Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказали наступне. Так, згідно відомостей визначення розміру виробничої премії за грудень 2017 року, які підписані керівниками заявників та затверджені генеральним директором, позивачам був знижений розмір премій. При цьому у керівництва ДПП «Кривбаспромводопостачання» відсутні будь-які змістовні пояснення щодо зниження їх розміру. У поданих заявах від 09.01.2018 року позивачі, кожен окремо, вимагали виплатити виробничі премії у розмірі, який встановлено колективним договором та визначено у відомостях розміру виробничих премій за грудень 2017 року. Рішенням комісії по трудових спорах ДПП «Кривбаспромводопостачання» №01 від 11.01.2018 року визнано неправомірними дії адміністрації підприємства про визначення розміру виробничих премій за грудень 2017 року, вимоги та прохання зазначені у заявах позивачів визнано доцільними. У січні 2018 року ДПП «Кривбаспромводопостачання» звернулось до суду із позовом до комісії по трудовим спорам ДПП «Кривбаспромводопостачання», в якому просило визнати незаконним та скасувати рішення КТС ДПП «Кривбаспромводопостачання» №01 від 11.01.2018 року. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2018 року, яке було залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.01.2019 року, у задоволенні позову ДПП «Кривбаспромводопостачання» відмовлено. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 року касаційну скаргу ДПП «Кривбаспромводопостачання» задоволено частково, рішення попередніх інстанцій скасовано, провадження у справі закрито, оскільки КТС не є юридичною особою, а є одним із органів, що створюється і функціонує на підприємстві, в установі, організації з метою розгляду та вирішення індивідуальних трудових спорів, отже не наділена цивільно-процесуальною дієздатністю, у зв`язку з чим не може виступати стороною у цивільному процесі. Таким чином рішення комісії по трудовим спорам ДПП «Кривбаспромводопостачання» не скасовано, є чинним, тому підлягає виконанню. У жовтні позивачі направили до ДПП «Кривбаспромводопостачання» заяву про видачу посвідчення комісії по трудовим спорам для пред`явлення його до виконання, проте таку заяву відповідач відмовився отримувати та її було повернуто поштою. Враховуючи викладене, позивачі вважають, що відповідач повинен сплатити суми премії відповідно до відомостей визначення розміру виробничої премії за грудень 2017 року. 10.08.2021 року позивачами було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій вони зазначили, що у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати, в структуру якої входить невиплачена відповідачем сума премій, кожен з них має право на отримання компенсації втрати частини заробітної плати. У зв`язку з чим позивачі просять стягнути з ДПП «Кривбаспромводопостачання» компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати на користь: [PERSON] у розмірі 1536 грн. 84 коп.; [PERSON] у розмірі 1248 грн. 67 коп.; [PERSON] у розмірі 1137 грн. 45 коп.; [PERSON] у розмірі 1056 грн. 57 коп.; [PERSON] у розмірі 1152 грн. 63 коп.; [PERSON] у розмірі 1440 грн. 78 коп.; [PERSON] у розмірі 1440 грн. 78 коп.; [PERSON] у розмірі 1440 грн. 78 коп.; [PERSON] у розмірі 1248 грн. 67 коп.; [PERSON] у розмірі 1440 грн. 78 коп.; [PERSON] у розмірі 1440 грн. 78 коп.; [PERSON] у розмірі 1440 грн. 78 коп.; [PERSON] у розмірі 1440 грн. 78 коп.; [PERSON] у розмір 2957 грн. 40 коп.; [PERSON] у розмірі 1632 грн. 88 коп. Позивачі, кожен окремо, надали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просили задовольнити та розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача до суду також не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, під час ухвалення рішення просила врахувати позицію відповідача, викладену у наданому відзиві. Так, у поданому до суду відзиві на позов, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що власник підприємства, на свій розсуд, але в межах вимог чинного законодавства, виходячи при цьому з фінансової можливості підприємства, може визначити розмір, зокрема, премій. Однією зі складових частин оплати праці діючої на підприємстві системи оплати праці є Положення про преміювання керівників, професіоналів, спеціалістів та службовців ДПП «Кривбаспромводопостачання», яке є Додатком 3 до колективного договору між ДПП «Кривбаспромводопостачання» та профспілковим комітетом ДПП «Кривбаспромводопостачання». Положенням про преміювання, визначено, що максимальна межа премії для керівників, професіоналів, спеціалістів та службовців встановлюється в розмірі до 50% посадового окладу, при цьому мінімальна межа премії Положенням не встановлена. Таким чином, з боку відповідача порушень щодо визначення позивачам розміру премій за грудень 2017 року не було, оскільки відповідач по кожному окремому працівнику, згідно умов Положення про преміювання, може встановити розмір премії від 1% до 50%, враховуючи особистий трудовий внесок у загальні результати роботи позивачів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Так, 09.01.2018 року працівники ДПП «Кривбаспромводопостачання»: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (надалі - позивачі) звернулись до Комісії по трудовим спорам ДПП «Кривбаспромводопостачання» щодо розміру виробничої премії за грудень 2017 року з вимогами переглянути призначені виробничі премії відповідно до колективного договору та зобов`язати виплатити виробничу премію в розмірі визначеному безпосереднім керівником(а.с.8-22). Рішенням Комісії по трудовим спорам ДПП «Кривбаспромводопостачання» від 11.01.2018 року №01 було постановлено вважати неправомірними дії адміністрації підприємства про визначення розміру виробничих премій за грудень 2017 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.35). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2018 року у задоволенні позовних вимог ДПП «Кривбаспромводопостачання» про визнання незаконним та скасування рішення Комісії по трудовим спорам ДПП «Кривбаспромводопостачання» від 11.01.2018 року №01 було відмовлено (а.с.36-38). Як убачається з матеріалів справи та сторонами не оспорюється, вказане рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2018 року постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.01.2019 року було залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 року касаційну скаргу ДПП «Кривбаспромводопостачання» задоволено частково, рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16.01.2019 року скасовано, провадження у справі за позовом ДПП «Кривбаспромводопостачання» до Комісії по трудовим спорам ДПП «Кривбаспромводопостачання» про визнання незаконним та скасування рішення закрито, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача. 23.10.2020 року позивачі звернулись до Комісії по трудовим спорам ДПП «Кривбаспромводопостачання» із заявою про видачу посвідчення щодо кожного заявника окремо, на виконання рішення №01 від 11.01.2018 року (а.с.40-41,42,43,44). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. 224 КЗпП України визначено, що комісія по трудових спорах є обов`язковим первинним органом по розгляду трудових спорів, що виникають на підприємствах, в установах, організаціях, за винятком спорів, зазначених у статтях 222, 232 цього Кодексу. Трудовий спір підлягає розглядові в комісії по трудових спорах, якщо працівник самостійно або з участю профспілкової організації, що представляє його інтереси, не врегулював розбіжності при безпосередніх переговорах з власником або уповноваженим ним органом. Статтею 228 КЗпП України визначено, що у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії. Пропуск вказаного строку не є підставою відмови у прийнятті заяви. Визнавши причини пропуску поважними, суд може поновити цей строк і розглянути спір по суті. В разі коли пропущений строк не буде поновлено, заява не розглядається, і залишається в силі рішення комісії по трудових спорах. Так, ДПП «Кривбаспромводопостачання» скористалось правом оскарження до суду рішення комісії по трудовим спорам та за результатами судового розгляду рішення комісії по трудовим спором №01 від 11.01.2018 року не скасовано та на даний час є чинним. Згідно ст. 229 КЗпП України рішення комісії по трудових спорах підлягає виконанню власником або уповноваженим ним органом у триденний строк по закінченні десяти днів, передбачених на його оскарження (стаття 228), за винятком випадків, передбачених частиною п`ятою статті 235 цього Кодексу. Статтею 43 Конституції України регламентовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Частиною 4 ст. 43 Конституції України передбачено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а в разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Аналогічні положення викладено у ст. 15 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Так, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплати належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ст. 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. Підприємства самостійно встановлюють умови та розміри оплати праці, в тому числі перелік надбавок та доплат, у колективному договорі з дотриманням законодавства, генеральної, галузевої угод (ст. 15 Закону України «Про оплату праці», стаття 97 КЗпП України). У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні указаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. Отже, премії призначаються працівнику за результатами його роботи та є додатковими заходами матеріального стимулювання, які застосовуються з метою підвищення рівня показників ефективності у роботі. Як зазначається сторонами, у ДПП «Кривбаспромводопостачання» існує укладений між роботодавцем та первинною профспілковою організацією ДПП «Кривбаспромводопостачання» колективний договір. Додатком до вказаного колективного договору є Положення про преміювання керівників, професіоналів, спеціалістів та службовців ДПП «Кривбаспромводопостачання» (далі Положення). Згідно п.п. 1.4, 1.5 Положення, розмір премії визначається залежно від особистого трудового внеску кожного працівника у загальні результати роботи та оформлюється «Відомістю визначення розміру виробничої премії» встановленого зразку. Відомості визначення розміру виробничої премії підписуються керівником структурного підрозділу, начальником служби та керівником за напрямком, та затверджуються генеральним директором. Керівному складу відсоток премії визначається особисто генеральним директором в межах, визначених за звітний місяць, залежно від особистого вкладу у загальний результат роботи. Разом з тим, пунктом 1.7 вказаного Положення визначено, що працівникам, звільненим за власним бажанням, які відпрацювали неповний місяць на дату звільнення, премія не нараховується. У випадку звільнення працівника за порушення трудової дисципліни, премія не нараховується. Таким чином, Положенням чітко визначені випадки, у разі наявності яких працівникові може бути не виплачена премія. Разом з тим, як убачається з Положення ДПП «Кривбаспромводопостачання», виробнича премія визначається керівником структурного підрозділу в залежності від особистого внеску кожного працівника у загальні результати роботи та оформлюється у відомості визначення розміру виробничої премії встановленого зразка, яка в подальшому підписується начальником служби та керівником за напрямком, та затверджується генеральним директором. Так, згідно Відомостей визначення розміру виробничої премії за грудень 2017 року, які підписані керівниками позивачів та затверджені генеральним директором, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був занижений розмір премій (а.с.23-31), при цьому представником відповідача не зазначено та не надано до суду будь-яких доказів на обґрунтування зменшення позивачам розміру премії. Отже, враховуючи, що Положенням встановлений порядок визначення та затвердження розміру премій, рішення КТС №01 від 11.01.2018 року чинне та керівництвом ДПП «Кривбаспромводопостачання» залишено поза увагою, зниження розміру премії не обґрунтовано, відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Так, відповідач допустив затримку у виплаті премії позивачам більш ніж на один місяць, тому зобов`язаний здійснити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №9-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду із позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття «майно» може означати «існуюче майно» або активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (Case of Stretch v the United Kingdom). Виходячи з наведеного, право позивачів на отримання компенсації заробітної плати у зв`язку з порушенням строку її виплати, встановленого Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» - є майном у розумінні ч. 1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції, а невиплата заробітної плати, в структуру якої входить і компенсація, є порушенням майнового права позивача. Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо стягнення з відповідача на їх користь сум компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. При цьому, оскільки представником відповідача не надано заперечень щодо обрахованих позивачами сум компенсації, не надано доказів на спростування наданих ними розрахунків, тому суд погоджується із наданим позивачами розрахунком сум та вважає за можливе стягнути з ДПП «КВПП» компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати на користь: [PERSON] у розмірі 1536 грн. 84 коп.; [PERSON] у розмірі 1248 грн. 67 коп.; [PERSON] у розмірі 1137 грн. 45 коп.; [PERSON] у розмірі 1056 грн. 57 коп.; [PERSON] у розмірі 1152 грн. 63 коп.; [PERSON] у розмірі 1440 грн. 78 коп.; [PERSON] у розмірі 1440 грн. 78 коп.; [PERSON] у розмірі 1440 грн. 78 коп.; [PERSON] у розмір 2957 грн. 40 коп. та [PERSON] у розмірі 1632 грн. 88 коп. Таким чином, позовні вимоги вказаних позивачів підлягають задоволенню повністю. Щодо позовних вимог позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , суд зазначає наступне. Так, згідно досліджених судом Відомостей визначення розміру виробничої премії за грудень 2017 року, яка підписана головним бухгалтером [PERSON] , яка є безпосереднім керівником позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , останнім визначений розмір премії за 2017 рік у розмірі 1% посадового окладу (а.с.23). Зазначений розмір премії, визначений головним бухгалтером та оформлений у Відомості було затверджено генеральним директором. Отже заниження розміру премії вказаним працівникам не було. Також, згідно наявних у матеріалах справи заяв позивачів, 09.01.2018 року останні звернулись до КТС ДПП «Кривбаспромводопостачання» із заявами, в яких просили зобов`язати адміністрацію підприємства переглянути призначення премії за грудень 2017 року до фактично виконаної роботи, яка може бути оцінена до 50% відповідно до колективного договору, на відміну від позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які у своїх заявах просили виплатити їм виробничу премію за грудень 2017 року у розмірах, які були визначені їм їх безпосередніми керівниками до заниження генеральним директором. Рішенням КТС №01 від 11.01.2018 року, визначено вимоги та прохання зазначені у заявах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вважати доцільними. Таким чином, суд вважає, що з боку відповідача порушень Положення про преміювання не було, відтак позовні вимоги позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 9080 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved