Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В позові вказав, що на праві приватної власності йому належить Ѕ частина житвлого будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі- продажу житлового будинку від 23.09.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. Співвласником зазначеного житлового будинку є [PERSON] , якому належить Ѕ частина підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.09.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. Відповідач є сином колишнього власника будинку [PERSON] . Місце проживання відповідача зареєстроване у зазначеному житловому будинку зі згоди колишнього власника житлового будинку [PERSON] , який після укладення договору купівлі- продажу від 23.09.2021 року вже не є власником зазначеного житлового будинку. [PERSON] виїхав із вищевказаного житлового будинку ще у 2019 році та вивіз всі свої речі, що підтверджується актом обстеження. Відповідач тривалий час не проживає за адресою своєї реєстрації та втратив будь-який інтерес до вказаного житла. Однак до теперішнього часу відповідач добровільно не припинив реєстрацію свого місця проживання за вищевказаною адресою. Позивач зазначає, що після набуття права власності між позивачем та відповідачем не укладалося будь-яких угод щодо користування вказаним житловим будинком. З переходом права власності на майно, відповідач втратив прав користування житловим будинком, яке мав зі згоди колишнього власника. Позивач ті його брат [PERSON] , як власники, не давали своєї згоди на реєстрацію його місця проживання у належному їм на праві власності житловому будинку, а право користуватися майном є похідним від права власності колишнього власника. Таким чином, на теперішній час у відповідача немає законних підстав для реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Реєстрація місця проживання відповідача створює позивачу додаткові перешкоди в здійснені права власності. На підставі вищенаведеного позивач просить усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належною мені на праві власності частиною житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Запоріжжя, РНОКПП [NUMBER] . 29.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 16.12.2021 року протокольною ухвалою було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду на 19.01.2022 року. Позивач надав заяву, в якій просить розглянути справи без його участі, позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач відзив не надав, до суду не з`явився, повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, які повернулися до суду неврученими. Третя особа особа також в судове засідання не з"явилася. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.\~2 ст.\~247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу\~не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником Ѕ будинку [ADDRESS] . Право приватної власності [PERSON] підтверджується: - Договором купівлі-продажу від 23.09.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. (а.с. 6-9); - витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, відповідно до якого позивач [PERSON] , є власником Ѕ будинку [ADDRESS] . (а.с. 10) Відповідно до акту обстеження житлового будинку від 11.10.2021 року [PERSON] , не проживає у вищезазначеному будинку з 2019 року. (а.с. 12) Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення впродовж шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Судом встановлено, що відповідач є поперднім власником житла, яке відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу 23.09.2021 продав позивачу та третій особі, у зв`язку з чим він може бути визнаним таким, що втратив право користування жилим приміщенням. \~

Outcome: approved