Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідачку, такою, що втратила право користування житловим приміщення, а саме квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23 серпня 2001 року, р.№ 5038, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольської міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною О.П. З 06 вересня 2001 року позивачка зареєстрована в даній квартирі, разом з нею у квартирі зареєстровано місце проживання її доньки [PERSON] , [INFO] . В травні 2008 року відповідачка виїхала з квартири та не проживає в ній, її особистих речей немає, в добровільному порядку не бажає зняти реєстрацію місця проживання. Таким чином позивачка, як власник зазначеної квартири, позбавлена права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у зв`язку з чим, вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 06.10.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи, призначено судовий розгляд. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, у випадку неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, з невідомої суду причини, про дату слухання справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, на адресу суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній». З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання представника позивачки про слухання справи за його відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено,\~що позивачка\~на підставі\~договору купівлі-продажу\~квартири від\~23\~серпня 2001\~року,\~р.№\~5038,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Мелітопольської\~міського нотаріального\~округу Запорізької\~області Мозгіною\~О.П., є власницею квартири [ADDRESS] /а.с.9/. Згідно з довідкою, виданою головою правління ОК № 41 № 95 від 22.09.2021 року, [PERSON] , [INFO] , яка є донькою [PERSON] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , однак за вищевказаною адресою не проживає з 2007 року /а.с.10/. В силу того, що місце проживання відповідачки зареєстроване за вказаною адресою у квартирі, що належить позивачці на праві приватної власності, але не проживає там тривалий час більше чотирнадцяти років, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна \~має \~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Оскільки відповідачка мешкала за однією адресою разом з позивачкою як член її сім`ї, суд приходить до висновку про застосування при вирішенні спору норм ст. 156\~ЖК України та ст. 405 ЦК України. Так, відповідно до ст. 156\~ЖК України та ст. 405\~ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ст. 156\~ЖК України члени сім`ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157\~ЖК України сам\~факт припинення\~сімейних відносин\~з власником\~(власниками)\~квартири не\~позбавляє колишніх\~членів його\~(їх)\~сім`ї\~права користуватися\~займаним приміщенням\~і не\~є підставою\~для їх\~виселення з\~цього жилого приміщення. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, виходячи з зазначених положень закону, член сім`ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає\~член сім"ї власника право користування цим будинком лише з підстав,\~\~передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки, як було встановлено судом, відповідачка, як член сім`ї власника квартири не мешкає у квартирі [ADDRESS] без поважних причин, понад 14 років, інше не встановлено домовленістю між ними, тому на підставі статті 405 ЦК України, відповідачку може бути визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, і тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved