Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] та позивач [PERSON] звернулися до суду із спільним позовом та просять визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті їх батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свої спільні вимоги обґрунтовують тим, що в силу юридичної необізнаності позивачі не зверталися до Радомишльської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини. Також, як на підставу поважності пропущення строку для прийняття спадщини посилаються на те, що постійно проживають за межами України, оскільки є громадянками Російської Федерації. Ухвалою суду від 03.06.2021 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 12.07.2021 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні заявлених вимог повністю посилаючись на те, що позивачі не довели належними та допустимими доказами поважність причин пропуску шестимісячного строку для подання до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Радомишльського районного нотаріального округу Камінська Л.В. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Також надала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що у відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №53979256, сформованої Камінською Л.В. приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області 07.11.2018, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не була заведена, тобто з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. Єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном у відповідності до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, яка померла [INFO] , але не оформила своїх спадкових прав, що підтверджується довідкою № 226, виданою 11 липня 2013 року виконкомом Облітківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. В судовому засіданні представники позивачів [PERSON] та адвокат Присенко О.О. позов підтримали з підстав зазначених у ньому. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв і клопотань до суду не подав. Заслухавши пояснення представників позивачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що не підлягає до задоволення. Встановлено, що позивачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є дочками [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-28, 117-126, 134-163). Позивачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] є громадянками Російської Федерації із зареєстрованим місцем проживання в м.Волгоград (а.с. 120-123, 145-148). [PERSON] помер [INFO] в м. Радомишль Житомирської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.29). [PERSON] померла [INFO] в м. Волгоград, Росія, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.30). Згідно афідевіту від імені [PERSON] (а.с.38, 127-129), [PERSON] (а.с.39, 130-132) підтверджується факт проживання [PERSON] в м. Волгоград з 2005 року. Відповідно до довідок № 146 та 147 від 06.07.2021 року наданих старостою Потіївської сільської ради [PERSON] та [PERSON] були присутні на похованні свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . В судовому засіданні представники позивачів щодо достовірності даного факту не заперечили. Інших доказів учасниками по справі не надано. Вирішуючи заявлений позов по суті суд виходить з наступного. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України. Стаття 525 ЦК УРСР (чинного на час виникнення правовідносин) визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Стаття 529 ЦК УРСР визначає першу чергу спадкоємців за законом. Так, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку й без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, що викладені в п. 24 постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визнання особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, цей строк може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Отже, правила частини першої статті 550 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини без поважних причин, то правові підстави для вирішення питання про продовження строку для прийняття спадщини відсутні. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24.01.2020 по справі №192/1663/17 зазначив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. У постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 601/1157/19 зроблено правовий висновок про застосування норм статі 1272 ЦК України та вказано, що проживання за межами України не є поважними причинами пропуску встановленого законом строку, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили йому вчасно здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини, та не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення такої дії. Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.04.2020 у справі № 420/23/18 зазначив, що за фактичних обставин де велика відстань між місцем проживання спадкодавця та спадкоємця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини - не свідчить про поважність пропуску строку. Суд також враховує, що у відповідності до діючого на час відкриття спадщини законодавства України (станом на 17.01.2002 року) було передбачено прийняття нотаріусами направлених поштою заяв спадкоємців про прийняття спадщини, та заведення на підставі цих заяв спадкової справи (глава 3 п. 109, 110 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 07.07.1994 № 152/361 ). У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі посилались як на поважну причину пропуску строку на прийняття спадщини на юридичну необізнаність, проживання за межами України. Наведені обставини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень статті 550 ЦК УРСР можуть бути визнані поважними для продовження строку для прийняття спадщини, оскільки позивачі не були позбавлені можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування. Інших підстав, які є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини з 2002 року до 2021 року позивачами не зазначено, доказів суду не надано. Таким чином, Позивачі не довели належними та допустимими доказами, поважність причин пропуску шестимісячного строку на подання до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги являються необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed