Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач) в особі представника адвоката Ганенка Р.А., звернулася до суду із позовом до Макарівської селищної ради (далі - відповідач), в якому посилаючись на ст.ст. 1216, 1218, 1222, 1268 ЦК України просила суд визнати за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , право власності на: земельну ділянку площею 0,2500 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки - 3222780201:01:008:0034, та земельну ділянку площею 0,4331 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки - 3222780201:01:008:0035, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона є єдиним спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] за заповітом та спадщину у встановленому порядку прийняла. Інші спадкоємці за законом чи заповітом, які би прийняли спадщину відсутні. Нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, зокрема відсутності інформації у ДРРП. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 24.12.2021 року даний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.01.2022 року, встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також вказаною ухвалою суду витребувано від Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчену копію спадкової справи №44 до майна померлої [INFO] [PERSON] , яка надійшла до суду та приєднана до матеріалів справи (а.с. 43-55). Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 18.01.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті цього ж дня. У судове засідання позивач не з`явився, його представник адвокат Ганенко Р.А. згідно поданої письмової заяви просив розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 42). Згідно поданого письмового клопотання представник відповідача просив слухати справу у його відсутності, рішення у справі прийняти за наявними в ній матеріалами (а.с. 56). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 11). [PERSON] , до 11.12.2010 року дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживала одна (а.с. 46 - зворот). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої зокрема увійшли: земельна ділянка площею 0,2500 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки - 3222780201:01:008:0034, та земельна ділянка площею 0,4331 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки - 3222780201:01:008:0035, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-17). Як вбачається з матеріалів спадкової справи (а.с. 44-55) спадкоємцем майна померлої [PERSON] згідно заповіту є [PERSON] , також до кола спадкоємців входили [PERSON] та [PERSON] , які своїми заявами відмовились від прийняття спадщини на користь позивачки (а.с. 49, 44, 45-зворот). У встановленому законом порядку позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла та на частину спадкового майна, а саме на житловий будинок по [ADDRESS] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 54 - зворот). Проте, позивачці було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва на згадані вище земельні ділянки з кадастровими номерами 3222780201:01:008:0034 та 3222780201:01:008:0035, з тих підстав, що при проведені пошуків у ДРРП встановлено, що інформація у ДРПП щодо реєстрації прав власності на вказані вище об`єкти нерухомого майна відсутня, що підтверджується відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії №1221/02-31 від 17.12.2021 року (а.с. 39). Як вбачається з відповіді Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області (а.с. 17) та технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам України для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства в межах с. Андріївка Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області, розробленої ТОВ «ТІОН-3» в 2007 році (а.с.18-38), що: - [PERSON] за життя отримала дозвіл на підготовку матеріалів інвентаризації земельних ділянок для безоплатної передачі у власність під будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,35 га; - рішенням Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області від 16.11.2007 року №101-10-05 «Про передачу у власність земельних ділянок» було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано безоплатно у власність [PERSON] , земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,4331 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Також, при розробці технічної документації на вказані земельні ділянки було присвоєно кадастрові номери 3222780201:01:008:0034 та 3222780201:01:008:0035. На підставі рішенням Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області від 16.11.2007 року №101-10-05 на ім`я [PERSON] виготовлені: 1) державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ № 360264 площею 0,2500 га, цільове призначення для будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3222780201:01:008:0034, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; 2) державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ № 360265 площею 0,4331 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222780201:01:008:0035, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Таким чином зазначені земельні ділянки рішенням сільської ради були передані у приватну власність [PERSON] ще за її життя, однак державні акти вона не встигла отримати. Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до абзацу 2 п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України, установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно п. 3 вказаного декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Як перебачено п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі зокрема державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 01.01.2013 року. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як встановлено судом, [PERSON] за життя отримала дозвіл на підготовку матеріалів інвентаризації земельних ділянок для безоплатної передачі у власність під будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею та для ведення особистого селянського господарства; рішенням Андріївської сільської ради від 16.11.2007 року №101-10-05 їй було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано безоплатно у власність, земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,4331 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Крім того, при розробці технічної документації на вказані земельні ділянки було присвоєно кадастрові номери 3222780201:01:008:0034 та 3222780201:01:008:0035, а на підставі рішенням Андріївської сільської ради від 16.11.2007 року №101-10-05 на ім`я [PERSON] виготовлено відповідні державні акти на право власності на земельні ділянки. Проте за життя своє право власності на них не зареєструвала в установленому знаком порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Пунктом 1 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №911/3594/17, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.02.2021 року по справі 367/4613/18; постанові ОП КГС ВС від 24.01.2020 у справі №910/10987/18. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач належать до спадкоємців за заповітом майна померлої [PERSON] інших спадкоємців, які б прийняли спадщину за заповітом чи законом не має, спадщину прийняла своєчасно, до складу спадщини входять сформовані земельні ділянки, на які за життя спадкодавець не встиг отримати державні акти на право власності, нотаріус відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати стягненню з відповідача не підлягають через відсутність його протиправних дій, що стали підставою позову. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved