Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивачі в особі свого представника адвоката Семенових О.С. просять суд визнати за ними по 1/2 частці права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Промінь» (смт Золочів Золочівського району Харківської області) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після якої прийняв її чоловік [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [INFO] помер [PERSON] - батько позивачів. Після смерті останнього залишилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) в СТОВ «Промінь», площею 5,06 в умовних кадастрових гектарах в межах Золочівського району Харківської області без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало [PERSON] , дружині спадкодавця. [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини, але не оформив своїх спадкових прав. Державний акт на право колективної власності на землю АТ «Промінь» серії ХР-13-49-000262 було видано 11.05.1995. [PERSON] була включена до списку громадян-членів АТ, який додавався до державного акту на право колективної власності АТ «Промінь». При цьому позивачі зазначають, що в додатках до позовної заяви містяться документи, що підтверджують членство [PERSON] в АТ «Промінь». Звернувшись до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, отримали відмову нотаріуса, оскільки у спадкоємців відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину документи. У зв`язку із чим позивачі і звернулися до суду. Ухвалою судді від 26.11.2021 провадження по справі відкрито в загальному позовному провадженні, призначено підготовчий розгляд справи за участю сторін. Витребувано докази. 16.12.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Золочівської селищної ради Харківської області з підтвердження направлення його копії учасникам справи. 21.12.2021 із Золочівської ДНК Харківської області до суду надійшли витребувано докази. В судове засідання позивачі та їх представник адвокат Семенових О.С. не з`явилися. Від представника позивачів адвоката Семенових О.С. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, та відсутності її довірителів, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, правом на подання відповіді на відзив не скористалися. Представник відповідача- Золочівської селищної ради в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи просив проводити за його відсутності. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивачем не надано до суду відповідних доказів на підтвердження того, що при розпаюванні земель АТ «Промінь» спадкодавець був його членом. Такими доказами можуть бути записи в трудовій книжці колгоспника в розділі «відомості про членство» або витяг з протоколу засідання правління СТОВ про прийняття особи в його члени. Відповідно до п.2 Постанови ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 трудова книжка колгоспника є основним документом про його трудову діяльність. У матеріалах позовної заяви посилання на трудову книжку колгоспника та копії з неї відсутні. Внесення особи за таких обставин у список, що додавався до державного акту могло бути помилковим, у зв`язку з чим сертифікат на право на земельну частку (пай) і не було виготовлено. Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що у [PERSON] за життя право на земельну частку (пай) не виникло, а отже не могло бути успадковане [PERSON] та не може бути успадковане позивачами. Крім цього позовні вимоги у даній справі не можуть бути задоволені через сплив строку позовної дасності, встановлений ЦК УРСР 1963 року, адже з моменту паювання земель ВАТ «Промінь» минуло 25 років. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Судом встановлено, що 01.05.1957 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] , що вбачається із наданого суду свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого 01.05.1957. [INFO] в родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що вбачається із наданого суду свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Цапівською сільською радою Золочівського району Харківської області 13.07.1958. [INFO] в родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що вбачається із наданого суду свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого В.Рогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області 01.05.1960. 27.10.1979 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] , що вбачається із наданого суду Свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого палацом «Жовтневий» м. Харкова 23.01.1992 повторно. Згідно довідки про укладення шлюбу №131 в архіві відділу РАЦС адміністрації муніципального формування Кольського району Мурманської області наявний запис акта про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] №27 від 29.02.1980. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище [PERSON] . 11.10.1994 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] видане Валківським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області. 07.12.2001 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] , що вбачається із наданого суду свідоцтва про одруження серія [NUMBER] виданого Старомерчицькою селищною радою Валківського району Харківської області 07.12.2001. [INFO] померла [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №246, що вбачається із наданого суду свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 01.12.1994. Згідно інформації Золочівської ДНК Харківської області №2243/01-16 від 08.12.2021, інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №№67595884, 67595905, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини, тощо, не надходило, спадкова справа не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно запису по господарської книги №14 за 1991-1994 роки, станом на 29.11.1994 [PERSON] була зареєстрована за адресою: Харківська область, Золочівський район, с. Цапівка. Разом з нею, на день її смерті, [INFO] був зареєстрований та проживав: [PERSON] , [INFO] - чоловік. Розпорядженням представника Президента України Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 11.09.1992 року № 176 було зареєстровано акціонерне товариство «Промінь», створене на базі колгоспу імені Кірова. Згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР № 13-49-000262 від 11.05.1995 року, виданого Золочівською районною радою народних депутатів Золочівського району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1, відповідно до рішення Золочівської районної ради народних депутатів IV сесії ХХІІ скликання від 29 березня 1995 року сільськогосподарському акціонерному товариству «Промінь» Золочівського району Харківської області передано у колективну власність 4978,9 гектарів землі в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва. У додатку 1 до вказаного державного акту, а саме списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства під №815 значиться (мовою оригінала) « [PERSON] ». Згідно листа відділу у Золочівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області №65/112-20 від 30.01.2020 сертифікат на право на земельну частку (пай), та державний акт на право власності на земельну ділянку із земель колективної власності АТ «Промінь» на ім`я [PERSON] не виготовлялися. [PERSON] була включена до списку громадян - членів АТ «Промінь», який додається до державного акту на право колективної власності на землю серії ХР №13-49-000262 від 11.05.1995. Вартість земельної частки (паю) загальною площею 5,06 в умовних кадастрових гектарах станом на 01.01.2020 становить 164423,818 грн. Згідно архівної довідки головного спеціаліста відділу трудового архіву Ю.В. Набока №02-21/91 від 19.01.2021 в архівному фонді колгоспу ім. Кірова у книзі обліку трудового стажу та заробітку колгоспника Ордена Жовтневої революції колгоспу ім. Кірова за 1943 рік та 1946-1971 роки значиться [PERSON] (так в документах) в 1943 році та з 1946 по 1971 рік. [INFO] помер [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №24, що вбачається із наданого суду свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 21.07.2008. На виконання ухвали суду від 26.11.2021 Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області надано належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи №16/2009 після померлого [INFO] [PERSON] , інформаційні довідки зі спадкового реєстру. [PERSON] та [PERSON] після смерті батька прийняли спадщину, про що свідчать свідоцтва про право на спадщину за законом видані 12.02.2020 та 11.03.2020 на земельну ділянку площею 4,4498 га кадастровий номер 6322655100:06:005:0784 та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Постановами державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. №283/02-31 та №463/02-31 від 12.02.2020 [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на право на 1/2 частку права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТ «Промінь», смт Золочів, Золочівського району Харківської області без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), після померлого [INFO] [PERSON] , що належала [PERSON] , дружині спадкодавця, яка померла [INFO] , спадкоємцем після якої був її чоловік- [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Згідно ст.1 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Відповідно до частини 1 статті 7 цього закону, об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. У ч.1 ст.1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну часту (пай) у встановленому законодавством порядку. Частиною 3 ст.1 цього Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Пунктом 1 Указу Президента від 08.08.95 року, № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (далі - Указ) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Згідно з вимогами ЗК України та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах Колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; 3) одержання Колективним сільськогосподарським підприємством цього акту. Відповідно до ст.5 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Пунктом 24 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року, №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Тобто, для набуття права на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства особа повинна бути членом такого підприємства та мати необхідний обсяг правоздатності на день видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акту на право колективної власності на землю. Питання набуття та припинення членства в колективному сільськогосподарському підприємстві регулюється статутом підприємства. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акту на право колективної власності на землю, а з моменту передачі державного акту про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Частиною 2 ст.89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, як передбачено ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, що визначено ч.1 ст.77 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Умовою отримання права на земельну частку (пай) із земель колективної власності є членство особи у відповідному сільськогосподарському підприємстві на момент передачі землі в колективну власність, яке є підставою для включення особи до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Список громадян, які мають право на земельну частку (пай), як додаток до державного акту формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства, підписується головою сільськогосподарського підприємства та головою місцевої ради. У спірних правовідносинах основою набуття статусу члена й виникнення відповідних права, пов`язаних з членством у колективному підприємстві, є юридичний склад, що включає в себе прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про прийняття заявника до складу членів колективного сільськогосподарського підприємства та його трудова участь у діяльності цієї організації. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 12 грудня 2018 року, справа № 611/912/17 (провадження 61-41827св18). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до частин першої та другої статті 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який був чинним на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Згідно статей 529, 548, 549 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 530 ЦК УРСР, який був чинним на момент відкриття спадщини, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до частини п`ятої Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року правила Книги шостої Цивільного кодексу України (щодо спадкування) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За змістом зазначеного положення відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до 01 січня 2004 року. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як доказ на підтвердження того факту, що [PERSON] була членом САТ «Промінь» позивачем надано архівну довідку №02-21/91 від 19.01.2021, згідно якої по наявним документам [PERSON] в 1943, та з 1946 по 1971 працювала в колгоспі ім. Кірова (АТ «Промінь»), та список громадян-членів КСП, де під №815 значиться [PERSON] . Натомість, САТ «Промінь» державний акт на право колективної власності на землю серії ХР №-13-49-000262 виданий 11.05.1995 року, а [PERSON] померла [INFO] , тобто до розпаювання земель, перебування її у списках, не є беззаперечним доказом членства в САТ «Промінь». Таким чином, доказів належності [PERSON] на час смерті права на земельну частку пай у колективній власності на землю САТ «Промінь» не надано, тому позивачі безпідставно вважають, що [PERSON] успадкував таке право, а згодом і позивачі, оскільки воно не належало померлій [PERSON] , і не може входити до складу спадщини. Крім цього позивачем не доведено факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] , а саме вступ в управління чи володіння спадковим майном, в яке на думку позивача входило лише право на земельну частку (пай), наявність іншого спадкового майна позивачем не доведено. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивачі не надали суду належних та допустимих доказів, відповідно до ст.81 ЦПК України, на підтвердження позовних вимог щодо належності [PERSON] права на земельну частку (пай), а також факту прийняття спадщини саме [PERSON] суд погоджується з запереченнями представника відповідача Золочівської селищної ради Харківської області, викладеними у наданому до суду відзиві на позов. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Як передбачено ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed