника [PERSON] було стягнуто винагороду приватного виконавця в розмірі 2\~839 грн. 26 коп. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка [PERSON] вказує, що оспорюваний виконавчий напис від 10.06.2021 року є таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки при його вчиненні приватним нотаріусом Бригіда В.О. не перевірено безспірність заборгованості за Кредитним договором, тому у останнього були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивачки, зазначений у вказаному вище виконавчому написі, є безспірним. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону та глава 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1-3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ вищевказаного Поряду для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у кредитора (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.4, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ цього ж Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Так, п.п. 1, 1-1 вказаного вище Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами. Зокрема, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (п. 1 Переліку документів). Відповідно до пункту 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року\~\~\~\~№ 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Таким чином, для вирішення питання щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мають бути встановлені: належність кредитору права вимоги за кредитним договором, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також необхідно встановити наявність (відсутність) об`єктивних обставин, коли виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню. Як вбачається із позовної заяви та пояснень позивачки, даних в судовому засіданні, позивачка вказує, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора та зазначає, що стягнута з неї вказаним вище виконавчим написом заборгованість, не є безспірною і вона категорично заперечує про існування в неї такої заборгованості перед ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», оскільки вона сплатила суму боргу за Кредитним договором № 0456-1665\~від 08.08.2020\~року,\~укладеним з\~ТзОВ «УКР\~КРЕДИТ ФІНАНС»,\~в розмірі\~32\~991\~грн.\~87\~коп.,\~що майже\~в три\~рази більша\~за саме\~тіло кредиту в сумі 10\~000 грн. Сам же відповідач ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не скористався своїм правом та не подав суду відзиву на позовну заяву та доказів, які б вказували на наявність заборгованості позивачки [PERSON] за Кредитним договором № 0456-1665 від 08.08.2020 року на суму, яка зазначена у виконавчому написі, та її безспірність, не спростував доводи позивачки та її представника. За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 04.03.2015 року в справі № 6-27цс15, від 11.03.2015 року в справі № 6-141цс14). За змістом частини четвертої статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, враховуючи викладене вище, в тому числі, і відсутність на момент розгляду справи належних та допустимих доказів, які б вказували на безспірність заборгованості позивачки [PERSON] за Кредитним договором № 0456-1665 від 08.08.2020 року перед ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на суму 28 042 грн. 59 коп., відсутність доказів того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена відповідачем при подачі документів нотаріусу і що про таку заборгованість боржник достеменно знала, однак, проігнорувала вимогу про її погашення, та, беручи до уваги, що відповідач не скористався своїм правом подати письмовий відзив на позов з обґрунтуванням його заперечень проти позовних вимог з посиланням на відповідні письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, та зареєстрованого в реєстрі за № 10459, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за період з 22.08.2020 року по 04.06.2021 року в розмірі 28 042 грн. 59 коп. таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь [PERSON] понесені нею судові витрати за розгляд даної справи, а саме: 908 грн. судового збору за подачу позовної заяви та 454 грн. судового збору за подачу заяви про забезпечення позову, а всього 1 362 грн.

Outcome: approved