Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, за яким просить суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його дітей: [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 30.05.2018 р.) та [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 30.05.2018 р.). Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 01.08.2008 р. по 02.02.2018 р. сторони перебували у шлюбі. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.02.2018 р. у справі № 369/12988/17 шлюб між сторонами було розірвано. За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 30.05.2018 р. Відділом актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис №304629.09.2009 р.) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 30.05.2018 р. Відділом актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, (актовий запис №1907 від 09.07.2015 р.). Позивач зазначає, що з 23.03.2018 р. по теперішній час діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками, доданими до позову, та перебувають на її утриманні, і саме вона забезпечує дітей одягом та харчуванням, піклується про їх здоров`я, про нормальний розвиток дитини та займається її вихованням. В той же час, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не цікавиться їх життям, не забезпечує фізичний, розумовий, духовний та гармонійний розвиток дітей, не утримує їх фінансово, має кримінальне минуле та є злісним боржником зі сплати аліментів. Останній раз, коли відповідач бачився з дітьми, це було 15.06.2018 р. і з того часу не виявляє бажання спілкуватися з дітьми, хоча знає їх місце проживання та контактні номери телефонів. До того ж, відповідач з лютого 2018 року припинив сплачувати аліменти на утримання дітей, передбачені Договором про виховання та сплату аліментів на дітей, укладеним між сторонами від 02.11.2017 р. (посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Лахно Ю.В.). В зв`язку з несплатою аліментів у відповідача виникла заборгованість у розмірі 121 503,00 грн. (сто двадцять одна тисяча п`ятсот три гривні 00 коп.) і 18.01.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелех З.Б. вчинено виконавчий напис. На підставі виконавчого напису 08.02.2019 р. старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження №58248793 та накладено арешт на кошти боржника. Станом на 02.03.2021 р. борг зі сплати аліментів збільшився та становив 260 000,00 грн. (двісті шістдесят тисяч гривень 00 коп.), відповідач незважаючи на відкрите виконавче провадження та арешт коштів, продовжував накопичувати борг. Позивач офіційно працевлаштована, має стабільний дохід та можливість забезпечувати дітям належний рівень фізичного, розумового, духовного та гармонійного розвитку і зазначає, що самостійно утримує дітей, забезпечує їх всім необхідним для дітей їхнього віку, турбується про їх розвиток та піклується про їхнє здоров`я. Факт ухилення батька від виконання своїх обов`язків підтверджується й тим, що в школі, в дитячому садочку та на тренуваннях батька жодного разу не було, успіхами дітей в навчанні та їх процесом соціалізації він не цікавиться. Крім того, позивач повідомляє, що 19.10.2018 р. суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області було винесено вирок у кримінальній справі № 369/12495/18, яким відповідача було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. Позивач наголошує, що не позбавлення батьківських прав відповідача у даному випадку суперечить дійсним інтересам дітей. Адже, батько жодним чином не проявляє до дітей батьківських почуттів любові, захисту, піклування, підтримки, дружності тощо. Не володіє інформацією, де діти навчаються, чим цікавляться, ким бажають стати в майбутньому. Батько свідомо самоусунувся від участі у вихованні дітей. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 28.09.2021 року на адресу суду надійшов письмовий висновок Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 107-40/5303 від 15.09.2021 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей. Ухвалою суду від 21.10.2021 року закрито підготовче проваждення у справі, призначено справу до розгляду по суті. Позивач та її представник у судове засідання 13.01.2022 року не з`явилася, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився та про причини неявки суд до відома не поставив, відзив на позовну заяву не подавав. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України., що підтверджується зворотніми повідомленнями. Судові повістки, що направлялись на його адресу не були отримані останнім. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, проте останнім було подано заяву до суду про розгляд без участі представника служби та при винесенні рішення просив виходити з інтересів дитини. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51 Конституції України). Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові за № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема п.п. 15, 16, роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.02.2018 р. шлюб між сторонами розірвано. За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Згідно умов нотаріально посвідченого договору про виховання та сплату аліментів на дітей від 02.11.2017 р., місце проживання дітей визначено з позивачем, а відповідач зобов`язується брати участь у вихованні дітей (п. 2 договору) та щомісячно сплачувати аліменти на утримання двох дітей (п. 4 договору) в розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.). Згідно довідки від 01.03.2021 р. №WRZ00000024, яка видана [PERSON] , остання працює в ТОВ «Жмеринський вагоноремонтний завод «ЕКСПРЕС» з 02.07.2020 р. на посаді «директор фінансовий». Згідно відповіді на запит державного виконавця до Державної фіскальної служби України в межах ВП № 58248793, у відповідача відсутні рахунки і він знятий як фізична особа-підприємець з обліку в контролюючих органах. З відповіді на запит державного виконавця до Державної фіскальної служби України в межах ВП № 58248793 вбачається, що інформація щодо доходів відповідача відсутня. З відповіді на запит державного виконавця до Міністерства внутрішніх справ України в межах ВП № 58248793 вбачається про відсутність інформації щодо зареєстрованих на відповідача транспортних засобів. Відповідно до виконавчого напису відповідач від 22.04.2021 року відповідач має борг зі сплати аліментів, що становить 260 000,00 грн.(двісті шістдесят тисяч гривень 00 коп.). Згідно умов контракту про навчання слухача на умовах повного відшкодування витрат на навчання від 01.09.2020 р., укладеного між ТОВ «Політико-правовий коледж «АЛСКО» та [PERSON] , мати забезпечує сина здобуттям повної загальної середньої освіти. Згідно довідки ФК «Лайонс» зазначено, що батько ніколи не супроводжував сина, не фінансував його заняття та не телефонував тренеру, щоб поцікавитись успіхами дитини. До того ж, позивач забезпечує відвідування донькою спеціалізованого навчально-виховного комплексу «Лілея». Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що утриманням та вихованням дітей займається позивач, а останній ухиляється від виконання обов`язку по утриманню дитини, внаслідок чого наявна заборгованість зі сплати аліментів, вчинений виконавчий напис та накладено арешт на кошти. Згідно вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.10.2018 р. у кримінальній справі № 369/12495/18 відповідача було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. Як вбачається з письмового висновку Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд вважає висновок Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дітей та узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. Відповідно до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як зазначалось судом вище, до суду відповідач з`являвся, не надав жодного доказу або ж свої заперечення щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав та відсутність його вини у невиконанні своїх обов`язків по догляду та вихованню малолітніх дітей. З огляду на наведене, у судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками стосовно своїх дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним вихованням, навчанням, доглядом, що в сукупності суд розцінює як ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про дітей та займатись вихованням останніх, в зв`язку з чим, вимоги позивача підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що при зміні своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст. 169 СК України, він має право звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1 816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 00 коп.).

Outcome: approved