Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила: стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання доньки: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму від мінімального прожиткового мінімуму на дитину. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, позивач посилається на наступне. Позивач з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, 05 жовтня 2014 року, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.05.2017. Від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.05.2017 року. Спільне сімейне життя не склалося, позивач подала до Києво-Святошинського районного суду Київської області позов про розірвання шлюбу. На даний час відповідач хоча і проживає з позивачем, але ухиляється від матеріальної допомоги по утриманню дитини, не забезпечує її продуктами харчування, одягом та іншим необхідним. На прохання та вимоги позивач відповідач не реагує. Відповідач працює на заводі «Чіпси Люкс» на посаді інженера вентиляційних систем та має заробітну плату близько 20 000 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.10.2021 року відкрито позовне провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23.11.2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на ненадання позивачкою доказів на обгрунтування позовних вимог. 06.12.2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої остання заперечили проти доводів представника відповідача, уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] щомісячно у розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви. Також позивач просила стягнути з відповідача 6 500 грн витрат на професійну правничу допомогу. Уточнені позовні вимоги оцінюються судом як заява про зменшення розміру позовних вимог та приймаються судом до розгляду. У судовому засіданні 20.01.2022 року позивач та її представник підтримали задоволення позовних вимог, представник відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Суд, вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 05.10.2014 року між позивачем та відповідачем Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] . Від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.05.2017 року. Спільне сімейне життя не склалося, позивач подала до Києво-Святошинського районного суду Київської області позов про розірвання шлюбу. На даний час відповідач хоча і проживає з позивачем, але ухиляється від матеріальної допомоги по утриманню дитини, не забезпечує її продуктами харчування, одягом та іншим необхідним. Згідно наданого відповідачем свідоцтва про право власності на житло від 30.09.1998 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу № 19186 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (1988 р.н.), [PERSON] (2017 р.н.), [PERSON] (1964 р.н.) та [PERSON] (1992 р.н.). Відповідно до довідки ТОВ «Чіпси Люкс» № 348 від 12.11.2021 року дохід [PERSON] (займає посаду майстра по обслуговуванню систем вентиляції та кондиціювання) за період з 01.05.2021 року по 31.10.2021 року склав 130 694,71 грн. Відповідно до довідки ТОВ «Чіпси Люкс» № 255 від 06.12.2021 року дохід [PERSON] (займає посаду майстра по обслуговуванню систем вентиляції та кондиціювання) за період з 01.06.2021 року по 30.11.2021 року склав 162 263,76 грн. Згідно довідки ТОВ «Фармако» від 15.12.2021 року [PERSON] працює у ТОВ «Фармако» з 19.08.2020 року на посаді приймальника товарів, з серпня 2020 року по листопад 2021 року нараховано 41 574,49 грн заробітної плати. Як зазначає позивач та не спростовано відповідачем шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, дитина перебуває на утриманні позивача. Посилання представника відповідача на те, що відповідачем за особисті кошти придбано для позивачки мобільний телефон та оплачена туристична поїздка позивача до Туреччини, не спростовує висновку суду про відсутність утримання відповідачем спільної з позивачем малолітньої дитини. Проживання з позивачем та дитиною в одній квартирі та сплата комунальних послуг за квартиру також не підтверджує утримання відповідачем дитини шляхом придбання продуктів харчування та одягу для дитини. Сплата житлово-комунальних послуг є обов`язком власника об`єкта нерухомості та не може, без надання інших належних та допустимих доказів виконання обов`язку по утриманню дитини, може спростувати доводи позивача щодо нездійснення утримання. Надане відповідачем повідомлення ДНЗ «Ромашка» від 03.12.2021 року про оплату дитячого садочка в грудні 2021 року та фіскальний чек від 16.12.2021 року про купівлю дитячої іграшки не може підтверджувати постійного утримання відповідачем дитини продуктами харчування та одягом. Крім того, згідно наданих позивачем повідомлень у січні-лютому 2021 року, серпні-жовтні 2021 року, січні 2022 року за послуги Комунального закладу «Вишневий заклад дошкільної освіти (ясла-садочок) компенсуючого типу «Ромашка» Вишневої міської Бучанського району Київської області сплачувала позивач. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Так, відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. Як встановлено судом, спільна дитина перебуває на утриманні позивача, хоча і проживає з відповідачем в одній квартирі. Суд зважає, що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано неможливість сплачувати аліменти на дитину з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, не доведено наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатної дружини, батьків. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов [PERSON] пред`явлено 30.09.2021 року, Також позивач просить стягнути з відповідача 6 500 грн витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Судом встановлено, що позивачем разом з позовною заявою не надано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, а подано разом з відповіддю на відзив (не є першою заявою по суті для позивача, якою є позовна заява у розумінні ст. 174 ЦПК України), у зв`язку з чим суд вирішив відмовити у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу. Судовий збір в сумі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved