Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»), треті особи - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03.11.2021 року він через мобільний додаток «ДІЯ» дізнався про наявність виконавчого провадження № 67026313 від 05.10.2021 р. відкритого приватним виконавцем виконавчої Дніпропетровської області Сидорук Л.В., у зв`язку з чим одразу звернувся за правовою допомогою до адвоката. Після отримання відповіді на адвокатський запит до приватного виконавця стало відомо, що 05.10.2021 р, постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису № 65346 від 01.04.2021р, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» грошових коштів у розмірі 5852,14 грн. за невідомим йому кредитним договором. У виконавчому написі нотаріуса зазначено, що ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» є стягувачем на підставі договорів відступлення прав вимоги за кредитним договором 169496-А від 30.12.2017р. Але йому нічого не відомо про існування зазначених договорів, та категорично заперечує наявність будь яких зобов`язань перед особами вказаними у виконавчому написі. Він вважає, що вчинений виконавчий напис від 01.04.2021 року, є незаконним та таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що допущено порушення діючого законодавства, ніяких кредитних договорів з відповідачем не укладав і заборгованості не має. Просить суд визнати виконавчий напис № 65346 від 01.04.2021 року приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. таким, що не підлягає виконанню. 08.12.2021 року ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог та призначено судове засідання у справі. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів від приватного нотаріуса витребувано належним чином завірені копії виконавчого напису та документів, які стали підставою для його видачі та від приватного виконавця - копію виконавчого напису. 08.12.2021 року ухвалою суду клопотання позивача задоволено. Вжито заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення за виконавчим написом № 65346 від 01.04.2021 року, за виконавчим провадженням № 67026313, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. (а.с. 25). Ухвалою судді від 12.01.2022 року клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції повернуто без розгляду. 17.01.2022 року до суд надійшло клопотання представника позивача про долучення копії договору про надання правової допомоги, копії детального опису № 2 наданих послуг від 17.01.2022 року, копії квитанції № 2 від 17.01.2022 (а.с. 91-97). З клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду особи, які беруть участь у справі не зверталися. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовну заяву підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., будучи належною чином повідомлена про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Витребувані докази до цього часу до суду не надані. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., в судове засідання не з`явилася. Також від третьої особи надійшла копія виконавчого напису та договору. Третя особа просить розглядати справу без її участі (а.с. 35). В зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що на підставі виконавчого напису від 01.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., була винесена постанова від 05.10.2021 року про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису № 65346 від 01.04.2021 року приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. (а.с. 7зв.). 01.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В. вчинено виконавчий напис за № 65346 про стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 5852,14 грн. (а.с. 44.). ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., із заявою про примусове виконання рішення (а.с. 37). Згідно копії кредитного договору 169496-А від 30.12.2017р.між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] , укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 37 зв.- 43). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тобто редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Слід зазначити, що оскільки у нотаріальному процесі бере участь одна сторона правочину, то нотаріус оцінює документи як докази лише однієї заінтересованої сторони - стягувача, який звернувся до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав, при цьому, останній повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, позивач наявність заборгованості заперечує, очевидно, що кредитний договір 169496-А від 30.12.2017 року нотаріально не посвідчено, тобто нотаріус допустив порушення нотаріального порядку вчинення виконавчого напису. Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрованого в реєстрі за № 65346 від 01.04.2021 року, яке здійснюється в межах виконавчого провадження № 67026313 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. Що стосується витрат позивача на правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Відповідно ч. 1, 2 до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Отже, стороні на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов'язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов'язані із наданням правової допомоги. При цьому покладення обов'язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень ст. 137 ЦПК України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, у рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269). Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з квитанцією № 2 від 17.01.2022 року про сплату за надані послуги за договором № 46/3-2021 від 03.11.2021 р. на виконання умов Договору 46/3-2021 від 03.11.2021 року позивач сплатив адвокату Жукову В.В. 6300,00 грн. Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та підтверджуються належними і допустимим доказами, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача 908 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого останнім при зверненні з позовом до суду та 454 грн. 00 коп. судового збору за подання заяви про забезпечення позову, а всього 1362,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved