Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач 11.10.2021 року звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею - 1,9317 га, в тому числі ділянку № [NUMBER] - 1,6603 га, кадастровий номер 4623687100:12:000:0033 таділянку №2 - 0,2714 га кадастровий номер 4623687100:14:000:0091, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що що знаходиться на території Чорнушовицького старостинського округу Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №043853 від 06.04.2005 року в порядку спадкування за законом, що належала [PERSON] , померлому [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , до складу спадкової маси після смерті якого увійшло право власності на вказані вище земельні ділянки. Вона проживала з чоловіком і вела спільне господарство, доглядала його і займалась похованням. Інших спадкоємців немає. Після смерті чоловіка вона фактично прийняла спадщину. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину в установленому законом порядку вона звернулась до нотаріуса. Ніхто крім неї не звертався за прийняттям спадщини після смерті спадкодавця. У зв`язку з втратою оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю у нотаріуса відсутня можливість видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки площею 1,9317 га. У Відділі у Пустомитівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області їй було роз`яснено, що дублікати Державних актів на право власності на землю на померлих власників не видаються. З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, та просить такі задовольнити. Представник відповідача - Підберізцівської сільської ради Пустомиітвського району Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вирішення справи покладає на розсуд суду. Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності представника відповідача. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.02.1976 року. [INFO] [PERSON] помер, про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 23.07.2010 року. Як вбачається з матеріалів справи, за життя [PERSON] своїм майном на випадок смерті не розпорядився, а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом почергово, у відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України. У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. До складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшло право власності на земельну ділянку загальною площею - 1,9317 га, в тому числі ділянку № [NUMBER] - 1,6603 га, кадастровий номер 4623687100:12:000:0033 та ділянку № 2 - 0,2714 га кадастровий номер 4623687100:14:000:0091, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Чорнушовицького старостинського округу Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 043853 від 06 квітня 2005 року. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки Чорнушовицького старостинського округу Підберізцівської сільської ради від 08.04.2021 року №190 [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживала з ним і вела спільне господарство, доглядала його до дня смерті і займалася похованням. Протягом шести місяців після відкриття спадщини позивач не заявляла про відмову від такої, а тому у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом майна померлого [PERSON] , яка прийняла в порядку спадкування належну померлому земельну ділянку, тобто набула права власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за втрати оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З врахуванням наведеного вище, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню

Outcome: approved