Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Представник позивача Ракицька І. М. в інтересах [PERSON] звернулася до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] є співвласником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 43,5 кв. м., житловою площею - 28,3 кв. м., складається з двох житлових кімнат площею - 8,4 кв.м. та 19,9 кв.м., кухні - 7,3 кв. м., ванної кімнати - 5,0 кв. м. та коридору - 2,9 кв.м. Іншими співвласниками квартири є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . На теперішній час відповідачі у вищевказаній квартирі не мешкають, закрили квартиру та обмежили доступ до неї позивачу, у зв`язку з чим позивач не може вільно користуватися квартирою та вимушений звернутися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. Ухвалою судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 11.11.2021 р. позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Представник позивача вказані в ухвалі недоліки усунула та змінила свої позовні вимоги, просила суд встановити порядок користування квартирою. Ухвалою судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 03.12.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідачам визначено строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 22.12.2021 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили суд задовольнити позовні вимоги. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] відзиву на позов не надали, у судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце судового засідання, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Новоайдарського районного суду Луганської області офіційного веб-порталу Судової влади України (а.с. 50-51), заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. Відповідно до\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно положень ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 43,5 кв. м., житловою площею - 28,3 кв. м., складається з двох житлових кімнат площею - 8,4 кв.м. та 19,9 кв.м., кухні - 7,3 кв. м., ванної кімнати (суміщена з туалетом) - 5,0 кв. м. та коридору - 2,9 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житло (а.с.6) та копією технічного паспорту (а.с.7). З позовної заяви вбачається, що між позивачем та відповідачами відсутня згода у питанні користування належною їм на праві спільної сумісної власності квартирою, у зв`язку з чим виникають конфлікти щодо користування квартирою та оплатою за комунальні послуги. Позивач сплачує за комунальні послуги, що підтверджується копіями особових рахунків по оплаті житлово-комунальних послуг (а.с.9-13). Позов мотивований бажанням позивача упорядкувати питання з утримання квартири, відкриття окремого особового рахунку на частину квартири, що неможливо без визначення порядку користування квартирою. Відповідно до вимог ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 3 ст.\~319\~ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст.\~356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1 ст.368, ч. 1-2 ст.369\~ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Частиною 1 ст.\~383\~ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~22.12.95\~року №\~20\~«Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~22.12.95\~року №\~20» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. Відповідачі у судове засідання не з`вилися, заперечень щодо встановлення порядку користування квартирою не надали. Суд вважає, що такий порядок користування квартирою, який просить встановити представник позивача, жодним чином не впливає на розмір часток сторін у праві спільної власності на квартиру і не обмежує їх право власності, не порушить житлових умов співвласників житла, оскільки кожній із сторін в користування виділяється ізольована житлова кімната, а тому приходить до висновку про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідачів на користь позивача слід стягнути 908,00 грн, які останній сплатив за подачу до суду позову (а.с.20,33) та просив покласти на відповідачів. На підставі ст. 317, 319, 321, 355-356, 368, 383 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.95 року № 20 «Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.95 року № 20», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»,

Outcome: approved