Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991року. Заяву обґрунтовано тим, що 17 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до Каховського РВ УДМС України в Херсонській області щодо оформлення паспорту громадянина України замість втраченого, однак Каховським відділом відмовлено в оформленні паспорту громадянина України оскільки відділом не встановлено належності особи до громадянства України. Однак, [PERSON] народився [INFO] в селі Троїцьке Біляєвського району Одеської області, з 1985 року постійно проживає в м. Каховка Херсонської області. У 1988 році уклав шлюб із [PERSON] .. З 1987 року не змінював місця проживання та за межі країни не виїжджав. Документ, що посвідчує особу громадянина України не отримував. Паспорт громадянина СРСР заявником було загублено у дев`яностих роках. Належності до громадянства іншої держави не має. З 1998 року проживає за адресою: [ADDRESS] .. Тому заявник був змушений звернутися до суду із даною заявою та просить суд встановити факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити, з підстав зазначених в заяві та з урахуванням довідок та інших документів наданих до суду, з яких вбачається, що особа постійно проживала на території України, була тимчасово відсутній у зв`язку із проходженням військової служби в період з 1985 по 1987 роки. На цей час виникло питання щодо оформлення документів, у зв`язку з чим необхідний документ, який встановлює особу - паспорт. Представник Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області звернувся до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, покладаються на неупереджену думку суду. Дослідивши заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Троїцьке, Біляївського району Одеської області. З 1977 року заявник постійно проживає в м. Каховка. З 1985 по 1987 рік заявник проходив строкову військову службу в Збройних Силах. 17 вересня 1988 року заявник уклав шлюб з [PERSON] в м. Нова Каховка. З 19.07.1977 року по 17.01.1986 року та з 19.01.1988 по 06.04.1990 року був зареєстрований проживав в [ADDRESS] . В період з лютого 1991 року по січень 1993 року працював на ЗАТ «Новокаховський завод силікатної цегли», що підтверджується відповідною архівною довідкою від 18 серпня 2021 року та наказами про прийняття та звільнення з роботи (а.с. 30-31). З 1998 року проживає в [ADDRESS] . В судовому засіданні також був допитаний свідок [PERSON] , який підтвердив, проживання [PERSON] в м. Каховка в 1991 році, до та після 1991 року на постійній основі. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року N 215 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянство України». Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо. Відповідно Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України або які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року N 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року N 588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Факт постійного проживання на території України заявника [PERSON] , у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) має юридичне значення та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Законом України «Про громадянство України» порядку, набути громадянство України заявник не може. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.. Таким чином, розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам безперервного проживання особи на території України. Отже, досліджені докази в їх сукупності свідчать про те, що [PERSON] як до 1991 року, в 1991 році, так і після 1991 року, постійно проживав в м. Каховка Херсонської області, тобто на території України, та іншого місця проживання у нього не було. З урахуванням викладеного, а також з огляду на те, що для реалізації заявником своїх прав необхідним є визнання факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991року, і саме цей факти має для заявника юридичне значення, суд задовольняє заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved