Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] в особі представника адвоката Каленського В.І. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», треті особи: приватний нотаріус ЖМНО Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що виконавчий напис вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, незаконно і без підстав, за відсутності всіх необхідних документів, визначених Законом, якими підтверджується безспірність заборгованості. Представник позивача звертає увагу суду на те, що у матеріалах виконавчого напису відсутні докази на підставі яких право вимоги за кредитним договором № 8626353 від 01.01.2020, укладеним між [PERSON] та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (код ЄДРПОУ 39861924) перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», який є правонаступником усіх прав та обов`язків кредитора, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 03042017 від 03.04.2017, а також, що позивач не був повідомлений відповідно до закону про заміну кредитора. Також сторона позивача не погоджується із сумою загальної заборгованості, яка зазначена в виконавчому написі, стверджує, що позивач не отримував вимоги стягувача, що позбавило його можливості виразити свої заперечення з приводу визначеної заборгованості, в зв`язку з цим, просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5404, вчинений 20.01.2021 приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С. та стягнути з відповідача всі понесені [PERSON] судові витрати. Разом з позовною заявою до суду представником [PERSON] адвокатом Каленським В.І. подано клопотання про витребування доказів у приватного нотаріуса ЖМНО Горая О.С. належним чином засвідчені копії документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису № 5404. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2021 року визначено головуючого суддю Петрова Д.В. Ухвалою від 25.08.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08.11.2021 від представника позивача адвоката Каленського В.І. до суду надійшло клопотання про витребування доказів у відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та клопотання про долучення додаткових доказів на підтвердження сплати понесених витрат на правову допомогу. Ухвалою від 09.11.2021 клопотання позивача [PERSON] в особі представника адвоката Каленського Владислава Ігоровича задоволено, витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» інформацію про те, чи направляло ТОВ «Профіт Капітал» до [PERSON] письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № 8626353 від 01.01.2020 з доказами надсилання та отримання одержувачем; первинні фінансові документи (меморіальний ордер, квитанція, виписка з рахунку), які б свідчили про отримання [PERSON] кредитних коштів за кредитним договором № 8626353 від 01.01.2020; належним чином посвідчені документи, які були надані нотаріусу, і на підставі яких приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис № 5404 від 20.01.2021. 22.11.2021 на виконання ухвали Подільського районного суду м. Києва від 09.11.2021, надійшло клопотання відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», в якому представник відповідача просить долучити до матеріалів справи надані ним документи. 20.12.2021 від відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» надійшов відзив на позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В якому представник відповідача просив в задоволені позовної заяви [PERSON] відмовити в повному обсязі та розглядати справу без його участі. Звертав увагу суду, що договір факторингу № 03042017 від 03.04.2017, укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (код ЄДРПОУ 39861924) та ним, невизнаний недійсним в судовому порядку, а відповідно залишається правомірним й таким, що встановлює для ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал»» право вимоги до позивача на загальну суму 11 880,00. Стверджував, що заборгованість на момент вчинення виконавчого напису була безспірною, що підтверджується договором факторингу та витягом з Реєстру боржників № 103 від 11.06.2020, які є належними та допустимими доказами. Щодо стягнення понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу заперечував, вказуючи на те, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, понесення позивачем витрат на професійну правову допомогу, а розмір заявлених витрат необґрунтований. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, відповідно до вимог закону його представник подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Профіт» в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи Відповідач повідомлявся належним чином що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, причини неявки суду не відомі. Третя особа приватний нотаріус ЖМНО Горай О.С. в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. в судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, відповідно до вимог закону подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 20 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5404, за яким підлягає стягненню з [PERSON] який є Боржником за кредитним договором № 8626353 від 01.01.2020, укладеним ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (код ЄДРПОУ 39861924), правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 03042017 від 03.04.2017 є ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи 39992082, місцезнаходження: 04071, місто Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, IBAN [NUMBER] у ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», МФО 380634, заборгованість на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», за період з 11 червня 2020 року по 06 січня 2021 року, загальною сумою у розмірі 11 880,00 грн., яка складається з: 6 000,00 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту; 0,00 грн. простроченої заборгованості за комісією; 5 880,00 грн. простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. строкової заборгованості за сумою кредиту; 0,00 грн. строкової заборгованості за комісією; 0,00 грн. строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. строкової заборгованості за штрафами і пенями. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року . З тексту оспорюваного виконавчого напису від 20.01.2021 вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вчиняючи 20 січня 2021 року виконавчий напис № 5404, приватний нотаріус ЖМНО Горай О.С. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) від 21.09.2021. Отже, доводи позивача про те, що нотаріус на день вчинення спірного виконавчого напису керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, а так дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості у позивача - є правильними. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не дотримано вимог закону щодо подання повного пакету документів, необхідних для вчинення виконавчого напису, а нотаріусом на даний недолік не звернуто увагу і в порушення вимог закону вчинено виконавчий напис при відсутності вказаного необхідного документу, а саме: виписки з рахунку чи іншого документу, який би був рівнозначний вказаному і доказував би безспірність заборгованості, її розмір та безспірність її стягнення. З матеріалів справи також вбачається, що у виконавчому написі наявне лише посилання на договір відступлення права вимоги, який би доводив наявність у заявника права вимоги за кредитним договором № 8626353 від 01.01.2020 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (код ЄДРПОУ 39861924) і [PERSON] . Таким чином, виконавчий напис вчинено за заявою особи, яка не подала документу, який би засвідчував право вимоги вказаної особи. З матеріалів справи слідує і дана обставина була встановлена судом, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, оскільки сам по собі факт існування договору, підписаного електронним цифровим підписом не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості позивача. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували зазначені в позовній заяві твердження позивача ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» суду не надані. Крім того, у виконавчому написі відсутня достатня і безспірна інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість. Судом не приймаються як докази безспірності заборгованості позивача перед відповідачем подані відповідачем копії договору факторингу № 03042017 від 03 квітня 2017 року та витягу з Реєстру прав вимог № 103 від 11.06.2020 до Договору факторингу, в зв`язку з тим, що це не відповідає вимогам закону, щодо переліку документів, які підтверджують безспірність заборгованості. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, тобто позов є обґрунтованим, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у іншому позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 42606 від 17.08.2021 про сплату судового збору у сумі 908,00 грн. за подачу позовної заяви та квитанцією № 89167 від 05.08.2021 про сплату судового збору у сумі 454,00 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, які відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Частиною 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу. Частиною 1, 2 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно частини 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позовна заява містить орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та складається із витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч гривень 00 коп.) станом на дату подання позову. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Правнича допомога позивачу у справі № 758/11499/21 надавалась адвокатом Каленським Владиславом Ігоровичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 000912, видане на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 06.07.2020 № 1305). 04 серпня 2021 року [PERSON] (Клієнт) та Каленський В.Ы. (Адвокат) уклали Договір № 04 про надання правової допомоги (надалі - «Договір»). Відповідно до розділу 1 Договору Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, визначені Договором. Згідно п 3.1 Договору Клієнт зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати обумовлений угодою гонорар адвоката (основний, додатковий та гонорар успіху), а також фактичні витрати, пов`язані з виконанням адвокатом угоди. Додатковою угодою № 3 від 04 серпня 2021 року до Договору, сторонами встановлено вартість послуг Адвоката в розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч гривень 00 коп.), яка здійснюється у безготівковій формі на банківській рахунок Адвоката не пізніше 5-ти днів з дня підписання даної угоди. Згідно з меморіальним ордером № 98580477 від 05.08.2021 на рахунок Каленського В.І. від АТ _ ПУМБ перераховано 5 000,00 грн. з призначенням платежу: «За надання правової допомоги зг. дог. № 4 від 04.08.2021, дод. угоди № 3, [PERSON] » Таким чином, витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу у справі № 758/11499/21 склали 5 000,00 (п`ять тисяч грн. 00 коп.), а їх понесення підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На думку суду, у даній справі розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим, підтвердженим відповідними належними доказами, відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих послуг. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved