Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким визнати за нею, позивачем право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~Свої вимоги позивач мотивує тим,\~що зазначений будинок станом на 14 квітня 1991 року за типом відносився до робочого двору та належав дідусеві позивача, главі двору - [PERSON] , 1930 року народження, крім нього в будинку проживали також його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] та батько позивача - [PERSON] , 1957 року народження. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~Позивач стверджує, що [INFO] помер дідусь позивача - [PERSON] , після його смерті фактично спадщину прийняв батько позивача - [PERSON] , однак нотаріально факт прийняття спадщини не оформив. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить зазначений будинок, однак оформити спадщину позивач не може у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на зазначений будинок. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Ухвалою від 30.11.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду на 28.12.2021 року о09:00 годині (а.с.38), про що повідомлено сторін по справі (а.с.39). Ухвалою від 28.12.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 09:00 годині 19.01.2022 року (а.с.66), про що повідомлено сторін по справі (а.с.67). В судове засідання 19.01.2021 року: Позивач та її представник [PERSON] , діючий на підставі довіреності від 26.08.2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б., зареєстрована в реєстрі № 862 (а.с.33-35) в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.67)). Представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, на позовних вимогах наполягав (а.с.63). Відповідач Болградська міська рада Одеської області до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений\~належним чином відповідно до діючого законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.39, 67). Позовні вимоги визнав\~у повному обсязі, просив\~розглянути справу без участі представника (а.с.61-62). Третя особа [PERSON] до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена\~ належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.39). Щодо позовних вимог заперечень не висказала, просила\~ розглянути справу без її участі (а.с.64). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення\~позовних\~вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією\~з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину\~на\~нерухоме\~майно.\~\~ Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що\~право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. При зверненні до Приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. з приводу отримання свідоцтва про право на спадкування за законом після смерті батька, позивачці було відмовлено, в зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). Судом\~ встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами [ADDRESS] на праві власності належав до суспільної групи робочий двір. В даному домоволодінні проживали та були зареєстровані голова: - [PERSON] , дружина [PERSON] , син [PERSON] , що підтверджується довідкою № 587 від 18.08.2021 року, виданою Болградською міською радою Одеської області про склад і тип двору (а.с.27). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженої з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Вказана Інструкція передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В свою чергу, по господарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. В по господарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню книжок по господарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Господарства «пенсіонерів», які не мають працюючих членів сім`ї відносяться до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносилися до переходу на пенсію. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по цивільній справі №6-145цс13 Порядок введення по господарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи\~робочих або службовців залежно від займаної посади. З огляду на викладене, власником житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , 1930 року народження як голова робочого двору. Судом встановлено, що: [INFO] помер [PERSON] , у віці 75 років, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , виданим на підставі запису акту про смерть № 23 від 10.05.2006 року, складеного Табаківською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою:\~ [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом після смерті\~ [PERSON] , 1930 року народження є його син [PERSON] , 1957 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Болградським районним відділом реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису №123 (а.с.12). Згідно довідки Болградської міської ради Одеської області за №584 від 18.08.2021 року на день смерті [PERSON] , 1930 року народження в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] окрім померлого були зареєстровані і проживали: син [PERSON] , [INFO] , цивільна дружина сина [PERSON] , онучка [PERSON] (а.с.30). Згідно листа наданого Приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б., та відповіді Одеського державного нотаріального архіву від 20.12.2021 року № 5538/01-20 спадкова справа щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , не заводилась, спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не з`являлись (а.с.56, 68-70). А відтак, в силу вимог ст.1261, 1268 ЦК України спадкоємець [PERSON] , 1957 року народження вважається таким, що прийняв спадщину, що відкрилася після смерті батька. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , виданим на підставі запису акту про смерть № 751 від 18.11.2019 року, складеного Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить успадкований ним житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою:\~ [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом після смерті\~ [PERSON] є його дочка, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області на підставі актового запису №63 (а.с.7). Згідно довідки Болградської міської ради Одеської області за №583 від 18.08.2021 року на день смерті [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] окрім померлого проживала і була зареєстрована: цивільна дружина [PERSON] (а.с.31). Однак, з матеріалів спадкової справи №212/2019, наданої Приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б. щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася донька померлого [PERSON] (а.с.1) та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 2.1497 га. (а.с.54). Свідоцтво про право на спадщину за законом першої черги на житловий будинок спадкоємцю [PERSON] не видавалося (а.с.41-59). Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок на ім`я позивача, у зв`язку з відсутністю на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] правовстановлюючого документа на відповідний будинок (а.с.32). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом.\~ Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5).\~ У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved