Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

25.10.2021 позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування якого вказав, що 23.07.2021 [PERSON] через систему інтернет - банкінгу «Приват24» з свого карткового рахунку помилково здійснив переказ коштів в сумі 4999 на картковий рахунок , що належить [PERSON] . 27.07.2021 [PERSON] через систему інтернет - банкінгу «Приват24» з свого карткового рахунку помилково здійснив переказ коштів у сумі 5001 грн на картковий рахунок [PERSON] . Зазначене підтверджується квитанціями. В даному випадку [PERSON] є власником грошових коштів. Позивач зазначає, що помилкове здійснення позивачем грошових коштів свідчить , що правовідносини сторін у цьому спорі не регулюються нормами зобов`язального права, а характер правовідносин сторін не регулюються нормами зобов`язального права, а характер правовідносин сторін у цьому спорі не регулюються нормами зобов`язального права, а характер правовідносин не є договірним, що передбачає застосування до них положення ч. 1 ст. 1212 ЦК України. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 10 000 грн, відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору та витрати. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Скуратов Д.В. звернулись з заявою про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, просили задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Окрім того, 18.01.2022 представником позивача подано заяву, у якій зазначено про намір подати докази про розмір витрат, які позивач [PERSON] має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Як вбачається конверту, яким було направлено судову повістку на відповідачу [PERSON] , він повернуто на адресу суду з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Разом з тим, судову повістку направлено за адресою, яка отримана судом з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Окрім того, відповідачу [PERSON] було достеменно відомо про знаходження справи в суді, оскільки її представник [PERSON] 15.11.2021 зверталась з заявою про ознайомлення з матеріалами справи, в цей же день представник відповідача була ознайомлена зі справою, про що свідчить її підпис, виконаний нею на заяві. Отже, відповідач та її представник не були позбавлені можливості з`явитись в судове засідання, подати відзив або звернутись з заявою про відкладення розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що відповідно до дублікату квитанції № Р24А898406770А93243 від 23.07.2021 [PERSON] (відправник) переказав [PERSON] (одержувач) грошові кошти у сумі 4999 грн. У графі призначення платежу вказано «переказ на картку». З дублікату квитанції №Р24А899133634А69333 від 27.07.2021 вбачається, що [PERSON] (відправник) переказав [PERSON] (одержувач) грошові кошти у сумі 5001 грн. У графі призначення платежу зазначено «переказ на картку». Отже, судом встановлено, що [PERSON] переказав грошові кошти [PERSON] у загальній сумі 10 000 грн, що підтверджується зазначеними дублікатами квитанцій. 02.09.2021 [PERSON] направив на адресу [PERSON] вимогу про повернення йому безпідставно набутого майна - грошових коштів у загальній сумі 10 000 грн, запропонував перерахувати кошти на відповідний картковий рахунок, який зазначено у вимозі. Вимогу [PERSON] направив на адресу [PERSON] цінним рекомендованим листом з повідомленням про вручення та описом вкладення у цінний лист. З опису вкладення у цінний лист вбачається, що [PERSON] направив відповідачу вимогу, два дублікати квитанцій та копію довідки з реквізитами для поповнення у відділенні банку. З копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що [PERSON] не отримала вимогу про повернення коштів у зв`язку з закінченням терміну зберігання листа. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно із ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Кондикція є позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно. Отже, спірні правовідносини між сторонами виникли з цивільних відносин та регулюються ст.1212 ЦК України. Дана позиція суду викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 161/17945/18, провадження № 14-599цс19. Отже, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі, відсутні належним чином оформлені договірні відносини, отже, кошти у розмірі 10 000 грн відповідач отримала від позивача без достатньої правової підстави. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі 908 грн. За правилами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved