Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивач АТ КБ « ПриватБанк » звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 216558,08 гривень та понесені судові витрати. В підтвердження своїх вимог посилається на те, [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, підписавши заяву б/н від 20.07.2019 року, згідно якої йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 2000,00 гривень. Оскільки відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, то виникла заборгованість в сумі 216558,08 гривень з яких: 200623,20 гривень - заборгованість за кредитом в тому числі 179645, 06 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 20978,14 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 6114,10 гривень - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином і в передбаченому законом порядку. За письмовою заявою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку . 20.07.2019 року [PERSON] заповнив та підписав заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк». Своїм підписом відповідач погодився з тим, що дана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг (а.с.24,25-27). При укладанні договору сторони керувались ч.1ст. 634 ЦПК України (договір приєднання), згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 270 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно «Умов та правил надання банківських послуг» з метою надання послуг банк надає клієнту картку, вид якої визначається у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування та заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. За умовами вказаного вище договору [PERSON] отримав кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.3.5 Договору сторони узгодили , що в разі порушення Клієнтом зобов"язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180 днів з моменту виникнення таких порушень , на підставі ст.ст. 212,611,651 ЦК України терміном повернення кредиту вствновлюється 180- й день з моменту порушення зобов"язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов"язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов"язаний поавернути Банку кредит , проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов"язання за Договором в повному обсязі (а.с. 67) Як вбачається з довідки АТ КБ «Приватбанк», клієнт [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 20.07.2019 року, отримав кредитні картки № [NUMBER] , яка має термін дії до 02.23 року та № [NUMBER] , яка має термін дії до 05.23 року (а.с. 23). Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] було встановлено початковий кредитний ліміт на суму 17500, 00 гривень, в подальшому кредитний ліміт було збільшено до 200 000,00 гривень( а.с.22) В матеріалах справи міститься виписка з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу [PERSON] встановлено кредитний ліміт та вбачається, що він користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів. (а.с. 11-21). Так, з вказаної виписки вбачається, що відповідач користується карткою, останній раз знімав готівку 07.03.2021 року у розмірі 1030,00 грн., 21.04.2022 року вносив кошти на погашення заборгованості у розмірі 3000,00 грн.(а.с.11). Крім цього неодноразово розраховувався карткою в магазинах, остання операція 22.05.2021 року в магазині " Маркет ООО ТК Полісся Продукт" на суму 113,00 грн.. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.2012 року № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Тобто, користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, оскільки не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов Договору. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дотепер, як випливає з позову, заборгованість за тілом кредиту не погашена і складає 12926,69 грн., відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи не призначались. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідком порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Частиною 3ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно дост. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України , суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню Відповідно до ст.ст. 133,141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3248,37 грн. На підставівикладеного,

Outcome: approved