Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що квартира отримана у власність за договором дарування, посвідченим Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою 15.11.2001р. за реєстровим № 1с-1062. 01.10.2021р. у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа звернувся до Київського державного нотаріального архіву, в якому зберігалася нотаріальна справа із заявою про видачу дублікату договору дарування. Позивач отримав довідку Київського державного нотаріального архіву від 12.10.2021р. в якій повідомлялося, що 27.06.2020р. у приміщенні Київського державного нотаріального архіву сталася пожежа, внаслідок якої відбулося пошкодження та втрата частини нотаріального фонду Дванадцятої київської державної нотаріальної контори з 1995 по 2004роки. У зв`язку з цим повідомлялося про неможливість надання дублікату договору дарування. 04.10.2021р. позивач також звернувся до КП КМР «Київське міське Бюро технічної інвентаризації» із запитом щодо права власності на квартиру [ADDRESS] , про що отримав інформаційну довідку КВ - 2021 № 41490 від 05.10.2021р. про те, що зазначена квартира на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору дарування,та було зазначено, що договір було зареєстровано в БТІ 22.11.2001р. за реєстровим № 4533. Відсутність у позивача, як у власника правовстановлюючого документа на квартиру через його втрату, а також неможливість отримання його дублікату у зв`язку із знищенням документів, на підставі яких він може бути виданий, позбавляє можливості реалізувати своє право на володіння, користування та/або розпорядження належним йому майном (квартирою), а тому належним способом захисту прав є звернення до суду з вимогою про визнання права власності на вказану квартиру. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 03.11.2021р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Представник третьої особи надала пояснення в яких зазначила, що виконавчий орган КМР (КМДА) не являється належною третьою особою. Просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою № 12 15.11.2001 № 1с-1062, та зареєстрованого в бюро 22.11.2001 за реєстровим № 4533, що підтверджується інформаційною довідкою КП КМР «КМ БТІ» від 05.10.2021р. /а.с.7/. Відповідно до архівної довідки виданої завідучою Київським державним нотаріальним архівом від 12.10.2021р. вих. № 3496/01-17 від 01.10.2021р. повідомлено про неможливість надання дублікату договору дарування квартири, оскільки 27.06.2020р. у приміщенні Київського державного нотаріального архіву сталася пожежа, внаслідок якої відбулося пошкодження та втрата частини нотаріального фонду Дванадцятої київської державної нотаріальної контори з 1995 по 2004 роки./а.с.6/. Відповідно до довідки- характеристики КП КМР «КМ БТІ» нерухоме майно, яким є квартира, ка знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації під реєстровим номером 4533 за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Київською державною нотаріальною контрою № 12 номер № 1с-1062 15.11.2001/а.с.10-11/. Згідно із положеннями, зокрема, ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів. Предметом позову у даній справі є вимога позивача до відповідача про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна з підстав втрати останнім правовстановлюючих документів на такий об`єкт. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За приписами процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто, учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. У разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду, як правило, у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. У таких випадках суб`єктивне право власності іншими особами не порушується, однак, відповідачами в таких справах є особи, які не визнають належності на праві власності майна позивачу у зв`язку з відсутністю у нього відповідного документа. Главою 2 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачений перелік документів, що подаються нотаріусу при вчиненні правочину про відчуження та заставу майна. Так, правочини щодо відчуження та застави майна, право власності яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що посвідчують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. У разі посвідчення правочинів щодо відчуження та застави нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно, не подаються (п. 1.1 Порядку). (Підпункт 1.1 пункту 1 глави 2 розділу II в редакції Наказу Міністерства юстиції № 235/5 від 27.01.2016). За умовами п.1.2 Порядку право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних боргів і аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (події); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо. У разі коли державну реєстрацію права власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, відповідно до закону проведено без видачі документа, шо посвідчує таке право, право власності підтверджується на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього (абз. 2 п.1.2 Порядку). Позивачем належним чином не доведено, чому право власності на вказаний об`єкт, при його відчуженні, не може бути підтверджене на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як це передбачено абз. 2 п.1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, та чому єдиним документом, який підтверджує право власності позивача на зазначений об`єкт нерухомості, є договір дарування нежилого приміщення або його дублікат. Враховуючи викладене, оскільки позивачем не надано доказів порушення відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів, а також наявність спору між сторонами у сфері реєстрації речових прав на нерухоме майно не підтверджено, позивачем не доведено, що правовстановлюючі документи саме втрачені, та не надано доказів за ким станом на день подачі позову зареєстрована спірна квартира, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed