Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - «Заявник») звернулась до суду з заявою про встановлення факту. В обґрунтування заявлених вимог Заявник посилається на наступні обставини. Заявник зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . За життя [PERSON] залишила заповіт на ім`я Заявника, посвідчений у Пилипчанській сільській раді Білоцерківського району Київської області 12.03..2007 року, зареєстровано в реєстрі за №27. Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 2,140 га, розташованої у Білоцерківському районі, Пилипчанська сільська рада, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії КВ №022034 від 14.10.1996 року та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №152419 від 08.09.2004 року, виданого на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації від 02.09.2004 року №310. З метою оформлення спадкового майна та отримання свідоцтва про право на спадщину, Заявниця звернулась до державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Карпусь І.О. з заявою про прийняття спадщини. 04.11.2021 року нотаріусом було відмолено у оформленні спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті її матері, так як спадкоємець не має прав на спадкування, оскільки в установлений законом шестимісячний строк спадщину не прийняв. Заявниця разом зі своєю матір`ю фактично, без реєстрації за її адресою: [ADDRESS] , проживала з жовтня 2018 року і до дня її смерті. Здійснила її поховання, опікувалась і продовжує опікуватися її майном. Оскільки Заявниця проживала з померлою матір`ю тривалий період, то вважала, що фактично вступила у володіння та управління майном, яке належало матері, і не знала про необхідність звернення з заявою до нотаріуса протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця. За таких обставин була вимушена звернутися до суду та просила встановити факт того, що на час відкриття спадщини - [INFO] , постійно проживала разом з спадкодавцем - [PERSON] , місце реєстрації якої: [ADDRESS] . 09.12.2021 року судом відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с.32-33). 31.12.2021 року на виконання вимог ухвали суду від 09.12.2021 року, Білоцерківскою районною державною нотаріальною конторою Київської області, засобами поштового зв`язку направлено лист від 24.12.2021 року №1901/01-16, в якому зазначено, що згідно з паперовими носіями, спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася (а.с.39). В судовому засіданні Заявник підтримала заяву, надала пояснення аналогічні викладеним в заяві та просила її задовольнити. В судовому засіданні представник Заявника підтримала заяву, надала пояснення аналогічні викладеним в заяві та просила її задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи - Білоцерківської міської ради Київської області не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 10.01.2022 року засобами поштового зв`язку на адресу суду направив клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами у справі, на розсуд суду (а.с.43). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що Заявник є її матір`ю, а [PERSON] була її бабусею. У період з грудня 2019 року мати постійно проживала з бабусею у [ADDRESS] у будинку матері, оскільки за бабусею необхідно було доглядати за станом її здоров`я і за віком. Заявник готувала для бабусі їжу, прибирала у хаті, робила все, що було необхідно для догляду матері. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що Заявник є її рідною тіткою по лінії матері. [PERSON] була її бабусею. Бабусі було 94 роки та тітка (Заявник) проживала з нею у будинку по [ADDRESS] . Там вона доглядала за бабусею: працювала по домогосподарству; на городі; готувала їжу, прала, регулярно відводила бабусю до лікаря. Вони проживали разом приблизно рік до моменту смерті бабусі. Вона це знає, оскільки сама також проживала на цій вулиці. Суд, вислухавши пояснення Заявника та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин. [INFO] померла мати Заявника [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 11.12.2019 року, виданого Виконавчим комітетом Пилипчпнської сільської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис №19 (а.с.10). За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 19.03.2007 року у Пилипчанській сільській раді Білоцерківського району Київської області 12.03.2007 року, зареєстровано в реєстрі за №27, відповідно до якого земельну частку (пай), майновий пай та грошовий вклад в Державному ощадному банку України, філія - Білоцерківське відділення №211 на рахунку № [NUMBER] заповіла своїй дочці - Заявниці [PERSON] (а.с.15). Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 2,140 га, розташованої у Білоцерківському районі, Пилипчанська сільська рада, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії КВ №022034 від 14.10.1996 року та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №152419 від 08.09.2004 року, виданого на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації від 02.09.2004 року №310 (а.с.13, 14). З метою оформлення спадкового майна та отримання свідоцтва про право на спадщину, Заявниця звернулась до державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Карпусь І.О. з заявою про прийняття спадщини. 04.11.2021 року нотаріусом було відмолено у оформленні спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті її матері, так як спадкоємець не має прав на спадкування, оскільки в установлений законом шестимісячний строк спадщину не прийняв (а.с.16). Таким чином, надані Заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані нею обставини та заінтересованою особою не спростовані. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст.1262 ЦК України, визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Статтею 315ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання Заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з оформленням прав на спадкове майно. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні з пояснення та поданих Заявником доказів, допиту свідків судом встановлено, що померла [PERSON] , [INFO] , постійно проживала за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю дочкою - Завницею [PERSON] яка здійснювала за нею догляд, піклування до дня смерту матері. Метою встановлення факту спільного проживання Заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права Заявника на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд приходить до висновку про те, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним, достовірними та допустимими доказами. На підставі викладеного та

Outcome: approved