Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

28.07.2021 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтуванні своєї позовної заяви позивач зазначає наступне, що 02.10.2013 року між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір. 05.02.2020 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною було видано виконавчий напис № 4409. На підставі вище зазначеного виконавчого напису 11.03.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком Костянтином Олександровичем було відкрите виконавче провадження. Позивач у своїй позовні заяві зазначає, що виконавчий напис, який був вчинений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення заборгованості з порушенням строків визначених ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зокрема стягнення заборгованості здійснюється в період із 27.12.2017 року по 29.11.2019 року тобто із порушенням трирічного строку, у зв`язку з чим нотаріус не мав права видавати виконавчий напис. Крім того нотаріус може вчинити виконавчий напис лише на підставі оригіналу нотаріально засвідченого договору, однак не зважаючи на це нотаріус вчинив виконавчий напис на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений. Отже нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості перед стягувачем та дотриманням ним строків звернення та видав виконавчий напис з порушенням чинного законодавста. Враховуючи вище викладене позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що вчинений із грубим порушенням вимог ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та не є безспірним, а тому позивач просить суд задовольнити його позовну заяву на визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 02 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у загальному позовному провадженні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Інші сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так судом встановлено, що відповідно до договору банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0839/82/0097124 від 02 жовтня 2013 року, щодо якого між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір на суму 9949,34 грн., де кредитодавець зобов`язався надати кредит в розмірі який встановлено у договорі, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредитні кошти на умовах які зазначені у договорі. Встановлено, що 25 лютого 2020 року приватним нотаріус Київського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною було видано виконавчий напис який зареєстровано в реєстрі за № 4409 яким стягнуто заборгованість за кредитним договором № 014/0839/82/0097124 від 02 жовтня 2013 року, де стягнення проводиться в період з 27.12.2017 року по 29.11.2019 року та сума заборгованості складає 40 661,16 грн., у тому числі з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 26 643,19 грн., прострочена заборгованість за процентами 14 017,97 грн. Згідно до постанови про відкриття виконавчого провадження виданої приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком Костянтином Олександровичем від 11.03.2020 року № 61510444 якою було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 4409 від 05.02.2020 року виданого приватним нотаріус Київського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 40 961,16 грн., з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд». Крім того, судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2021 року №931/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату №5 від 19.02.2021 року свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 17.01.2008 року № 6685 на ім`я [PERSON] , було анульовано на підставі пп. «е» п.2 ч.1 ст. 12 ЗУ «Про нотаріат», а саме: у зв`язку з неодноразовим з неодноразовим порушенням нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій. Також встановлено, що на підставі вище зазначеного наказу Міністерства юстиції України, наказом Міжрегіонального управління від 15.03.2021 року № 280/6 діяльність приватного нотаріуса Хари Н.С. припинена з 15.03.2021 року. В свою чергу позивач вважає, що вчинений виконавчий напис є незаконним, так як нотаріус може вчиняти виконавчий напис лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотриманням строків звернення. Так, судом встановлено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, і Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. При цьому, судом встановлено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, як встановлено судом, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису додаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, нотаріусом не було повідомлено боржника про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, на що відповідно останній не міг відреагувати жодним чином, тим більше надати заперечення проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус мав би вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не було перевірено безспірність вимог кредитора (відповідача). Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 року про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, а саме: в п. 10 вказаного узагальнення зазначено, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Інших відомостей та доказів, станом на час розгляду справи, які б спростували вказаний факт, відповідачем до матеріалів справи не додано. Також суд враховуючи позицію Верховного суду України від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц де Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню суд, встановивши відсутність доказів направлення позичальником листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа, що встановлено законом відповідна процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім того, згідно матеріалів справи, заборгованість обчислюється за період 27.12.2017 року по 29.11.2019 року, договір про надання банківських послуг, на якому було вчинено виконавчий напис нотаріусом, не був нотаріально посвідчений. При цьому, у відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій же постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. При цьому, Велика палата Верховного суду в своїй постанові від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц) також зазначила, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Крім того ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності до ст. 285 ЦК України загальна позовна давність встановлюється три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, нотаріус не може вчиняти виконавчий напис на право вимоги на не нотаріально посвідченому договорі, після спливу більше трьох років та не переконавшись у безспірності заборгованості не повідомивши боржника про наявність в нього заяви звернення від стягувача, що унеможливлює право боржника подати заперечення чи пояснення тим самим обмеживши його права. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, та аналізуючи зібрані докази в справі, суд вважає, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, вчинив виконавчий напис на підставі не нотаріально посвідченому договорі із спливом трьох річного строку та не повідомивши боржника про надходження до нього заяви від стягувача про винесення виконавчого напису. Зазначене дає підстави вважати, що нотаріус не упевнився безспірності характеру правовідносин сторін, а тому позовні вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає, що виконавчий напис підлягає визнанню судом таким, що повністю не підлягає примусовому виконанню з моменту його вчинення. А отже, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та повністю доведеними в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог у разі задоволення позовну на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved