Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 22 липня 2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Указує, що протягом останніх трьох років стосунки між сторонами погіршилися, зникло порозуміння та повага, стали частими сварки, з березня 2020 року сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть, сім`я фактично розпалася, а подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 05 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Новікова О. В. просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав, а також ураховуючи, що представник позивача не заперечувала щодо заочного розгляду справи, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що між [PERSON] , громадянином України, [INFO] та [PERSON] , громадянкою України, [INFO] , 22 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 625, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22 липня 2009 року. У шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] 14 грудня 2017 року виданим повторно та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] 12 липня 2016 року. Згідно зі статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, подальше збереження шлюбу призведе до порушення інтересів позивача, тому наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені [PERSON] по сплаті судового збору, слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved