Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 04.01.2019 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. З вересня 2020 року проживають окремо та шлюбні відносини припинені. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому позивач вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу між ними неможливі. Просить суд розірвати їх шлюб та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив, зі змісту якого вбачається що останній не заперечує щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, але не згоден з обставинами викладеними у позові, а саме вказав, що з позивачем та сином вони мешкали до 04.01.2022 року, вели сумісне господарство та займався вихованням сина. Всі гроші віддавав дружині. Ухвалою судді від 06.12.2021 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач до судового засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та згодна із запереченнями які надав відповідач, підтвердила що з 04.01.2022 року сумісно не проживають. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина не заперечує.. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04.01.2019 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , батьком якого, відповідно до свідоцтва про народження, є відповідач (а.с. 11). Факт проживання дитини з позивачем відповідачем не оспорювався та підтверджується довідкою з місця проживання (а.с.12). Зі змісту позову вбачається, що позивач наполягає на розірвані шлюбу, оскільки сімейних стосунків між сторонами не існує. Позивач не бачить можливості примирення. Даних, які б свідчили про те, що відповідач оспорює обставини, зазначені позивачем в заяві, судом не встановлено. Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство не ведуть, оскільки разом не мешкають. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме факт припинення сімейних відносин 04.01.2022 року, небажання позивача підтримувати подружні відносини з відповідачем, згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача., а також інтересам їх дитини. Тому, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3\~ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Досліджені в судовому засіданні матеріали свідчать про те, що відповідач визнав позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду 02.12.2021 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Відповідно дост.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду за вимогою про розірвання шлюбу, сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн, згідно з квитанції, що міститься у матеріалах справи (а.с.1). \~ \~ \~ \~ Враховуючи наведене, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що за вимогою про розірвання шлюбу, з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 454,00,00 грн. Решту суми сплаченого судового збору (50%) в сумі 454,00 грн, на підставі ч.1\~ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», слід повернути позивачеві з державного бюджету. За вимогою про стягнення аліментів, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп, оскільки позивача при зверненні до суду з позовом було звільнено від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved