Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду 29 вересня 2010 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2011 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини у розмірі 416,00 гривень щомісяця до повноліття дитини, які підлягають індексації відповідно до закону. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2019 року змінено розмір аліментів, визначений рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2011 року, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини аліменти в розмірі 2 027,00 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону до повноліття дитини. На теперішній час, після ухвалення рішення, у позивача погіршився матеріальний стан, а саме він вдруге одружився та у нього народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Він перебуває на обліку в УПСЗН і є одержувачем допомоги при народженні дитини з 01.03.2020 по теперішній час, тобто знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Інших доходів у позивача не має. Крім того, позивач не має власного житла і вимушений орендувати житло. Також автомобілем INFINITI FX, 2012 року випуску, наприкінці 2019 року заволоділа невстановлена особа, з приводу чого розслідується кримінальне провадження. За таких обставин, позивач просив суд зменшити розмір встановлених судом аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , з 2027 грн. на 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 20 січня 2022 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. У судове засідання позивач [PERSON] надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, повідомлена належним чином, отримавши копію позовної заяви 26.11.2021, про що свідчить поштове повідомлення, своїм правом надання відзиву на позов не скористалася. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №678. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2011 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 416,00 грн. щомісяця, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи проводити стягнення з 26 вересня 2011 року та до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2019 року змінено розмір аліментів, визначений рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2011 року, та стягнуто з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2027,00 грн., щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. Судом також встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю, знаходиться на її утримання та вихованні. Звертаючись до суду, позивач зазначає, що [INFO] він став батьком дитини - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1181. Проте, дана обставина була предметом розгляду і врахована судом при ухваленні рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2019 року. Водночас, з 01.03.2020 позивач [PERSON] перебуває на обліку в Лівобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради (АНД район) і є одержувачем допомоги при народженні дитини - [PERSON] , [INFO] . З довідки наданої з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] інших доходів, окрім допомоги при народженні дитини, не має. На підтвердження свого матеріального стану, позивачем також надано Договір оренди житла від 22.01.2021, а також витяг з ЄРДР про розслідування кримінального провадження №12021041640000442 про заволодіння майном [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 травня 2018 року по справі № 581/638/17-ц, суд касаційної інстанції зазначив, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Відповідно до роз`яснень наданих у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає можливим задовольнити позов та зменшити розмір аліментів. Судові витрати віднести на рахунок держави.

Outcome: approved