Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму заборгованості за Кредитним договором № 1187220 від 19.08.2019 року в розмірі 35960,00 грн., з яких: 10000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 5400,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 20560,00 грн. - сума заборгованості за пенею, понесені судові витрати, посилаючись на те, що 19 серпня 2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - Первісний кредитор) та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № 187220. 08.04.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу № 08042020 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (копія витягу з Договору факторингу додається). Враховуючи наведене, Позивач просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 25 серпня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно пункту 4 прохальної частини позову, представник позивача просить провести розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомила причини неявки, відзиву не подала. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. 19 серпня 2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 187220 (а.с. 5-6). 08.04.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 08042020 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 9-14). Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб"- Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, Пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (АКТ прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу додається). Відповідно до Реєстру боржників від 08.04.2020 до Договору факторингу № 08042020, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 35960,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5400,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 20560,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Разом з тим, зі змісту Кредитного договору № 187220 від 19.08.2019 року встановлено, що надання кредиту за цим договором здійснюється на таких умовах: п. 1.2 Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. п. 1.3 Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування Позикою: 1.3.1. Знижена процентна ставка становить 1,26 % від суми Позики за кожен день користування Позикою (459,90 %річних) у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1,2 цього Договору. 1.3.2.Стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми Позики за кожний день користування Позикою (657,00% річних). 1.3.3. Стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7., 3.4., 3.6.2. цього Договору. п.1.4 Загальна вартість Позики за зниженою ставкою складає 137,80 % від суми Позики (у процентному виразі) або 13780,00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування Позикою -37,80 % від суми Позики (у процентному виразі) або 3780,00 грн. (у грошовому виразі). п.1.5 Позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок,наданий Клієнтом. З наданого до позову Паспорта споживчого кредиту, який особисто підписаний Відповідачем електронним підписом 19.08.2019 року, встановлено, що строк кредитування становить 30 днів (п.1.2 основні умови кредитування), процентна ставка: знижена 459,9 %річних (а.с.7-8) Суд перевіривши наданий письмовий доказ - паспорт споживчого кредиту, який особисто підписаний Відповідачем вважає його належним та допустимим доказом, оскільки він повністю відповідає умовам кредитування відображеним у кредитному договорі. Відповідно до розрахунку позивача, проти якого відповідач не надала будь яких заперечень, внаслідок порушення відповідачкою [PERSON] грошових зобов`язань за договором № 187220 від 19.08.2019 року утворилась заборгованість в сумі 35960,00 грн., з яких: 10000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 5400,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 20560,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Отже, судом встановлено, що з моменту отримання кредиту відповідач [PERSON] допустила порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснила платежі, передбачені Договором та Додатковими угодами до нього, достатніх для погашення своїх договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за його користування. Доказів повернення несплаченої суми грошових коштів, або повідомлення про підстави неможливості погашення боргу відповідачкою суду не надано. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку ТОВ «ФК «ЄАПБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками та пенею. На підставі наданих Позивачем доказів суд вважає встановленою наявність кредитних правовідносин між сторонами та наявність заборгованості у Відповідача перед Позивачем. Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору відповідач зобов`язався повернути позику у розмірі 10000 грн., відсотки, а також пеню, яка відповідно до п. 4.5 кредитного договору не може перевищувати 50% суми одержаної позики та становить 5000,00 грн., однак вказані договірні зобов`язання не виконав. Разом із цим, банк просить стягнути суму пені 20560,00 грн.. Позивачем не доведено необхідність стягнення з відповідача суми пені у розмірі 20560,00 грн, оскільки відповідно до п. 4.5 Кредитного договору сума пені не може перевищувати 50 % суми одержаної Клієнтом, що відповідно становить 5000,00 грн., тому саме цю суму суд вважає обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню. Отже, оскільки Відповідачем не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту - 10000,00 грн., заборгованість за відсотками - 5400,00 грн., нараховані Банком у відповідності з узгодженими сторонами умовами кредитування та неустойка у вигляді пені 5000,00 грн., то така заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 08.04.2020 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 187220 від 19.08.2019 року. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2270,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 2), тому оскільки позов підлягає задоволенню частково, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 1287,76 грн. (20400,00 грн. (сума боргу, стягнута судом) * 2270,00 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / 35960,00 грн. (сума боргу, заявлена до стягнення).

Outcome: partial