Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

25.11.2021 [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: розділити порівно спільно набуте ними майно в період шлюбу, присудивши їй майно на суму 29629 грн., а саме: телевізор Samsung вартістю 2000 грн., кофейний набір вартістю 600 грн., чайний набір вартістю 400 грн., м`яка частина (диван 2 крісла) вартістю 4000 грн., килимові доріжки (2,20х1,20 м) - 2 шт. =4.40 м. по 200 грн. 1 м. =880 грн., великі фужери (кришталь) 12 шт. (1 шт х120) загальною вартістю 1440 грн., малі фужери (кришталь) 12 шт. (1 шт х100 грн.) загальною вартістю 1200 грн., світильник 1 шт. - 500 грн., килимові доріжки 2,30 х 1 м., вартістю 345 грн.;1,67х0,80 см. Вартістю 250 грн., 3,30х1 м. вартістю 495 грн., диван 1 шт вартістю 600 грн., столик журнальний 1 шт вартістю 300 грн, крісла 6 шт по 200 грн., загальною вартістю 1200 грн, доріжка 525 м. вартістю 1313 грн, світильник 1 шт. вартістю 300 грн.; диван вартістю 800 грн., холодильник двохкамерний вартістю 6000 грн., світильник 1 шт. вартістю 200 грн. килимові доріжки: 3х0,80 м вартістю 450 грн., 3,30х0,80 м вартістю 495 грн., 3,30х0,80 м вартістю 495 грн., Арка 4х0,80 м вартістю 600 грн., килим овальний (2,50х1,50) вартістю 1500 грн., доріжка 1,66х1 м. вартістю 166 грн., доріжка 2х0,80 м вартістю 200 грн., порохотяг Samsung вартістю 500 грн., стіл розкладний 1 шт. вартістю 400 грн, пральна машинка Samsung вартістю 2000 грн. [PERSON] просить присудити майно на загальну суму 36800 грн., а саме: стінка вартістю 4000 грн., журнальний столик вартістю 250 грн., люстру вартістю 1300 грн, спальний набір, який складається з шафа 4-х дверна, ліжко двоспальне, дзеркало (трюмо) з пуфиком, комод, тумбочки 2 шт, загальною вартістю 13000 грн., нічні лампи 2 шт., загальною вартістю 300 грн., бар вартістю 1500 грн., кухонний набір, який складається з тумби нижні 2 шт, тумба під мийкою 1 шт., тумби підвісні 3 шт., мийка, витяжка загальною вартістю 4500 грн., стіл вартістю 400 грн., табуретки 3 шт, вартістю 300 грн., світильник 1 шт вартістю 200 грн., комод для взуття 1 шт. вартістю 600 грн., дзеркало вартістю 300 грн., світильник 1 шт вартістю 350 грн., вішалка вартістю 1500 грн., драбина вартістю 300 грн. та автомобіль ВАЗ 2106 1990 року випуску, вартістю 8000 грн., та стягнути з відповідача в її користь грошову компенсацію за належну їй частку в спільному майні в розмірі 3585,50 грн. та судові витрати в розмірі 933 грн. (908 грн. судовий збір та 25 грн. послуги банку). В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.05.1982 зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільних дітей у них немає. Їхнє сімейне життя не склалося, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 19.03.2020 шлюб між ними розірвано. За час шлюбу ними набуто спільне нерухоме та рухоме майно. Зокрема, згідно Свідоцтва на право власності на квартиру від 10.01.2003 їм належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] загальною площею 72,9 кв.м. Будинок відносився до новобудови, і за власні кошти вони свою квартиру облаштували «під ключ» і обставили повністю новими речами (меблями, килимами, люстрами, шторами, побутовою технікою, посудом т.д.) У зв`язку з розірванням шлюбу вони вирішили поділити рухоме майно, що знаходиться у вказаній вище квартирі. Оскільки в добровільному порядку відповідач вирішити це питання не хоче, то звертається до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 29.11.2021 прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, долучені до позову, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15.05.1982 у Відділі ЗАГС Самибірського міськвиконкому Львівської області, актовий запис №90. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.03.2020 шлюб між сторонами розірвано. Як вбачається зі Свідоцтва на право власності на квартиру від 10.01.2003 [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , загальна площа квартири становить 72,9 кв.м. Як стверджує позивач за час шлюбу, вони з відповідачем придбали майно, яке просить поділити. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, враховуючи, що спірне майно набуте сторонами за час шлюбу, таке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, за варіантом, запропонованим позивачем, оскільки, відповідач відзиву на позовну заяву не подав, хоча копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та додатками до неї отримав 04.12.2021, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов підставним та такий слід задоволити. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved