Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що 24.06.2005 сторони зареєстрували шлюб. За час перебування в шлюбі у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За рішенням суду від 22.04.2013 шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 11.01.2016 було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач зазначила, що донька [PERSON] , починаючи з лютого 2020 року до моменту подання позову перебуває на ортодонтичному лікуванні з приводу аномалії розвитку зубного ряду. Вартість проведених маніпуляцій та ортодонтичного супроводу склала 28500,00 грн. Окрім того, неповнолітній син [PERSON] з квітня 2021 року по червень 2021 року проходив терапевтичне лікування з приводу каріозного ураження 84 зуба, хірургічне лікування (видалення) з приводу гострого гнійного періодонтиту 74 зуба, також йому було виготовлено терапевтичну захисну капу з метою попередження та профілактики некаріозного ураження твердих тканин зубів (патологічної стертості). Загальна вартість проведених лікувальних та профілактичних заходів з урахуванням вартості виготовлення капи зуботехнічною лабораторією склала 4000,00 грн. Позивач також придбала для навчання сина [PERSON] друковану продукцію: посібники на 2018-2019 навчальні роки, а також на 2021 навчальний рік. Сукупна вартість придбаних посібників склала 3960,00 грн. Вказані витрати були необхідними для лікування та навчання дітей, на думку позивача, є додатковими, оскільки викликані особливими обставинами. На підставі викладеного позивач просила стягнути з відповідача 18230,00 гривень в якості відшкодування 1/2 частини додаткових витрат, понесених на лікування та розвиток дітей. Відповідач подав до суду клопотання про відмову в задоволенні позову, в якому виклав свої заперечення проти позову і просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Суд враховує це клопотання як відзив на позов, оскільки вказаний документ подано у строк, встановлений судом для подання відзиву, а також за своїм змістом він відповідає встановленим статтею 178 ЦПК України вимогам до змісту відзиву. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що заявлені вимоги про стягнення коштів на лікування доньки [PERSON] , яке вже начебто проходило з 2020 року по 2021 рік, тобто за минулий період, не підтверджені платіжними документами, а лише довідкою лікаря-стоматолога. Аналогічно обґрунтовано витрати на ортодонтичне лікування сина. Вказав також, що зазначена в позовній заяві сукупна вартість понесених витрат на придбання посібників для сина в розмірі 3960,00 гривень не доведена жодним чином, оскільки факт передачі товару покупцеві оформлюється сторонами шляхом підписання видаткової накладної, яку до суду надано не було. Відповідач також зазначив, що питання про обрання лікаря та лікувального закладу для ортодонтичного та терапевтичного лікування зубів у дітей позивачем було прийнято самостійно. Однак відповідач є лікарем-стоматологом і лікування зубів у своїх дітей може та має можливість проводити самостійно, дії позивача розцінює нелогічними, а її вимоги такими, що не можуть бути задоволені судом. У судовому засіданні представник позивача адвокат Люлик Р. І. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити повністю, висловивши аргументи, аналогічні тим, які він письмово виклав у клопотанні про відмову у задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з таких мотивів. Судом встановлені такі обставини. Сторони у справі мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується даними свідоцтва про народження (повторно) серія [NUMBER] від 18.04.2018, виданого Вінницьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] від 07.05.2013, виданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби Барського районного управління юстиції у Вінницькій області. Шлюб між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] , зареєстрований 24.06.2005 відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції, актовий запис № 1081, було розірвано рішенням Барського районного суду Вінницької області від 22.04.2013. Відповідно до рішення Барського районного суду Вінницької області від 11.01.2016 у справі № 125/2621/15-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] у розмірі 1/4 всіх видів заробітку та доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] закінчив у 2007 році Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Стоматологія» та здобув кваліфікацію лікаря-стоматолога. Вказане підтверджується копією диплома спеціаліста серії [NUMBER] , виданого 25.06.2007. Згідно з нормами статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (йдеться про випадки самостійного вирішення питання про виїзд дитини за кордон). Відповідно до статей 180, 185 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини, тобто виходять за межі звичайних витрат на дитину. Вказані справила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається статтею 185 Сімейного кодексу України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення). Наявність таких особливих обставин повинна довести особа, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №751/4312/16-ц, від 31.01.2020 у справі № 484/2230/17. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, і матір, і батько мають право брати участь у вирішенні питання щодо методів лікування дитини і вибору медичного закладу в межах своїх фінансових можливостей та з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Однак позивач не надала доказів погодження свого вибору лікаря, який є фізичною-особою підприємцем, методів лікування і необхідних медичних маніпуляцій із батьком дітей, який має фахову освіту у галузі стоматології, що суд враховує як обставину, що має істотне значення. Не надала позивач також і доказів того, що таке погодження неможливо було здійснити з об`єктивних причин. Окрім того, на підтвердження додаткових витрат на лікування зубів і ортодонтичний супровід дітей позивач надала лише довідки лікаря-стоматолога, у яких зазначено вид і вартість проведених маніпуляцій і ортодонтичного супроводу. Однак вказані документи не є платіжними документами, відповідно, не є належними доказами фактичного понесення позивачем таких витрат у вказаному в цих довідках розмірі. Відповідно до витягу із протоколу зборів батьків 4-Г класу Комунального закладу «Зазагальноосвітня школа І-ІІІ ст. №15 ВМР», ухвалено здійснити придбання навчальних матеріалів на загальну суму для одного учня в розмірі 1980,00 гривень. З прийнятим рішенням погодилася, зокрема, [PERSON] . Згідно з договором купівлі-продажу № 183-1-28 від 20.06.2018, ТОВ «Освітній центр «На крилах успіху» (продавець) та [PERSON] (покупець) уклали договір про наступне: продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити навчальну друковану продукцію за ціною 1980,00 гривень. Згідно з пунктом 3.3. цього договору оплата товару здійснюється у формі безготівкового перерахування грошових кошів на рахунок продавця відповідно до видаткових накладних на кожну окрему партію товару. Суд зауважує, що син сторін навчається у комунальному закладі, в якому організовано навчання за інтегрованою освітньою системою для початкової школи, для якої необхідне придбання певних навчальних матеріалів. Згідно із наданим документами вартість посібників для одного учня на навчальний рік становить 1980 грн, які можуть бути сплачені, зокрема, дев`ятьма платежами в сумі по 220 грн щомісячно. Позивачем не обґрунтовано і не доведено, що такі витрати викликані особливими обставинами і їх можна вважати додатковими в розумінні статті 185 Сімейного кодексу України. Окрім того, жодних документів, які підтверджують фактичну оплату за придбання книжок позивачем не надано. Вказаний протокол зборів батьків і договір купівлі-продажу не є належними доказами фактичного понесення витрат на придбання книжок. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними і в задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивача слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed