Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

7 липня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, у якій просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі з 1500 грн на 3500 грн, що приблизно дорівнює 25% від середнього рівня заробітної плати по Київській області, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що влітку 2012 року познайомилась з [PERSON] , стали зустрічатись. [INFO] у них народилась спільна дитина - [PERSON] . Відповідач визнав себе батьком дитини, про що зроблено відповідний запис у свідоцтві про народження. Після народження дитини між нею та [PERSON] почали погіршуватись відносини та з травня 2018 року вони припинили спільне проживання. Оскільки відповідач ніяким чином не піклується про дитину, вона змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. 29 липня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області призначив [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн щомісячно. Станом на 1 червня 2021 року відповідач ігнорує потреби [PERSON] , рішення суду не виконує. [PERSON] не проявляє заінтересованості в подальшій долі свого біологічного сина, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, ніяким чином не бере участі в утриманні свого біологічного сина. [PERSON] постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не дає. Позивач самостійно власними силами намагається матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати неповнолітнього [PERSON] . З неофіційних джерел позивачу стало відомо, що відповідач займається підробітками, а саме ремонтом автомобілів у гаражі за місцем проживання та перевезеннями вантажів, за що отримує дуже пристойний дохід. Крім того, [PERSON] став спадкоємцем та отримав у спадщину будинок у селі Нові Петрівці. На даний час позивач безробітна, перебуває на утриманні чоловіка. Неодноразові прохання до [PERSON] стосовно допомоги у матеріальному забезпечені є безрезультатними. У цьому році малолітній [PERSON] має йти до загальноосвітньої школи, а враховуючи певні особливості характеру дитини, стан його здоров`я, особливості спілкування - безперечно збільшиться потреба у видатках на утримання сина за умови всебічного та гармонійного розвитку дитини. Позивач, посилаючись на значне вище, просить суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання малолітнього [PERSON] у твердій грошовій сумі до 3500 грн. Враховуючи, що відповідно до частини шостої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) справа про збільшення розміру аліментів є малозначною, вона розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, встановленому статтею 274 ЦПК України. Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 6 серпня 2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначити до розгляду у судове засідання на 15 вересня 2021 року про що повідомлено сторін у встановленому законом порядку. 14 вересня 2021 року до суду від [PERSON] надійшов відзив, відповідно до змісту якого відповідач заперечує про наявність правових підстав для збільшення розміру аліментів з 1500 грн до 3500 грн на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зокрема, вказав, що офіційно не працює, на життя заробляє мінливими підробітками. Твердження позивача про збільшення його заробітку жодними доказами не підтверджені та є надуманими. Просив суд урахувати, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, проте сума, яка призначена судом у попередньому рішенні на даний час перевищує 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд повинен керуватися розміром прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року встановлений у розмірі 2510,00 гривень. На даний час він сплачує 1500,00 грн, що становить більше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років. Крім того, просив урахувати суд, що на його утриманні є інші двоє неповнолітніх дітей. Судове засідання, призначене на 15 вересня 2021 року не відбулося у зв`язку із розглядом головуючим суддею як слідчим суддею клопотання слідчих відділення розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості. Наступне судове засідання призначено на 12:00 10 листопада 2021 року, про що повідомлено сторін. 10 листопада 2021 року у судове засідання з`явився відповідач. Позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, проте у зв`язку з тим, що на адресу суду повернувся конверт з ухвалою суду про відкриття провадження у справі без вручення позивачу із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», судове засідання було відкладено на 10:00 11 січня 2022 року. У судове засідання з`явилися сторони та представник позивача. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. До початку розгляду справи по суті сторонами зазначено, що усі докази ними подано разом із позовною заявою та з відзивом на позовну заяву. Позивач та її представник підтримали позовну заяву, наполягали на її задоволенні, посилаючись на те, що на сьогодні дитина навчається у школі у першому класі, дитина хворіє та потребує лікування, а позивач самостійно не в змозі утримувати дитину. Відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, а щодо наявності у нього успадкованого будинку, зазначив, що отримав у спадок від баби половину будинку, але не такого, як думає позивач. При цьому, будь-яких доказів покращення матеріального становища у цій частині суду не надано ні позивачем, ні відповідачем. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав. Як убачається із позовної заяви рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29 липня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 лютого 2020 року до її повноліття. Як зазначила позивач у судовому засіданні, після укладання шлюбу вона змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Звертаючись до суду із позовом, позивач просить збільшити розмір аліментів до 3500 грн, посилаючись на значне покращення матеріального становища відповідача та те, що малолітній [PERSON] має йти до школи, та враховуючи певні особливості характеру дитини, стан його здоров`я, особливості спілкування - безперечно збільшиться потреба у видатках на утримання сина. Як встановлено у судовому засіданні, малолітній [PERSON] з вересня 2021 року навчається у в 1-А класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 62 м. Києва. Позивач нині працює закрійником у ТОВ «Петришина». Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами першою, третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статті 180 СК України, на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх стану здоров`я. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У положеннях статті 89 ЦПК України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як убачається із змісту позовної заяви, позивач пред`явила позов про збільшення розміру аліментів, посилаючись на покращення матеріального стану відповідача та майбутньою потребою у додаткових витратах на утримання сина у зв`язку з навчанням у школі. Також стверджує, що відповідач належним чином не виконує рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 липня 2020 року. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 липня 2021 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить -2013 грн, а для дітей від 6 до 18 років - 2 510 грн. Оскільки згідно з вимогами чинного законодавства гарантований мінімальний розмір аліментів становить 50% від прожиткового мінімуму, то для дітей віком від 6 до 18 років мінімальні виплати складають - 1 255 грн. Порядок стягнення аліментів визначений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» та Розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року№ 512/5. Згідно з частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Враховуючи те, що аліменти з відповідача за рішенням суду стягуються в твердій грошовій сумі, яка становить більше ніж 50% гарантованого мінімального розміру аліментів на одну дитину, позивач не позбавлена права звернутись з вимогами про стягнення на свою користь заборгованості зі сплати аліментів, однак вказані обставини не можуть бути підставою для збільшення їх розміру. Суд звертає увагу також на те, що при зверненні до суду з позовом [PERSON] не надала будь-яких доказів на підтвердження розміру витрат, що вона несе на утримання дитини щомісяця і що цей розмір збільшився з моменту стягнення аліментів з батька рішенням суду у 2020 році. Витрати, які вона у майбутньому має нести на навчання дитини, позивач наперед не визначила, їх розмір не підтвердила. Також позивач не надала доказів на збільшення доходів відповідача та не враховано, що на утриманні відповідача перебувають ще двоє неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Посилання позивача на покращення майнового стану [PERSON] через отримання ним у спадок житлового будинку є безпідставними, оскільки позивачем не надано жодного доказу про отримання відповідачем вказаного майна та отримання ним від цього доходу. Оскільки, позивачем не доведено з посиланням на належні, допустимі, достатні та достовірні докази факту зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів, а також існування інших обставин, які б обумовили необхідність стягнення аліментів у більшому розмірі, ніж тому, який був присуджений рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29 липня 2020 року у справі № 363/846/20, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: dismissed