Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач, звернувшись з цим позовом до суду, просила: стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь її, [PERSON] , [INFO] ,. аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме: дітей віком від 6-ти до 18-ти років, з 01 січня 2395 гривень, з 01 липня 2510 гривень, з 01 грудня 2618 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 02 серпня 2021 р. і до повноліття дитини; [PERSON] , [INFO] , не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме: дітей до 6-ти років: з 01 січня 1921 гривню, з 01 липня 2013 гривень, з 01 грудня 2100 гривень, щомісячно, починаючи з 02 серпня 2021 р. і до повноліття дитини. На обґрунтування поданого позову позивач посилалась на те, що перебувала у шлюбі із відповідачем, від якого народила 2-х дітей. Діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні та забезпеченні. Домовленості із відповідачем про матеріальну допомогу між ними не досягнуто, а добровільно та регулярно допомагати утримувати дітей відповідач не бажає. Також позивач просила провести судовий розгляд за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, про що до суду була подана заява відповідного змісту. Відповідач, в особі свого представника позовні вимоги визнав частково. Посилався на те, що не працює, має не регулярний та мінливий дохід, але допомагає позивачу добровільно утримувати дітей продуктами харчування, іграшками та іншим. Просив позов задовольнити частково та стягувати на 2-х дітей по 1010 р., на кожну, що складає 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як передбачено законом. Судом встановлено наступне. Сторони по справі перебували у шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Березівського районного суду Одеської області. Від шлюбу у сторін народилось 2-є дітей: [PERSON] , [INFO] , що було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Миколаївському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, про що 06 березня 2015 р. складено відповідний актовий запис №27. Свідоцтво про народження [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , що було зареєстровано Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 03 жовтня 2018 р. складено відповідний актовий запис №215. Свідоцтво про народження [NUMBER] . Діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні, не хворіють, на диспансерному обліку не перебувають. Позивач не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею 3-х річного віку, інших доходів не має. Домовленості між сторонами про утримання та забезпечення дітей між сторонами не досягнуто. Відповідач не хворіє, інших утриманців не має, офіційно не працює, має мінливий не регулярний дохід, стягнень по виконавчим документам не має. Інші обставни, що мають істотне значення і впливають на розмір аліментів, судом не встановлені. Вивчивши матеріали справи, на підставі представлених доказів та доведення перед судом їх переконливості суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. Відповідно до ч.1,2 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.1,3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі М.С. проти України, при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись\~ст.51 Конституції України яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.\~ Згідно ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.\~ Таким чином і відповідач зобов`язаний утримувати своїх малолітніх дітей. Згідно до положень ч.3 ст.181\~СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як було встановлено відповідач не хворіє, інших утриманців не має, офіційно не працює, має мінливий не регулярний дохід, стягнень по виконавчим документам не має, інші обставни, що мають істотне значення і впливають на розмір аліментів не встановлені. Отже, відповідач як батько зобов`язаний забезпечувати належний рівень життя своїх дітей. Згідно ч.2 ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено Законом України «Про державний бюджет України на 2021 р.», прожитковий мінімум складає для: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Слід зазначити, що за положеннями ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, виходячи з встановленого судом позивач не дотримався положень наведеної норми та не надала жодних підтверджень своїх доводів на обґрунтування вимог про стягнення аліментів за минулий час, до пред`явлення позову до суду. Так само і відповідач зазначаючи розмір аліментів, які він згодний сплачувати не надав суду жодних доказів на обґрунтування вказаного ним розміру. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на вищевикладене, та враховуючи, що законодавчо встановлений прожитковий мінімум для дитини віком до 6-ти років з 01 липня 2021 р. складає 2013 гривень, а для дитини віком від 06 до 18-ти років складає 2510 гривень, то 50% від прожиткового мінімуму складають відповідно 1\~006 гривень 50 коп. і 1\~255 гривень відповідно. Відповідно до ст.367\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при пред`явлені позову по стягненню аліментів, то згідно ч.1 ст.142\~ЦПК України з відповідача у дохід держави повинні бути стягнені відповідні судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial