Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\2 частини від доходу платника аліментів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а також додатково Ѕ частини додаткових витрат на спільних з відповідачем дітей, якщо це буде обумовлено розвитком їх здібностей, хворобою тощо, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 24.07.2004, від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2020 шлюб між сторонами розірвано. З моменту припинення шлюбних відносин відповідачка не приймає участі у вихованні, батьківські обов`язки з утримання дітей не виконує. Всі обов`язки по утриманню та вихованню неповнолітніх дітей покладено на позивача. Між сторонами на момент пред`явлення позову не було досягнуто згоди з приводу матеріального утримання і виховання дітей, у зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти у судовому порядку. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 17.12.2021 відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якій визнала позов в частині стягнення з неї аліментів на утримання трьох неповнолітніх доньок у розмірі Ѕ частини від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову. Також просила відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення з неї додатково Ѕ частини додаткових витрат на їх спільних дітей, якщо це буде обумовлено розвитком їх здібностей, хворобою тощо, починаючи з 30.11.2021, як необґрунтованої та безпідставної. 28.12.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому наполягав на задоволенні обох вимог. На підставі положень ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2020 по справі № 752/368/20було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.07.2004. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано цим рішенням. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 23.06.2005; [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 09.11.2007; [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 16.07.2020. У свідоцтвах про народження дітей в графі «батько» батьком записано - « [PERSON] ». На час розгляду судом справи неповнолітні діти проживають з батьком, який несе витрати на їх утримання. Суду не надано доказів, що відповідач надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі, необхідному для забезпечення його життєдіяльності та гармонійного розвитку. В силу положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Мінімальний розмір аліментів в силу положень ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-УШ від 17.05.2017 р., яка чинна на час вирішення спору і покращує становище дитини в порівнянні з редакцією даної норми, яка діяла на момент звернення до суду) на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, а також розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, не має інших утриманців, оскільки будь-яких доказів на спростування зазначених обставин не надано, має постійний дохід, що підтверджується довідкою про отриманні доходи в 2021 році № 02-12/21 від 14.12.2021. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача додатково Ѕ частини додаткових витрат на їх спільних дітей, якщо це буде обумовлено розвитком їх здібностей, хворобою тощо, починаючи стягнення з 30 листопада 2021 року і до їх повноліття, суд вважає за необхідне відмовити в цій частині, з огляду на таке. Положення статті 185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку батьків брати участь в додаткових витратах на дитину стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті) (постанова Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19). Верховний Суд зауважує, визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку (постанова Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 751/4312/16-ц (провадження № 61-9737св18). Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (постанови Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19), від 14.01.2019 у справі № 751/4312/16-ц (провадження №61-9737св18). Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Приписами ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1\\2 частини від усі видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, щомісяця, починаючи з дня звернення позивача до суду. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: partial