Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про позбавлення їх батьківських прав, обґрунтовуючи позов наступним. Позивачка є бабусею малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Донька позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] ухиляються від обов`язків по вихованню дітей, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями. Питаннями, пов`язаними з навчанням, вихованням та лікуванням дітей займається позивачка. У зв`язку з викладеним просить позбавити батьківських прав відповідачів щодо їх малолітніх дітей. Позивачка у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти прийняття заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують їх відзив відповідачі не надали. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності. Ухвалою суду від 06.01.2022 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.12, 13, 14, 15, 16). Відповідач [PERSON] притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності (а.с.17, 18-20). Малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають разом з бабусею [PERSON] (а.с. 21). З характеристики на [PERSON] та [PERSON] , виданої відділом поліції № 1 Маріупольського районного управління поліції вбачається, що останні зарекомендували себе з негативного боку, схильні до вживання алкогольних напоїв, помічені у порушеннях громадського порядку, неодноразово надходили скарги на їх поведінку в побуті (а.с.23, 24). [PERSON] за місцем проживання зарекомендувала себе з позитивного боку, у вживанні спиртних напоїв або наркотичних речовин помічена не була, скарг і нарікань на її поведінку у побуті з боку сусідів та родичів не надходило, у порушення громадського порядку помічена не була (а.с.25). За місцем роботи позивачка також характеризується позитивно (а.с.26). З характеристик Гімназії зі структурним підрозділом початкової школи № 20 Маріупольської міської ради вбачається, що батьки [PERSON] та [PERSON] не пускали дітей до школи через відсутність необхідного одягу та шкільних приладь. Батьки шкільні збори не відвідують, не цікавляться успіхами дітей (а.с.27, 28). Висновком Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради № 01.1-23-276 від 09.12.2021 року вважало доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно із ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, зокрема, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в ст. ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-ХІІ 27.02.1991 року. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав, необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Судом встановлено, що відповідачі не лише ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, а й взагалі не займаються вихованням та утриманням дітей, не цікавляться їх життям, з їх боку відсутня будь-яка турбота про них, про їх розвиток. Індиферентна та аморальна поведінка батьків щодо їхніх дітей носить тривалий характер. Таким чином, суд переконався, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків відносно своїх малолітніх дітей, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечують виховання, утримання і лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей як складову виховання, що дає підстави суду прийти до висновку про доцільність позбавлення їх батьківських прав. При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Частиною 3 статті 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин суд стягує з відвовідачів аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини їх заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16.07.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 908 грн. підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах.

Outcome: approved