Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Спадкодавець на випадок своєї смерті залишив заповіт, посвідчений 19.07.2018 головою виконкому Бродецької селищної ради за реєстром №102, яким усе своє майно, в тому числі належну йому земельну ділянку площею 2,5229 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вовчинецької сільської ради, заповів позивачу. Заповіт не змінено і не скасовано. У встановлений законодавством строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що не знала про існування заповіту. В даний час вона бажає оформити спадщину за заповітом, однак зробити цього не може, оскільки в установлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу слухати у їхню відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду відзив, в якому позовні вимоги визнає повністю, мотивуючи це тим, що про заповіт вона нічого доньці не розповідала, а сама спадщину не оформляла через свій вік та стан здоров`я. За таких обставин та у зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у даному судовому засіданні за наявними у справі доказами. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с.9, 17). Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить земельна ділянка площею 2,5229 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області (а.с.12-14). Позивач є спадкоємцем за заповітом (а.с.10), однак у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустила з поважних причин, оскільки вона не знала про існування заповіту. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст.1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 21.09.2020 (провадження № 61-14962ск19) на нотаріуса або посадову особу органу місцевого самоврядування, уповноважену на вчинення нотаріальних дій, покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи обставини справи, наявність заповіту на користь позивача як спадкоємця майна [PERSON] , неповідомлення посадовою особою органу місцевого самоврядування, уповноваженою на вчинення нотаріальних дій, позивача про існування заповіту, тому суд вважає, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому позивачу слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, а саме терміном два місяці після набрання рішенням законної сили. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного вище, а також зважаючи на те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved