Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Адвокат Пономаренко Н.М., яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування житлового будинку від 21 жовтня 1999 року. У належному позивачу будинку зареєстрований [PERSON] , який у вказаному будинку не проживає. Особистих речей відповідача у будинку немає, комунальні платежі він не сплачує та участі у ремонті будинку не приймає. Врегулювати питання у позасудовому порядку позивач не має можливості, оскільки відповідач з 2014 року не проживає на території України, проти того що має бути знятим з реєстрації не заперечує. Визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням необхідно для отримання житлової субсидії. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 16 листопада 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що [PERSON] є її сином, який з 2014 року за місцем реєстрації, а саме: у будинку [ADDRESS] не проживає, участі в утриманні будинку не приймає. Судові витрати просила віднести за її рахунок. Представник позивача - адвокат Пономаренко Н.М. позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з якої вбачається, що проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 56). Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні пояснив, що з родиною [PERSON] знайомий давно, оскільки вони проживають на одній вулиці та є сусідами. Відповідач [PERSON] є сином [PERSON] . Йому відомо, що [PERSON] у 2014 році поїхав на заробітки до Російської Федерації та з того часу він його не бачив. Зараз у будинку [ADDRESS] проживає [PERSON] сама, [PERSON] до неї не приїздить та по господарству не допомагає. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] та їй відомо, що у 2014 році [PERSON] поїхав на заробітки та з того часу вона його не бачила. [PERSON] сама проживає у будинку та його доглядає. Їй не відомо, щоб відповідач надавав кошти на утримання будинку. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 21 жовтня 1999 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого Державним нотаріусом В.О. Власовою (а.с. 8). Згідно довідки № 5078, виданої 13 жовтня 2021 року Сватівською міською радою Луганської області, в належному [PERSON] будинку [ADDRESS] , з 07 серпня 2088 року зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Відповідно до Акту про фактичне місце проживання (не проживання) особи на території Сватівської міської ради, складеного комісією Сватівської міської ради Луганської області у складі керуючого справами міської ради Налобіної М.А. та спеціалістом відділу соціального захисту населення Петровою А.О., у будинку [ADDRESS] фактично проживає [PERSON] (а.с. 53). Згідно копії домової книги, заведеної на будинок [ADDRESS] , у будинку з 07 серпня 2008 року зареєстрований [PERSON] (а.с. 9-13). Позивач та її представник, звертаючись до суду, посилаються на те, що відповідач [PERSON] є членом сім`ї позивача та у зв`язку з тривалою відсутністю за адресою реєстрації, втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в будинку, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Нормами статті 405 ЦК України передбачається, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] є членом сім`ї позивача [PERSON] . В житловому будинку за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2014 року, обов`язки щодо утримання будинку і сплати комунальних послуг не несе, а отже, своєю реєстрацією в будинку чинить перешкоди власнику - позивачу [PERSON] у розпорядженні своїм майном. Таким чином, порушення права власності мають бути усунуті відповідно до положень ст. 321 ЦК України, оскільки право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права, або обмежений у його здійсненні. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, задовольняючи позовні вимог [PERSON] задовольняє її клопотання та відносить судові витрати за її рахунок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved