Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд визнати недійсними договори дарування садового будинку та земельної ділянки під таким будинком, як вчинені помилково. В обґрунтування заявленого зазначила наступне. Після смерті сина погіршився її стан здоров`я. Онука позивача та відповідач у справі запропонувала укласти спадковий договір. Позивач погодилась у зв`язку із чим у нотаріуса були підписані оспорювані договори. В подальшому, після підписання договорів, приїхала в садовий будинок та виявила, що в ньому змінені замки та позивач не змогла потрапити в середину. Дізналась, що в дійсності були укладені договори дарування. Наміру укладати саме такі договори не було, оскільки садовий будинок був єдиним її житлом. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засіданні і, відповідно, без фіксації його перебігу та підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач заперечує задоволення позову, оскільки вважає доводи позивача безпідставними та такими, які не витримують будь-якої критики. Так, оспорювані позивачем договори містять чіткі та беззаперечні положення про те, що дарувальник самостійно і окремо від іншим ознайомився із їх змістом, самостійно підписав тощо. Мало того, правочини містять застереження про те, що їх зміст сторони правильно розуміють та вони не вчинені під впливом, серед іншого, помилки. Предмет договорів не є і не був єдиним житлом позивача, оскільки місце реєстрації, як і власність позивач в іншому населеному пункті. Проаналізував матеріали надані сторонами, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивачка є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання в м. Житомирі з 19 серпня 1982 року, отримувала код платника податків та при зверненні до суду сплатила судовий збір. З 27 квітня 2005 року позивач є членом садового товариства "МЕЧТА". Позивач має хронічні захворювання у зв`язку із чим проходить лікування. 29 січня 2019 року позивач подарувала, а відповідач набула у власність садовий будинок та земельну ділянку під ним площею 0,0450 га, що за адресою Житомирська область Житомирський район Іванівська сільська рада садове товариство "МРІЯ". Правочини щодо набуття у власність спірного майна містять відомості про те, що вони прочитані самостійно кожною стороною окремо, їх зміст відповідає дійсній волі, серед іншого, сторони підтверджують, що волевиявлення не є помилкою. Відповідач має зареєстроване місце проживання в м. Житомирі з 8 грудня 2004 року. 3 жовтня 2007 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях отримали у власність кв. [ADDRESS] . Місце проживання позивача на території ГО СТ "СОКОЛОВСЬКЕ" станом на 9 грудня 2021 року не зареєстроване. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд не вважає, що позивачем надано докази вчинення зазначених та оскаржуваних правочинів під впливом помилки. Так, наведені позивачем доводи щодо того, що вона перебувала у поганому самопочутті, суд вважає не підтверджуються жодними доказами та судом вважає голослівними. Позивачем не надано і судом не досліджено доказів, які б свідчили, що наявні у позивача хронічні захворювання знаходяться в причинному зв`язку із допущенням помилки при укладенні оспорюваних правочинів. Тому, судом не приймаються до уваги при прийняття рішення дані докази і зазначених раніше судом висновків вони не спростовують. Так само, є голослівним твердження позивача про її єдине місце проживання у спірному майні, адже досліджені судом і раніше зазначені докази повністю спростовують такі доводи. Тим самим, суд погоджується з позицією відповідача щодо заявленого позову. Дані твердження сторони підтверджені у порядку та спосіб передбачений процесуальним законодавством і суд приймає їх до уваги при прийняття даного судового рішення. Суд наголошує, що дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено наступне. Так, розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). Результати вирішення спору не дають підстав для розподілу судових витрат позивача. Судові витрати відповідача не декларувались. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed