Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

11 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 839719361 від 28 травня 2019 року у розмірі 63027,42 грн., а також судовий збір у розмірі 2270 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн. Позов обґрунтовано тим, що 28 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (далі - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 839719361 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідачка добровільно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» - www.moneyveo.ua та обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначивши свої персональні дані, у тому числі банківську картку, на яку в подальшому отримала грошові кошти в сумі 14999 грн. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, який було направлено їй 28.05.2019 року на вказаний нею в заявці про отримання грошових коштів номер мобільного телефону. Згідно умов кредитного договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 14999 грн. строком на 30 днів зі сплатою 0,60 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього Договору. Відповідно до п. п. 1.4, 1.5, 1.6 Кредитного договору, позичальник сплачує товариству проценти з користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 219,00 % річних; розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною кредиту. Згідно п. 4.4 Кредитного договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. В свою чергу відповідачка зобов`язалася своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - ТОВ «Таліон Плюс») було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним вище кредитним договором. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, у відповідності до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 38699,71 грн., з яких: 14997,49 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23702,22 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідачка не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, в зв`язку з чим 10 листопада 2020 року позивач направив їй вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором. Станом на день звернення до суду з даним позовом заборгованість за кредитним договором № 839719361 від 28.05.2019 року відповідачкою не погашена, загальна сума заборгованості становить 63027,42 грн., яка складається з наступного: 14997,49 грн. - заборгованість по кредиту; 23702,22 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 24327,71 грн. - штрафи та пеня. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 839719361 від 28.05.2019 року у розмірі 63027,42 грн., а також понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 2270 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 15 грудня 2021 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідачка [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовує тим, що стороною позивача до позову не додано її заяви, з якої б вбачалося її бажання отримати кредит та його розмір, а також не надано жодних відомостей про зазначення нею номеру платіжної карти, на яку мали бути перераховані кредитні кошти. Інформація про спосіб отримання нею кредитних коштів, а саме інформація про банківський рахунок або номер карти, на яку перераховуватимуться кошти, відсутня і в кредитному договорі. Окрім того, кредитний договір від 28.05.2019 року за № 839719361 не містить її підпису, оскільки позивачем не надано відомості про сертифікацію ключа ЕЦП чи відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. У наданому позивачем кредитному договорі не наведено жодного ідентифікатору, як і не зазначено, яким саме чином договір нібито підписувався зі сторони кредитодавця. Таким чином, позивачем не доведено факту укладення сторонами договору кредиту від 28.05.2019 року за № 839719361, що в свою чергу свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Відповідачка у своєму відзиві також зазначила, що надана позивачем роздруківка під назвою «Платіжне доручення» від 28.05.2019 року не відповідає вимогам чинного законодавства щодо оформлення первинних облікових документів, так як на ній відсутні підпис представника банку та його ПІБ, а наявний лише підпис представника ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», яка є зацікавленої особою. Вказане спростовує твердження позивача щодо отримання нею будь-яких коштів за кредитним договором. Крім того, позивачем не додано до позовної заяви договору про відкриття та обслуговування рахунку, а надана «довідка щодо дій позичальника» підписана директором ТОВ «Таліон Плюс», при тому, що вона стосується дій, які нібито вчиняв позичальник у ІТС ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Також відповідачка звертає увагу на те, що позивач у позовній заяві стверджує, що між нею та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» було укладено кредитний договір 28.05.2019 року, в той же час договір факторингу між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до неї за вказаним вище кредитним договором, укладено 28 листопада 2018 року, тобто за 6 місяців до нібито укладеного кредитного договору. До того ж позивачем не надано суду оригіналу чи копії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, як і не надано реєстру боржників, право вимоги до яких нібито відступлені від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Щодо укладеного 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» договору факторингу № 05/0820-01 відповідачка зазначила наступне. Так, згідно ст. 350 ГК України фактором може бути лише банк. Фактор для надання фінансової послуги має бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. Однак, позивачем не надано доказів включення ТОВ «Таліон Плюс» до Державного реєстру фінансових установ та не надано доказів на підтвердження права ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» надавати послуги з факторингу, відсутні дані про сплату ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» певної грошової суми ТОВ «Таліон Плюс» за відступлення права грошової вимоги. Разом із відзивом відповідачка подала клопотання про витребування доказів, які ухвалою суду від 17 грудня 2021 року задоволено, в зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 13 січня 2022 року. 13 січня 2022 року перед початком судового засідання на електронну адресу суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Юхименка Ю.Ю. про долучення доказів, у якій він просив долучити до матеріалів справи платіжне доручення № 02d11734-03e7-49c2-9bdf-6e3b81708cf4 від 28 травня 2019 року. В заяві також вказує, що оригінал цифрового підпису, що містить базу даних, що свідчить про вчинення відповідачкою заходів, направлених на отримання кредиту, неможливо надати, оскільки ці дані знаходяться у первісного кредитора - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Доказом підписання договору є Довідка щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Щодо надання оригіналу первинних облікових документів (меморіального ордеру, виписки по рахунку, видаткового касового ордеру), то на момент подання заяви про долучення доказів представник позивача не отримав оригінал платіжного доручення АТ КБ «ПриватБанк» на переказ та зарахування грошових коштів на банківську карту отримувача. Оригінал пропозиції (оферти) укласти договір № 839719361 від 28 травня 2019 року із оригіналом доказів того, що вказана пропозиція була направлена саме відповідачці та оригінал прийняття (акцепту) запропонованої оферти відповідачкою із оригіналами доказів, що саме відповідачкою було направлено таке прийняття пропозиції, знаходиться у ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення судового засідання від неї не надходило. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Так, позивачем до позову додано копію договору № 839719361 від 28 травня 2019 року, згідно п. 1.1 якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язується надати позичальнику [PERSON] кредит без конкретної споживчої мети на суму 14999 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4 цього договору. Відповідно до умов вказаного вище Договору, строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів (п. 1.2 Договору); кредит надається строком на 30 днів (п. 1.3 Договору); нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,60 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору (п. 1.4 Договору); позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 219,00 відсотків річних (п. 1.5 Договору); розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.6 Договору). Згідно п. 4.4 Договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Згідно Графіку розрахунків, який є додатком № 1 до Договору, сторони погодили наступний графік розрахунків: термін платежу - 27 червня 2019 року; сума кредиту - 14999 грн; нарахований процент - 2699 грн 70 коп.; до сплати (разом) - 17698 грн. 70 коп. Однак, як вбачається з договору № 839719361 від 28 травня 2019 року та Графіку розрахунків вони не містять підписів позичальника [PERSON] , а саме одноразового ідентифікатора, як це передбачено Договором. Дана обставина, незважаючи на те, що позивачем окремо надано довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», за підписом директора ТОВ «Таліон Плюс», яка містить одноразовий ідентифікатор, не дає підстав вважати, що відповідачка була ознайомлена саме із цими умовами договору, копію якого долучено позивачем до позовної заяви. Окрім того, суд враховує, що, звертаючись до суду із даним позовом, позивач не довів факт відступлення права грошової вимоги до відповідачки за спірним кредитним договором від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» та від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Позивач, стверджуючи про те, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 839719361 від 28 травня 2019 року, надав суду лише копію довідки ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» від 02 липня 2021 року № 17/07 та копію витягу з додаткової угоди № 25 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеної 21 жовтня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Проте з вказаних документів неможливо встановити змісту договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, на який посилається позивач у своєму позові. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З доданих до позовної заяви документів вбачається, що спірний кредитний договір укладений пізніше ніж договір факторингу, на який посилається позивач, а саме 28 травня 2019 року. За відсутності в матеріалах справи договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року неможливо встановити предмет такого договору та чи було у ньому передбачено відступлення права вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У довідці № 17/07 від 02 липня 2021 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» підтверджує, що 03 грудня 2019 року було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором № 839719361 від 28 травня 2019 року, укладеним з [PERSON] ТОВ «Таліон Плюс» (код ЄДРПОУ 39700642) згідно укладеного договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Разом з тим, позивачем не надано суду ні договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ні будь-яких інших документів на підтвердження наведених у довідці обставин щодо відступлення 03 грудня 2019 року права вимоги за вказаним вище кредитним договором ТОВ «Таліон Плюс», що унеможливлює встановити зміст (предмет) договору, за яким, за твердженням позивача, відбулося відступлення права грошової вимоги за спірним кредитним договором. Також суд зазначає, що згідно наданої позивачем копії витягу з додаткової угоди № 25 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеної 21 жовтня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції, зокрема п. 1.3 Договору виклали у такій редакції: «Право вимоги» - права грошових вимог Клієнта до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому». Проте вказану додаткову угоду від 21 жовтня 2020 року суд не може взяти до уваги, оскільки як вбачається з матеріалів справи, вона укладена після підписання 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» договору факторингу № 05/0820-01. Отже, позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 839719361 від 28 травня 2019 року від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» та відповідно від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку із їх недоведеністю. З огляду на вищевикладене, в задоволення позову слід відмовити.

Outcome: dismissed