Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] 16\~871,60 грн., в якості відшкодування матеріальних збитків, завданих в наслідок ДТП; 140\~000,00грн. на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП та витрати, пов`язані з розглядом справи, що складається з: 4000,00 грн. - оплати за складання висновку експерта (№2207/20/20) від 09 липня 2020 року, 2942,80 грн. - витрат на сплату судового збору, та витрат на оплату правової допомоги в розмірі 20\~000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав на те, що 09 червня 2020 року о 18 годині 40 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номер [NUMBER] , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Поточна та вул. Криворізьке шосе в м. Дніпрі, виїжджаючи з другорядної дороги, не надав переваги у русі, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Форд», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який слідував по головній дорозі, після чого відбулось перекидання транспортного засобу «Форд», державний знак [NUMBER] . Своїми діями [PERSON] порушив п. 16.1 1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальні збитки та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, крім того тілесних ушкоджень зазнав водій [PERSON] . Даний факт підтверджується постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03.07.2020 року по справі № 201/6090/20, відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] , водія автомобіля марки «ВАЗ», державний номер [NUMBER] . Згідно висновку експерта (№2207/20/20) від 09 липня 2020 року, вартість матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Форд» державний номер [NUMBER] , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 63458,00 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» за полісом АО/1878548 від 30.08.2019 року, який був діючим під час настання дорожньо-транспортної пригоди. У вищезазначеному полісі передбачена франшиза в розмірі 1000,000 гри. У разі встановлення договором страхування безумовної франшизи при виплаті страхового відшкодування сума відшкодування розраховується з вирахуванням розміру франшизи. Згідно договору про узгодження розміру страхового відшкодування, ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 48 000,00 грн. Про відшкодування різниці між сумою, що виплачені ПрАт СК «Інтер-Поліс» та вартість матеріального збитку заподіяного в наслідок ДТП до ПрАт СК «Інтер-Поліс» позивач до останнього не звертався. Для отримання страхового відшкодування позивачем цінним листом було відправлено на адресу ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» заяву про отримання страхового відшкодування з копіями необхідних документів та копію заяви на адресу відповідача. У зв`язку з цим, позивач поніс витрати на оплату послуг поштового зв`язку на суму 100,00 грн. Для лікування забоїв та садни отриманих позивачем в результаті ДТП 11.06.2020 року ним було придбано лікарські препарати на суму 313,60 грн. Крім того, на думку позивача, відшкодуванню на його користь підлягають витрати на складання експертного висновку (№2207/20/20) від 09 липня 2020 року, згідно квитанції про надання експертних послуг, в сумі 4000,00 грн. В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Форд», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , перекинувся під час руху і водій отримав забій голови, забій спини, ЗЧГК. ДТП відбулося в 18:40 годин. Вибравшись із автомобіля, позивач зателефонував близьким, розповів, що потрапив в аварію. Потім зателефонував адвокату. Слідчий приїхав і розпочав огляд місця події о 22:40 годин. За ці чотири годин швидка відвезла позивача в лікарню №16, там його оглянули, надали необхідну медичну допомогу, в цей час до лікарні приїхала його дружина. Щоб заспокоїти її позивач був вимушений говорити їй, що в нього нічого не болить і стиснувши зуби від болю посміхатися. Потім вони з дружиною повернулися на місце ДТП і чекали слідчого. Після завершення огляду місця події і складання необхідних документів автомобіль позивача дозволили забрати. Потім позивач телефонував друзям і знайомив, щуках, хто допоможе відбуксувати автомобіль, чекав, поки друзі приїдуть, потім буксирував розбитий автомобіль. Спати в той день позивач ліг приблизно о третій годині ночі. Наступні пару тижнів після ДТП замість того, щоб займатися роботою та своїми справами, позивач був змушений шукати експерта, щоб визначити розмір шкоди завданої внаслідок ДТП, шукати нові способи заробітку, бо автомобіль «годував» його сім`ю - був майже знищений внаслідок ДТП, та лікувати отримані внаслідок ДТП травми. З огляду на викладене, [PERSON] завдана моральна шкода, що виразилася у відчутті болю від отриманих травм та больових відчуттях під час лікування запамороченнях, нервових переживаннях та страхах, ( [PERSON] до теперішнього часу боїться їздити в автомобілі та керувати автомобілем, боїться возити пасажирів) проявах емоційних спалахів, дратівливості, збудливості. Позивач вказує, що дуже любив свій автомобіль, лагодив його і піклувався за чистотою в салоні та справним технічним стоном. Пошкодження, в наслідок ДТП, автомобіля «Форд», державний номер [NUMBER] дуже засмутило позивача. [PERSON] залишився без доходу, який отримував здійснюючи вантажоперевезення. Заподіяна моральна шкода позивачем оцінена в 140\~000,00 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Відповідач та його представник в судовому засіданні визнали частково позовні вимоги в частині матеріальних збитків у сумі 1\~100,00 грн., які складаються: 1000,00 грн. - відшкодування витрат на франшизу, 100,00 грн. - поштові витрати. Стосовно витрат на відшкодування розміру матеріального збитку на суму 15\~458,00 грн., ними було вказано, що відповідач не є належним відповідачем у цій справі, оскільки такі спори заявляються до страховиків. Заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що [PERSON] 09 червня 2020 року о 18 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номер [NUMBER] , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Поточна та вул. Криворізьке шосе в м. Дніпрі, виїжджаючи з другорядної дороги, не надав переваги у русі, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Форд», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який слідував по головній дорозі, після чого відбулось перекидання транспортного засобу «Форд», державний знак [NUMBER] . Своїми діями [PERSON] порушив п. 16.1 1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальні збитки та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, крім того тілесних ушкоджень зазнав водій [PERSON] . [PERSON] свою вину у вчиненні зазначеного прапорушення визнав в повному обсязі, що підтверджується постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03.07.2020 року по справі № 201/6090/20, наявною в матеріалах справи (а.с. 32). Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано останній лист висновку судового експерта Дроздова Ю.В., відповідно до якого вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіль «Ford Transit», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 63458,00 грн. (а.с. 34). Відповідно до полісу №АО/1878548 від 29.08.2019 вбачається, що [PERSON] застрахував транспортний засіб, тип В1, номерний знак [NUMBER] (розмір франшизи становить 1\~000,00грн. (а.с. 43). Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17. Позивач у позовній заяві вказує, що згідно договору про узгодження розміру страхового відшкодування, ПрАТ СК «ІНТЕР-ПЛЮС» було виплачено йому страхове відшкодування в розмірі 48\~000,00 грн., тоді як згідно висновку експерта (№2207/20/20) від 09 липня 2020 року вартість матеріальних збитків заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Форд» номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в внаслідок ДТП складає 63\~458,00 грн. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано останній лист висновку судового експерта Дроздова Ю.В., відповідно до якого вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіль «Ford Transit», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в наслідок ДТП, складає 63458,00 грн. (а.с. 34). Положеннями частин першої, шостої, сьомої статті 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика). Відповідно до пунктів 7.17, 7.18, 7.20 Методики, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ. Згідно з пунктом 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Дослідивши наданий позивачем висновок судового експерта Дрозда Ю.В., суд встановив, що ним надано лише останній аркуш висновку експерта без повного тексту висновку та додатків, які зазначенні на цьому аркуші. Так, суд не може встановити, чи було зазначено експертом у висновку, що: експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок; підстави проведення експертизи; про проведення огляду технічних справних складників; про проведено їх діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу та про результати такого діагностування, тощо. За таких обставин, наданий позивачем висновок експерта не відповідає вимогам законодавства України, а тому не є належним доказам у справі, що підтверджує розмір майнових збитків. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення матеріальних збитків у розмірі 15\~458,00 грн. не підлягають задоволенню. Також, не підлягають стягненню витрати на оплату за складання висновку експерта (№2207/20/20) від 09 липня 2020 року у розмірі 4\~000,00 грн., оскільки судом встановлено, що висновок експерта не є належним доказам у справі, що підтверджує розмір понесених витрат. Позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків на лікування у розмірі 313,60 грн., не підлягають задоволенню, оскільки обов`язок пов`язаний з відшкодування шкоди покладено на страховика, у зв`язку з тим, що завдана шкода не перевищує розміру страхового відшкодування. Так, в полісі АО/1878548 від 29.08.2019 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, передбачено відшкодування у разі страхового випадку на одного потерпілого 200\~000,00 грн. (а.с. 43). Щодо позовних вимог стосовно стягнення матеріальних збитків на поштові витрати у розмірі 100,00 грн., суд вказує, що позивачем долучено до матеріалів справи докази понесених поштових витрат на загальну суму 100,00 грн. (а.с. 40). Таким чином, оскільки позовні вимоги в цій частині доведенні та підтверджуються належними доказами, суд вважає за можливим задовольнити їх у розмірі 100,00 грн. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення суми франшизи у розмірі 1\~000,00 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 18\~ст. 9 Закону України «Про страхування»\~франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно з п. 36.6\~ст. 36 Закону України «Про страхування», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Із справи вбачається, що полісом АО/1878548 від 29.08.2019 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності передбачено сплату франшизи у розмірі 1000,00 грн. За таких обставин, сума франшизи підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1000,00 грн., а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог стосовно відшкодування моральної шкоди у розмірі 140\~000,00 грн., слід зазначити наступне. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Разом з тим, як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська при розгляді справи №201/6090/20 було встановлено, що [PERSON] свою вину у вчиненні правопорушення визнав в повному обсязі, а потерпілий [PERSON] під час судового розгляду підтвердив фактичні обставини справи, викладенні в протоколі про адміністративне правопорушення, вказавши, що в дорожньо-транспортній пригоді йому були спричиненні тілесні ушкодження, однак ступень їх тяжкості не перевищує легкого ступеню (постанова від 03 липня 2020 року №204/6090/20) (а.с. 32). Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає вказаний позивачем розмір відшкодування моральної шкоди завищеним, у зв`язку із чим зменшує його до 3\~000,00 грн. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у розмірі 3000,00 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 20\~000,00 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині четвертій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем, в якості доказів, надано: договір про надання правової допомоги від 01 липня 2020 року, укладеного між ним та адвокатом Кайногим Є.В.; акт прийому-передачі виконаних робіт до договору №б/н про надання правової допомоги від 21.09.2020 року на суму виконаних робіт у розмірі 20 000,00 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордера №31 від 21 вересня 2020 року. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (вивчення нормативних документів, що регламентують порядок стягнення шкоди, спричиненої в наслідок ДТП; підготовку і подачу позовної заяви про стягнення збитків та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП; представництво клієнта в Жовтневому районному суді міста Дніпропетровська), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, обставини часткового задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача частково. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 1\~117 грн. 96 коп., пропорційно\~розміру задоволених позовних вимог (в порядку ч. ч. 1-2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial