Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вендор-Фінанс» звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] , [INFO] , заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту ВН03-00019 від 02.12.2019 року станом на 01.09.2021 року у розмірі 16004 грн. 51 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вендор-Фінанс» є офіційно зареєстрованою фінансовою установою (фінансовою компанією), яка здійснює діяльність з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (розпорядження Нацкомфінпослуг від 26.01.2017 № 163 «Про переоформлення деяким фінансовим установам діючих ліцензій, у зв`язку зі звуженням виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню»). Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вендор-Фінанс» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту ВН03-00019 від 02 грудня 2019 року на суму 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. Згідно з Договором Позичальник зобов`язувався: повернути наданий йому кредит у розмірі 4965 грн. 37 коп., здійснювати погашення кредиту та процентів єдиним платежем у розмірі 248 грн. 27 коп., відповідно до Графіку внесків за кредитним договором, в тому числі, сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 5,367% на місяць. Кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 20 квітня 2020 року. Одержання коштів Позичальником також підтверджується Видатковим касовим ордером від 02 грудня 2019 року. Позичальником не виконано умови Договору, не сплачувались проценти та не погашався кредит. Востаннє погашення тіла кредиту здійснювалось ще у лютому 2020 року. Оскільки кредит майже не погашався, сума неповерненого тіла кредиту складає 2912 грн. 73 коп. Відповідач грубо порушив графік погашення кредиту, який передбачав поступове зменшення заборгованості за тілом кредиту та відповідне зменшення сум нарахованих на залишок кредиту процентів. Згідно умов Договору, а також положень Правил надання коштів у позику ТОВ «Вендор-Фінанс» від 31 січня 2018 року, проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за Кредитом, починаючи з дня надання Кредиту позичальнику (не включаючи цей день) до дати повного погашення (включаючи цей день). Відповідно розмір нарахованих процентів відрізняється від прогнозованого їх розміру, який зазначено в графіку на момент укладення Договору. Заборгованість по процентах, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, станом на 01.09.2021 року складає 12991 грн. 78 коп. Також, за порушення зобов`язань згідно п.4.2. Договору нараховано штрафні санкції у вигляді 50 грн. 00 коп. штрафу за кожен випадок порушення умов Договору. Заборгованість по штрафним санкціям складає 100 грн. 00 коп. Всього заборгованість Позичальника станом на 01.09.2021 року складає 16004 (шістнадцять тисяч чотири) грн. 51 коп. Товариство неодноразово попереджало Відповідача про необхідність погашення кредиту, зокрема востаннє було направлено відповідний лист-претензію від 01.09.2021 року з вимогою невідкладно достроково погасити заборгованість по кредиту та відсотках, однак позитивного результату не отримано. Одночасно Боржника попереджено про початок дій по примусовому стягненню заборгованості. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст. 525, 526, 527, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 19, 175-177, 184, 187, 276, 279 ЦПК України просить стягнути на свою користь із відповідача вказану суму заборгованості. Ухвалою судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 13.10.2021 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України відзиву до суду не подав, а тому суд ухвалює рішення на підставі доказів, наданих позивачем. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що 02.12.2019 року між ТОВ «Вендор-Фінанс» та [PERSON] шляхом підписання останньою Договору про надання фінансового кредиту № ВН03-00019 від 02.12.2019 року укладено договір, згідно із умовами якого остання отримала кредитні кошти в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00коп. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором № ВН03-00019 від 02.12.2019 року, укладеного між ТОВ «Вендор-Фінанс» та [PERSON] , станом на 01.09.2021 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 16004 грн. 51 коп., яка складається із: 2912 грн. 73 коп. - залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 12991 грн. 78 коп. - залишку заборгованості за процентами по кредиту; 100 грн. 00 коп. - заборгованості за штраф по кредиту. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Кредитні відносини між сторонам врегульовано Договором про надання фінансового кредиту № ВН03-00019 від 02.12.2019 року (а.с. 5). Згідно із п.1.4 цього Договору кредитні кошти надаються в сумі 3000 (три тисячі)грн. Пунктом 1.6 Договору визначено, що за користування кредитними коштами Позичальник сплачує Кредитору плату у розмірі 5,367 % (п`ять цілих і триста шістдесят сім тисячних процентів) від суми наданого кредиту за кожен/кожні 7 днів користування. Процентна ставка є фіксованою та не змінюється протягом усього строку користування Кредитом. В підпункті 3.2.6 п.3.2 Договору передбачено, що при несвоєчасній сплаті Позичальником платежів та кредитних коштів у строки, передбачені цим Договором, та/або порушення Позичальником інших умов Договору (в т.ч. надання недостовірної інформації), вимагати від Позичальника дострокового повернення наданих коштів та нарахованих процентів. В підпункті 3.2.7 п.3.2 Договору закріплено, що у разі несвоєчасної сплати Кредиту та нарахованих процентів, нараховувати та стягувати з Позичальника штрафні санкції в порядку і на умовах, передбачених цим Договором. Згідно із п.4.2 Договору в разі несвоєчасної сплати позичальником «єдиного платежу» більше, ніж 6 (шість) день/днів від дати, визначеної в Графіку внесків за Договором, Позичальник сплачує Кредитору штраф у розмірі 50 (п`ятдесят) гривень за кожен факт порушення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 01.09.2021 року ТОВ «Вендор-Фінанс» відповідно до Договору про обслуговування кредиту № ВН03-0019 від 02.12.2019 року надіслало позичальнику [PERSON] повідомлення-претензію № 229 від 01.09.2021 року, в якому вимагало в трьохденний термін з моменту отримання вказаного повідомлення погасити заборгованість по кредиту, процентах та штрафних санкціях у повному обсязі. Також у ньому обумовлено, що у разі непогашення заборгованості у вказаний термін, вказане повідомлення є офіційним попередженням про початок дій по примусовому стягненню усієї заборгованості за кредитним договором, через суд, органи державної виконавчої служби та інші правоохоронні органи. До стягнення буде подано усю суму неповернутого кредиту, процентів, а також штрафних санкцій, нарахованих на дату звернення до суду. А також, що всі судові витрати та витрати по примусовому виконанню рішення покладаються на боржника (а.с. 13). Отже, надіславши відповідачці згадане повідомлення-претензію, позивач з 01.09.2021 року змінив строк кредитування у спірних зобов`язальних відносинах. Ураховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку ТОВ «Вендор-Фінанс» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника до виконання обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та стягнення із нього нарахованих відсотків за користування кредитними коштами та штрафу. При цьому суд звертає увагу, що згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. За загальними принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте, [PERSON] відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подала, як і жодних доказів на спростування використання кредитних коштів у розмірі, зазначеному ТОВ «Вендор-Фінанс». Крім того, відповідачка не спростувала розміру нарахованих позивачем відсотків за користування кредитними коштами та штрафу. Виходячи із наведеного, та зважаючи на подані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача на користь ТОВ «Вендор-Фінанс» заборгованості у розмірі 16004 (шістнадцять тисяч чотири) грн. 51 коп., з яких 2912 (дві тисячі дев`ятсот дванадцять) грн. 73 коп. - тіло кредиту, 12 991 (дванадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто одна) грн. 78 коп. - процентів по кредиту, 100 (сто) грн. 00 коп. - штрафу по кредиту, станом на 01.09.2021 року. За змістом ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із платіжним дорученням від 22.09.2021 року № 2771 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2270 грн.00 коп. Таким чином, ураховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, із [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2270 грн. 00 коп.

Outcome: approved