Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позов мотивований\~тим,\~що 20\~серпня 2009\~року позивач\~уклала шлюб\~з [PERSON] ,\~який 14 листопада 2011 року рішенням Піщанського районного суду Вінницької області було розірвано. Від шлюбу у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Відповідач згідно рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 03 березня 2020 року сплачує аліменти на дитину в сумі 1109,00 грн. Через деякий час, після розірвання шлюбу вони з відповідачем знову почали проживати однією сім`єю. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що на момент народження сина сторони у шлюбі не перебували, спільної заяви про реєстрацію народження дитини до органу реєстрації актів цивільного стану не подавали, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був внесений за її вказівкою. Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 10 червня 2020 року встановлено факт батьківства[PERSON] по відношенню до їх сина [PERSON] . В зв`язку з встановленням факту батьківства фактично змінився її та відповідача сімейний стан, у відповідача виник обов`язок щодо утримання їхнього сина [PERSON] . Також позивач зазначає, що відповідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Виходячи з наведеного, просить суд змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] ,\~ [INFO] , в розмірі 1/3 частки усіх доходів платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач [PERSON] \~в судове\~судове засідання\~не з`явилася,\~надіслала на\~адресу суду\~заяву про розгляд справи без її участі та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання по даній цивільній справі не з`явився, про дату, час та місце проведення судових засідань призначених на 10 годину 00 хвилин 01 грудня 2021 року та на 09 годину 00 хвилин 11 січня 2022 року був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом про отримання судових повісток на вказані дати в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення № 2470000708708 та № 2470000717863. Будь- яких заяв та клопотань, а також відзиву на позовну заяву, від відповідача на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до статей 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Крім того,ст. 192 СК України визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). З копії\~ рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 03 березня 2020 року вбачається, що з [PERSON] стягуються\~аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1109,00 грн. щомісячно. Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 10 червня 2020 року було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предметау спору: Піщанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про визнання батьківства та встановлено факт, що батьком\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~є [PERSON] ,\~ [INFO] . Під час судового розгляду на підставі наданих доказів судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.При цьому, право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей182-184,192 СК України. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану та в інших випадках. Враховуючи, що витрати на утримання дитини не можуть в повній мірі забезпечуватися позивачем, тому права сина сторін на належне утримання з боку батька порушені, отже підлягають судовому захисту. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей окрім вищевказаних обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Диспозицією ч. 2 ст. 182 СК зазначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, суд вважає, що відповідач може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своїх непонолітніх дітей. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов про зміну розміру аліментів підлягає задоволенню. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок, який підлягав сплаті при зверненні з вказаним позовом до суду, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved