Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача комунального підприємства «Тернопільелектротранс» з участю третьої особи [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 44 355,38 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 червня 2021 року о 09 год. 15 хв. по вул. Злуки, у м. Тернополі водій - [PERSON] керуючи тролейбусом «Шкода 15 ТР» і.н. [NUMBER] не був уважний, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та під час перестроювання не надав переваги в русі автомобілю «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку внаслідок чого допустив із ним зіткнення. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 10.3, 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачено ст. 124 КУпАП. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.06.2021 року у справі №607/10279/21. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач вказав, що відповідно до Висновку експерта №229/21 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 15 липня 2021 року згідно заяви - звернення від [PERSON] , вартість відновлювального ремонту КТЗ «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, приймається рівною: «Свр» = 44355,38 грн.. Вартість матеріальних збитків спричинених власнику даного автомобіля, станом на час ДПТ, ймовірно становить: «У» = 23888,60 грн. Відповідно до договору на виконання судової експертизи № 229/21 від 08 червня 2021 року [PERSON] , оплатив - 3500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №229/21 від 08.06.2021 року. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.06.2021 року у справі № 607/10279/21, встановлено, що [PERSON] працює водієм КП «Тернопільелектротранс», тому вимоги про відшкодування шкоди завданої працівником КП «Тернопільелектротранс» [PERSON] під час виконання ним своїх трудових обов`язків, ставляться до КП «Тернопільелектротранс». На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 44355,38 грн., 3500 грн. витрат за проведення експертизи, а також судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 30 серпня 2021 року [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволення позову через його необґрунтованість та безпідставність. Вказує на те, що 03 червня 2021 року приблизно о 08 год. 50 хв., він керував тролейбусом на маршруті № 11 в м. Тернополі та коли від`їхав від зупинки громадського транспорту, яка знаходиться біля будинку №35 по вул. Збаразька, його наздогнав автомобіль «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] .. Позивач йому повідомив, що начебто водій тролейбуса [PERSON] здійснив зіткнення з його транспортним засобом, під час якого пошкодив (а саме відламав) дзеркало з правової сторони на його автомобілі. [PERSON] пояснив [PERSON] , що зіткнення між транспортними засобами не було. На запитання поліцейських водій [PERSON] не міг пояснити де саме трапилась ДПТ, стверджував лише, що на вул. Злуки. Тому, [PERSON] вважає, що працівники поліції не з`ясували повно та об`єктивно усіх обставин ДТП. Представник відповідача комунального підприємства «Тернопільелектротранс» 01 вересня 2021 року подав відзив на позов, в якому заперечує щодо задоволення позовних вимог. Вказав, що [PERSON] працює в КП «Тернопільелектротранс» з 31.01.2014 року. Під час огляду місця події, працівники поліції належним чином не з`ясували обставин начебто ДТП по вул. Збаразькій, 33 в м. Тернополі. Водій [PERSON] не міг чітко пояснити де відбулось зіткнення. Вважає, що працівники поліції склали незрозумілу схему місця ДТП на перехресті прос. Злуки та вул. Текстильної, не виїжджаючи на місце події, де могли б залишитися сліди чи уламки після ДПТ. З огляду на наведене сторона відповідача вважає, що вина водія тролейбуса КП «Тернопільелектротранс» [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП не доведена та не з`ясована належним чином. 22 вересня 2021 року протокольної ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві, просять позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Олійник Т. М. та третя особа [PERSON] у судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову через його необґрунтованість та безпідставність, з підстав, викладених у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що зранку 03 червня 2021 року від диспетчера надійшло повідомлення про те, що відбулася ДТП. Прибувши за адресою вул. Збаразька у м. Тернопіль, на місці події були тролейбус та автомобіль. Дзеркало автомобіля було збито, пошкоджена передня права частина автомобіля та фара. Працівники поліції на місце скоєння ДПТ не виїжджали, усі матеріали справи складали на вул. Збаразькій біля тролейбуса. Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 03 червня 2021 року о 09 год. 15 хв. в м Тернополі по вул. Злуки, керуючи тролейбусом Шкода 15ТР і.н. 177, не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та під час перестроювання не надав переваги в русі автомобілю Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутньому напрямку, внаслідок чого допустив із ним зіткнення. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п.2.3 (б), 10.3, 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП, що доводиться постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.06.2021 р. у справі №607/10279/21, яка набрала законної сили та згідно якої за порушення Правил дорожнього руху [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 850 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на це, суд не приймає до уваги як пояснення представника відповідача та третьої особи, так і покази свідка щодо невинуватості водія [PERSON] тролейбуса у вчиненні ДТП, оскільки факт його вини доведено постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.06.2021 р., яка набрала законної сили. Відповідно до Висновку експерта №229/21 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 15 липня 2021 року згідно заяви - звернення від [PERSON] , вартість відновлювального ремонту КТЗ «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] в наслідок ДТП, приймається рівною: «Свр» = 44355,38 грн.. Вартість матеріальних збитків спричинених власнику даного автомобіля, станом на час ДПТ, ймовірно становить: «У» = 23888,60 грн. Відповідно до договору на виконання судової експертизи № 229/21 від 08 червня 2021 року [PERSON] , оплатив 3500 грн., що підтверджується квитанцією квитанцію до прибуткового касового ордеру №229/21 від 08.06.2021 року. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.06.2021 року у справі № 607/10279/21, встановлено, що [PERSON] працює водієм КП «Тернопільелектротранс», що не заперечується сторонами у справі. Згідно з наказом (розпорядженням) КП «Тернопільелектротранс» № 35-к від 31 січня 2014 року, [PERSON] прийнято на роботу з 31 січня 2014 року водієм тролейбуса ІІІ (третього) класу зі строковим випробуванням один місяць на 0,25 ставки посадового окладу. Як вбачається з наказу КП «Тернопільелектротранс» від 25 квітня 2014 року №70-к, [PERSON] , водія тролейбуса ІІІ (третього) класу, з 25 квітня 2014 року переведено з 0,25 ставки на повну ставку з оплатою праці згідно штатного розкладу. Відповідно до наказу КП «Тернопільелектротранс» від 27.02.2019 року № 79 «Про закріплення водіїв за рухомих складом», з 01 березня 2019 року тролейбус № 177 «Шкода 15 ТР» закріплено за водієм [PERSON] . Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. За правилом передбаченим ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Пунктом 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. В силу вимог ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не відшкодував завдану позивачу шкоду спричинену пошкодження його транспортного засобу, яка становить 44355,38 грн. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно із статями 80, 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів, які б вказували на інший розмір відновлюваного ремонту автомобілю позивача, відповідачем в судовому засіданні надано не було. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] є працівником КП «Тернопільелектротранс», оскільки працює у вказаному підприємстві на посаді водія тролейбуса та під час виконання своїх трудових обов`язків, ним була завдана шкода позивачу, а тому КП «Тернопільелектротранс» зобов`язане відшкодувати позивачу таку шкоду згідно положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України. За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачем, і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту судом шляхом стягнення з комунального підприємства «Тернопільелектротранс» в користь [PERSON] коштів в розмірі 44355,38 грн. якості відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, суд вважає, що позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. та витрат, пов`язаних проведенням експертизи 3 500 грн., які підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. Крім цього, згідно ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. На підтвердження факту витрат на оплату послуг адвоката стороною позивача надано ордер про надання правової допомоги від 28 липня 2021 р., укладений між адвокатом Янчишин В. Й. та [PERSON]. Крім цього, позивачем подано Договір про надання правової допомоги від 10.0.6.2021 року, який укладено між адвокатом Янчишиносм В. Й. та [PERSON]. Згідно п. 4.1. вказаного Договору сторони встановили погодинну оплату, якості порядку обчислення гонорару адвоката. Вартість години роботи адвоката становить 900 гривень. Згідно п. 4.2. Договору клієнт зобов`язується оплатити адвокату вартість правничої допомоги до 06 червня 2022 року. Згідно детального опису робіт №1 від 16.12..2021 року виконаних адвокатом Янчишиним В. Й. клієнту [PERSON] , за договором про надання правової допомоги від 10.06.2021 р., вчинені наступні дії: підготовка та подача заяви із додатками про відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортногї пригоди від [PERSON] до КП «ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОТРАНС» від 29.07.2021 року - 9 годин - 8 100 грн.; представництво адвокатом Кавецького Я. В. під час судових засідань у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області - 22.09.2021 (30 хв.), 21.10.2021 (54 хв.), 16.11.2021 (21 хв.), 08.12.2021 (15 хв.) - 2 години - 1 800 грн.. Всього надано послуг на 9 900 грн.. Витрати на правову допомогу адвоката складають 9 900 гривень. Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи наведені норми, суд дійшов висновку з огляду на обсяг матеріалів справи, зважаючи на кількість засідань, в яких брав адвокат участь у справі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з КП «ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОТРАНС» в користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9900 грн. Тому слід стягнути з відповідача в користь позивача сплачені витрати на правову допомогу в розмірі 9900 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved