Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом у якому просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у сумі 24484,34 грн, заборгованість з абонплати у сумі 620,85 грн, а разом 25105,19 грн та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності до рішення виконавчого комітету СМР від 15.08.2000 р. №376 є надавачем послуг з теплозабезпечення для населення північної частини м. Суми. Рішенням ВК СМР від 20.05.2011 р. №322 позивача визначено виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування. Надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води до багатоквартирного будинку житлового будинку по [ADDRESS] здійснює позивач. За вказаною адресою проживають відповідачі. В порушення вимог законодавства відповідачі за отримані послуги з централізованого опалення, поставки теплової енергії оплатили не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість. Загальний розмір заборгованості, з врахуванням абонплати, складає 25105,19 грн. Станом на дату звернення до суду з позовом заборгованість не погашена. У зв`язку з вищевикладеним АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» вважає необхідним звернутись до суду з позовом, за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 19.08.2021 позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, слухання справи призначено на 10:45 13.09.2021. 08.09.2021 відповідачем [PERSON] подано відзив з додатками на позовну заяву, згідно якого вважає позовні вимоги незаконними та не обґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову, оскільки договорів з позивачем на постачання послуг ним не укладалося. Крім того просить застосувати до позовних вимог позовну давність, оскільки позивач просить стягнути заборгованість за період, який виходить за її межі (а.с.39-54). Протокольною ухвалою суду від 13.09.2021 слухання справи відкладено за клопотанням представника позивача, для ознайомлення з відзивом на 10:20 27.09.2021. 23.09.2021 представником позивача [PERSON] до суду надані додаткові пояснення, згідно яких позивач вважає доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву по даній справі необґрунтованими та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, заперечує щодо застосування позовної давності, оскільки відповідачем у листопаді грудні 2019 року було здійснено часткові платежі за спожиту теплову енергію, призвело на його думку до переривання строку позовної давності (а.с.61-63). У судовому засіданні призначеному на 27.09.2021 протокольною ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про виклик свідків відмовлено, задоволено клопотання відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи. Слухання справи відкладено на 11:00 11.11.2021. 04.10.2021 відповідачем [PERSON] до суду надано заперечення на додаткові пояснення з додатками, згідно яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві, наголошує на тому що не отримував відповідь на відзив та вважає що представник [PERSON] не має делегованих повноважень на представлення інтересів позивача у даній справі. 04.10.2021 відповідачем [PERSON] до суду надано клопотання про виклик третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача з додатками (а.с.81-100). 04.10.2021 відповідачем [PERSON] до суду подане клопотання про накладення на представника позивача штрафу та відсторонення від справи (а.с.106). 25.10.2021 відповідачем [PERSON] до суду надана заява , щодо відмови в позові у зв`язку з спливом позовної давності (а.с.101). В судовому засіданні призначеному на 11.11.2021 протокольними ухвалами суду відповідачу [PERSON] відмовлено у задоволенні клопотань про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача та щодо накладення на представника позивача штрафу та відстороненні від участі у справі, слухання справи відкладено для надання доказів на 11:00 13.12.2021. 16.11.2021 представником позивача [PERSON] надано до суду додаткові пояснення з додатками, згідно яких останній наголошує на тому, що відбувалося переривання позовної давності за рахунок внесення відповідачем часткових платежів за теплову енергію (а.с.128-148). 03.12.2021 відповідачем [PERSON] до суду подано клопотання про залучення співвідповідачів по справі (а.с.150-156) 07.12.2021 відповідачем [PERSON] до суду подана заява про відвід судді Онайка Р.А. по зазначеній цивільній справі (а.с. 111-120). Ухвалою судді від 07.12.2021 у задоволенні заяви про відвід судді Онайку Р.А. відмовлено за необґрунтованістю, передано заяву про відвід судді для автоматизованого розподілу між суддями згідно ч.1 ст.33 ЦПК України. Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м.Суми від 08.12.2021 заяву [PERSON] про відвід судді Онайка Р.А. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги залишено без задоволення. Протокольною ухвалою суду від 13.12.2021 слухання справи відкладено за клопотанням відповідача [PERSON] на 10:30 11.01.2022. 30.12.2021 відповідачем [PERSON] надано до суду заяву щодо витребування доказів від АТ «Державний ощадний банк України», щодо здійснення сплати коштів АТ «СМНВО» з 2019-2021 р. щодо пільговика [PERSON] . 05.01.2022 відповідачем [PERSON] до суду подано заяву про здійснення перерви у судовому засіданні. У судовому засіданні призначеному на 11.01.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі із зазначених у позові підстав, заперечував щодо застосування позовної давності, визнав, що перерахування коштів з АТ «Державний ощадний банк України» не залежало від волі відповідача, оскільки це було перерахування пільг по комунальним послугам, проте часткова оплата за надані послуги з постачання теплової енергії через СД АТ «Укрпошта» могла бути здійснена тільки фізичною особою, що свідчить про переривання позовної давності, у зв`язку з чим вона не є пропущеною. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні призначеному на 11.01.2022 заперечував щодо задоволення позову у повному обсязі, клопотав про застосування позовної давності та відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву у якій зазначила про розгляд справи у її відсутність у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача. Протокольними ухвалами суду від 11.01.2022 у задоволенні клопотань відповідача [PERSON] , щодо призначення експертизи та витребування доказів відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю. Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 15.08.2000 №376 Відкрите акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сумське ма\-шинобудівне науково-виробниче об`єднання», починаючи з 01.07.2000 визначено надавачем послуг з теплозабезпечення для населення Північної частини м. Суми (а.с.14). Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 20.05.2011р. № 322 ВАТ «Сумське ПВО ім. М.В. Фрунзе» (попереднє найменування Позивача, зміна найменування підтверджується витягом зі статуту Товариства) визначено виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування, визна\-ченої додатком № 1 до даного рішення, у тому числі для житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 18.06.2019 р. № 322 (копія дода\-ється) ПАТ «Сумське НВО» (попереднє найменування Позивача, зміна найменування підтверджу\-ється витягом зі статуту Товариства) визначено виробником та виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у межах території (а.с.21), визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі для житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с.31,32). Згідно довідки про заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] за період з 01.08.2000 по 02.08.2021 наявна заборгованість нарахована за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 24484,34 грн. (а.с.11-12). Згідно довідки про заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] за період з 01.08.2000 по 02.08.2021 наявна заборгованість за нараховану абонплату у розмірі 620,85 грн. (а.с.13). Отже, між сторонами виникли зобов`язальні житлово-комунальні правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до вимог ст. 316, 317, 322 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ст. 150, 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. У відповідності до ст.156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Пунктом 6 ч.1 ст.1 ЗУ «Про житлово комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За правилом ч.3 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України №630 від 21.07.2005, розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Згідно з п.37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Тобто доданими позивачем доказами доведена несплата відповідачами коштів за надані послуги з постачання теплової енергії та абонплати на загальну суму 25105,19 грн. При цьому доводи [PERSON] про неналежність наданого позивачем розрахунку є безпідставним, оскільки наданий ним розрахунок, який він вважав достовірним, був зроблений також АТ «Сумське МНВО» і повністю відповідає розрахунку позивача на дату його здійснення. Щодо заявленого відповідачами [PERSON] та [PERSON] клопотання про застосування позовної давності суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1 та 5 статті 261 ЦК України). Відповідно до ч. 3 і 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з п.37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Оскільки заборгованість за надання послуг з постачання теплової енергії нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Плати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та абонплату за період з 01.08.2000 по 02.08.2021 у розмірі 25105,19 грн. Як вбачається з довідки про заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] за зазначений період відповідачами не здійснено розрахунків, що свідчили б про переривання позовної давності, оскільки з відповіді АТ «Ощадбанк» наданої [PERSON] вбачається, що у зв`язку з отриманням останнім субсидії на оплату житлово-комунальних послуг АТ «Ощадбанк», автоматично перераховує кошти за надані житлово-комунальні послуги у відповідності до встановленої Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради послідовності за [PERSON] обліковим записом пільговиків (а.с.94), тобто часткове погашення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії через АТ «Ощадбанк» не залежали від волевиявлення відповідачів. Сплата двох платежів в лютому та квітні 2020 року в розмірі 100 грн через СД АТ «Укрпошта» не свідчить про переривання позовної давності, оскільки розмір цих платежів не перевищував розміру місячного платежу за спожиту теплову енергію за відповідні місяці. Тобто судом не встановлено обставин які б свідчили про переривання позовної давності. Суд приходить до висновку про можливість застосування до спірних правовідносин позовної давності. Тож, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії в частині нарахування заборгованості за період з 01.08.2000 по чевень 2018 року заявлені поза межами позовної давності та задоволенню не підлягають, у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Як вбачається з довідки про заборгованість за абонплату, абонплата нарахована відповідачам за період з листопада 2008 року по липень 2014 року, жодного платежу за абонплату в період з листопада 2008 року по серпень 2021 відповідачами не здійснено, як і інших дій, що свідчили б про переривання перебігу позовної давності, тож позовна вимога про стягнення заборгованості за нараховану абонплату задоволенню не підлягає, як така що заявлена поза межами позовної давності. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за період з липня 2018 по серпень 2021 включно, у розмірі 14263,42 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, про те, що якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 1289,69 грн (14263,42х2270:25105,19), тобто по 644,85 грн з кожного, оскільки солідарне стягнення суми судових витрат чинним законодавством не передбачено, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 13.07.2020 у справі № 476/489/17. Оскільки, відповідач [PERSON] є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (а.с.42), останній звільнений від сплати судового збору на підставі п.8 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», то частину судових витрат, яку він зобов`язаний сплатити на користь позивача необхідно компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial