Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

03 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», за участі третіх осіб: приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.В., зареєстрований в реєстрі за №70886, про стягнення з нього, [PERSON] , на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором №281702 від 06.02.2019 року, укладеним між ТОВ «ТОП КРЕДИТ» та [PERSON] за період з 26.02.2019 року по 27.05.2021 року у розмірі 1400,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 558,60 грн. заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками, 11155,80 грн. заборгованість за нарахованою пенею та витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису; стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №70886, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором №281702 від 06.02.2019 року, укладеним між ТОВ «ТОП Кредит» та [PERSON] за період з 26.02.2019 року по 27.05.2021 року у розмірі 1400,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 558,60 грн. заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками, 11155,80 грн. заборгованість за нарахованою пенею та витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису. Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. від 15.11.2021 року відкрито виконавче провадження №67520578 з виконання виконавчого напису. Вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням вимог ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вказана у оспорюваному виконавчому написі заборгованість не є безспірною. Спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом 28 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». За таких обставин до суду було подано позов про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 03.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 03.12.2021 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, що проводиться в межах виконавчих проваджень. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання представник відповідача ТОВ «Українські фінансової операції» не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, не звертався з заявою про відкладення розгляду справи, не надав суду пояснень про причини неявки та відзив на позовну заяву. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Третя особа приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача, а також третіх осіб, на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач та треті особи повідомлялись належним чином про дату, час та місце слухання справи, відповідач не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами статті 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З письмових матеріалів вбачається, що 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №70886, про стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансової операції», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Джобер» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №2-31/08-Д від 31 серпня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОП Кредит» на підставі Договору відступлення прав вимоги №11-28/02 від 27 лютого 2019 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором №281702 від 06 лютого 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОП Кредит» та [PERSON] , за період з 26.02.2019 року по 27.05.2021 року включно в сумі 1400,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 558,60 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 11155,80 грн. заборгованість за нарахованою пенею, плати за вчинення виконавчого напису на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат». Загальна заборгованість становить 13514,40 грн. На виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса 15 листопада 2021 року приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67520578 та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка направлена для виконання [PERSON] за місцем роботи боржника [PERSON] . Матеріали справи не містять даних щодо кредитного договору, на підставі якого виданий виконавчий напис, відсутні договори відступлення права вимоги за кредитними договорами, які укладені між ТОВ «ТОП Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Джобер», між ТОВ «Фінансова компанія «Джобер» та ТОВ «Українські фінансові операції», письмові повідомлення, направлені [PERSON] про відступлення прав вимоги, підтвердження отримання позивачем зазначених вище вимог. Відсутні відомості, що вказані документи подавалися нотаріусу для перевірки безспірності заборгованості при вчиненні виконавчого напису. За таких обставин суд позбавлений можливості встановити умови кредитного договору №281702 від 06 лютого 2019 року, укладеного між ТОВ «ТОП Кредит» та [PERSON] , а саме розмір кредиту та відсотків за користування кредитом, строк виконання зобов`язання тощо. А відповідно суд позбавлений можливості перевірити розмір безспірної заборгованості за цим договором. Суд вважає, що характер правовідносин, що склались між [PERSON] та ТОВ «Українські фінансові операції», жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості. Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року, вчинення виконавчого напису - це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №622, якою Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» та включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року, Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. У своїй постанові від 11 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд висловив наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлень-вимог про наявність такої заборгованості та повідомлень про зміну кредитора. Не додано розрахунок заборгованості, що унеможливлює перевірку розміру заборгованості за кредитним договором на підтвердження безспірності вимог. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно статті 12 та статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, оскільки нотаріусу не надано жодних підтверджень щодо наявності безспірної заборгованості позивача перед відповідачем, щодо наявності у відповідача ТОВ «Українські фінансової операції» прав стягнення з позивача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, укладеним 06 лютого 2019 року між [PERSON] та ТОВ «ТОП Кредит», доречі цей кредитний договір не був нотаріально посвідчений, що унеможливлює вчинення виконавчого напису за таким договором, щодо стягнення заборгованості в межах строку позовної давності, визначеної законом, тому суд приходить до висновку, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріус не мав документів на підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Українські фінансові операції». А тому оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі положень ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, враховуючи, що позивач при зверненні до суду посилався на звільнення його від сплати судового збору за подачу позову на підставі Закону України "Про захист прав споживачів" і сплатив лише судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ТОВ «Українські фінансові операції» на користь позивача, понесені ним судові витрати на судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн., а також стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved