Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Корольовського районного суду м.Житомира із заявою, в якій просить ухвалити додаткове судове рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управліннями активами»судові витрати на професійну правничу допомогу. В судове засідання учасники справи не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд розглянув заяву про ухвалення додаткового рішення у відсутність представників сторін, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 листопада 2021 р. позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» за участі третіх осіб: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задоволено. Про необхідність вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами позивачем було зазначено у заяві яка була подана до суду 24.12.2021р. При цьому зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу, які позивач поніс в зв`язку з розглядом справи - 4500 грн. Отже, відповідач у строки визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України подала заяву про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу. За правилами ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Крім того, у п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Згідно з ч. 1-3 с.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Правничу допомогу позивачу при розгляді справи в суді надавав адвокат Галагуз В.В., який діяв на підставі договору від 21.07.2021р. про надання правничої допомоги. Відповідно до акту виконаних робіт по наданню правової допомоги від 22.12.2021р. №34 зазначено об`єм послуг з надання правничої допомоги з деталізацією кожного її виду. Сторони дійшли згоди, що послуги виконані в строк, належної якості та без зауважень, а тому вартість виконаних послуг складає - 4500,00 грн. Акт приймання-передачі виконаних робіт підписаний сторонами. На підтвердження оплати позивачем професійних послуг адвоката Галагуз В.В. надано квитанції до прибуткового касового ордера №34 на загальну суму 4500,00 грн. Такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт . У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною позивача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4500 гривень з позивача на користь відповідача підлягає задоволенню.

Outcome: approved