Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

1.Позиція позивача. У жовтні 2021 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач [PERSON] , просить: - змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П. від 06 листопада 2019 року, згідно з яким з відповідача на її, [PERSON] користь стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів до досягнення дитиною повноліття, стягнувши з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на її, [PERSON] користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5\~000 гривень щомісячно до повноліття дитини із подальшою індексацією. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 03 листопада 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року, яке набрало законної сили 23 березня 2020 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від даного шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю [PERSON] 06 листопада 2019 року суддею Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області видано Судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів до досягнення дитиною повноліття. Відповідач виконує даний Судовий наказ самостійно протягом двох років у повній мірі, сплачуючи позивачу аліменти на сина у розмірі 5\~000 гривень. Фактично відповідач виконує Судовий наказ сплачуючи аліменти у твердій грошовій сумі, з чим позивач погоджується та вважає такий спосіб виконання найдоцільнішим, у зв`язку з чим бажає змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів на утримання спільного малолітнього сина, при цьому фактично не змінюючи їх розмір. 2. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи № 208/8619/21 за його відсутності, визнав позовні вимоги у повному обсязі. 3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 08 жовтня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з матеріалами позовної заяви до\~ [PERSON] «про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини». 11 листопада 2021 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження. 09 грудня 2021 року через канцелярію суду позивач [PERSON] подала заяву згідно до змісту якої, просить розглянути справу без її участі та без застосування засобів технічної фіксації, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі (а.с.25). 09 грудня 2021 року відповідачем [PERSON] отримано копію позовної заяви з доданими до неї документами (а.с.26). 09 грудня 2021 року через канцелярію суду відповідач [PERSON] \~подав заяву,\~в якій\~просив проводити\~розгляд справи\~№ 208/8619/21\~за його\~відсутності,\~визнав позовні\~вимоги у\~повному обсязі (а.с.27). 4. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому 03 листопада 2006 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1055, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, яке набрало законної сили 23 березня 2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.12-14). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданим 04 вересня 2012 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.9). 06 листопада 2019 року Судовим наказом Заводського районного суду м. Дніпродзержинська стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП \~ [NUMBER] ,\~ зареєстрованого\~та мешкаючого\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП \~ [NUMBER] ,\~яка зареєстрована\~та мешкає\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~на утримання\~дитини [PERSON] ,\~ [INFO] \~аліменти у\~розмірі 1/4\~частки з\~усіх видів\~його заробітку\~(доходу),\~але не\~менше 50\~відсотків мінімального\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~щомісяця, та\~\~не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку, починаючи з «06» листопада 2019 р., і до досягнення дитиною віку повноліття. Відповідач [PERSON] виконує Судовий наказ від 06 листопада 2019 року про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] самостійно сплачуючи 1/4\~частки з\~усіх видів\~свого заробітку\~(доходу), що складає 5\~000 (п`ять тисяч) гривень, що підтверджено позивачем. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 5. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України\~визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За положеннями частини другої\~статті 75 СК України\~право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що\~\~аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка\~\~не забезпечена прожитковим мінімумом. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України\~\~ від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17. З урахуванням вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.1991 року\~та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень до ч.1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях, щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ\~встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі\~ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною п`ятою\~ст. 183 СК України, передбачено розмір аліментів на одну дитину - одна чверть, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За приписами ч. 2 ст.\~182\~цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно до ч.1ст.192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. За\~ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст.181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним погіршенням матеріального становища отримувача аліментів, зміни сімейного стану, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Сімейний кодекс\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3\~ст.181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з приписом ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. 6. Висновки та мотиви прийнятого рішення. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. Правова позиція Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13). Суд враховує, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував щодо зміни способу стягнення з нього аліментів визначеного Судовим наказом Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 листопада 2019 року. Суд вважає за можливе змінити спосіб стягнення аліментів стягнутих\~з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~адреса реєстрації:\~ [ADDRESS] , на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до Судового наказу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 листопада 2019 року по справі №208/7370/19, та стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі у розмірі 5\~000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, від усіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] . Згідно з п.23Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Outcome: approved