Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

У серпні 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Целіков В.В., звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26.01.1989 року у Розівській сільській раді Ясинуватського району Донецької області, актовий запис № 1, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 908 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають трьох повнолітніх дітей. Вказав, що спільне життя у подружжя не склалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, внаслідок чого в сім`ї відбуваються постійні сварки. З березня 2020 року подружжя не підтримує шлюбних стосунків. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе. 10.08.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 23.09.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, копії ухвали надіслані сторонам. 12.01.2021 року представник позивача подав до суду заяву, в якій останній просить суд проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує. 13.01.2022 року від відповідача до суду надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 26.01.1989 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Розівською сільською радою Ясинуватського району Донецької області, запис № 1, що вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу. В матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності у сторін спільних неповнолітніх дітей. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків від ставки судового збору за подання до суду позовної заяви, тобто в розмірі 454 грн., іншу частину сплаченого збору повернути позивачу.

Outcome: approved