Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило стягнути з останнього 19 522,96 грн шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено про те, що 07.05.2018 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування майна №28-0199-РМ2-18-00077, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Фольксваген Поло (д.р.н. [NUMBER] ). 01 листопада 2018 року в м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Мерседес (д.р.н. [NUMBER] ), автомобіля Фольксваген Поло (д.р.н. [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] та автомобіля ГАЗ 3035 (д.р.н. [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП було пошкоджено автомобіль Фольксваген Поло (д.р.н. [NUMBER] ), що був застрахований у ПрАТ «СК «Українська страхова група», згідно Договору страхування №28-0199-РМ2-18-00077 від 07.05.2018 року. Відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 30.11.2018, ДТП сталась внаслідок порушення відповідачем [PERSON] ПДР України. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору, ПрАТ «СК «Українська страхова група» виплатило страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 19 522,96 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 19 522,96 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.11.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не подав заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.05.2018 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування майна №28-0199-РМ2-18-00077, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Фольксваген Поло (д.р.н. [NUMBER] ). 01 листопада 2018 року в м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Мерседес (д.р.н. [NUMBER] ), автомобіля Фольксваген Поло (д.р.н. [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] та автомобіля ГАЗ 3035 (д.р.н. [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП було пошкоджено автомобіль Фольксваген Поло (д.р.н. [NUMBER] ), що був застрахований у ПрАТ «СК «Українська страхова група», згідно Договору страхування №28-0199-РМ2-18-00077 від 07.05.2018 року. Відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 30.11.2018, по справі №759/17989/18, ДТП сталась внаслідок порушення відповідачем [PERSON] ПДР України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, винність дій [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є доведеною. Відповідно до рахунку № [NUMBER] від 02.11.2018 року, страхового акту №СТОКА-7428, платіжного доручення №810 від 14.01.2019 року, розмір страхового відшкодування склав 19 522,96 грн, яке ПрАТ «СК «Українська страхова група» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ згідно заяви власника пошкодженого транспортного засобу. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи - відповідача, компенсації матеріальної шкоди, заподіяної водієм [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved