Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сім`я розпалась і примирення неможливе. Посилається в заяві на те, що 29 квітня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом №246 між ними був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу мають спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини у сторін поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалось з причин відсутності взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі вищевикладеного просив задовольнити позов. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 16 грудня 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. 12 січня 2022 року на адресу суду надійшла заява від відповідача, в якому вона визнає позов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 квітня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом №246. Від шлюбу мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Різні погляди на життя та втрата почуття любові один до одного призвели до розпаду сім`ї. Примирення та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. За визначенням ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. З точки зору ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Зважаючи на принцип рівноправності чоловіка та жінки, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Виходячи з обставин, встановлених судом, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категоричної позиції позивача з приводу розірвання шлюбу та його небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та розірвання шлюбу.

Outcome: approved