Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

24.04.2020 року [PERSON] звернулася до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. 18.12.2020 року [PERSON] подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила суд визнати за [PERSON] право власності на: 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0.3196 га, кадастровий номер 3221887801:03:139:6001, за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частину квартира за адресою: [ADDRESS] ; 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частину машиномісця № [NUMBER] , що розташоване в підземному паркінгу за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частину автомобіля марки АUDI, Модель 07, Тип загальний легковий універсал-В, Номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , колір сірий, 2017 року випуску. Визнати за [PERSON] право власності на: 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0.3196 га, кадастровий номер 3221887801:03:139:6001, за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частину квартира за адресою: [ADDRESS] ; 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частину машиномісця № [NUMBER] , що розташоване в підземному паркінгу за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частину автомобіля марки АUDI, Модель 07, Тип загальний легковий універсал - В, Номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , колір сірий, 2017 року випуску. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] фактично понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що 15.05.2013 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У період шлюбу подружжям було набуте вищезазначене майно. Однією сім`єю позивачка та відповідач проживали до 05.02.2020 року, після чого їх проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства було фактично припинено. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02.09.2020 року шлюб між сторонами розірвано. В добровільному порядку сторони не дійшли згоди про поділ спільно нажитого майна, а тому позивач змушена звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. 01.06.2020 року [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В подальшому, 01.06.2021 року подав до суду заяву про зменшення зустрічних позовних вимог, з відступом від рівних часток подружжя, в якій просив суд визнати за [PERSON] право власності на майно загальною вартістю 12 974 235 грн., в саме на: приватний житловий будинок, загальною площею 298, 1 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до звіту про вартість майна, ціна вартості об`єкта складає 8 749 980 грн.; земельну ділянку, 0,3196 га, за кадастровим номером: 3221887801:03:139:6001, за адресою: [ADDRESS] , відповідно до звіту про вартість майна, ціна вартості об`єкта складає 3 589 900 грн.; Ѕ частину квартири, загальною площею 34 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до звіту про вартість майна, ціна вартості об`єкта складає 634 355 грн. Визнати за [PERSON] право власності на майно загальною вартістю 9 988 680 грн., а саме: автомобіль АUDI Q7, 2017 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , відповідно до звіту про вартість майна, ціна вартості об`єкта складає 1 728 520 грн., машиномісце в підземному паркінгу № 26, загальною площею 16, 8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до звіту про вартість майна, ціна вартості об`єкта складає 387 230 грн.; квартиру [ADDRESS] , загальною площею 88, 3 кв.м., відповідно до висновку про вартість майна, ціна вартості об`єкта складає 3 642 340 грн.; квартиру [ADDRESS] , загальною площею 88, 3 кв.м., відповідно до звіту про вартість майна, ціна вартості об`єкта складає 4 230 590 грн. Припинити право власності [PERSON] на: приватний житловий будинок, загальною площею 298, 1 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, 0,3196 га, за кадастровим номером: 3221887801:03:139:6001 за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частина квартири, загальною площею 34 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Припинити право власності [PERSON] на: автомобіль АUDI Q7, 2017 року випуску, д.н.з. [NUMBER] ; машиномісце в підземному паркінгу № [NUMBER] , загальною площею 16, 8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] , загальною площею 88, 3 кв, м.; квартиру [ADDRESS] , загальною площею 88, 3 кв.м. В обґрунтування зустрічного позову вказав, що оскільки деякі об`єкти поділу є неподільним майном та враховуючи, що проживання в одній квартирі або будинку фактично чужих вже людей буде створювати некомфортні умови проживання, бажаючи захистити інтереси дітей та повернути їх в звичні для них умови проживання, просить відступити від засад рівності часток, шляхом зменшення належної йому частки у спільному майні. На підставі викладеного, змушений звернутися до суду із зустрічним позовом. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10.06.2020 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.12.2020 року прийнято заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог до [PERSON] про поділ майна подружжя та прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03.08.2021 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представники позивача за первинним позовом, відповідача за зустрічним [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] заяву про збільшення позовних вимог від 18.12.2020 року підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити повністю, оскільки відповідач безпідставно пропонує відступити від рівності часток подружжя, що є порушенням презумпції спільної сумісної власності. Відповідачем не доведено обставини, які вказували б на наявність підстав для відступу часток у спільному сумісному майні подружжя. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - [PERSON] та його представники [PERSON] , [PERSON] просили відмовити у задоволенні уточненого первісного позову та задовольнити зустрічну позовну заяву. Пояснили, що поділ майна подружжя в рівних частках суперечитиме інтересам сторін та їх дітей, що унеможливить повноцінне користування майном. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що уточнений первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 478. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження живої дитини, місцевий номер реєстрації [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1099. 18.11.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу квартири під номером [ADDRESS] . З актуальної інформації про об`єкт нерухомого майна власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , дата державної реєстрації 18.11.2016 року. 24.02.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу машиномісця № [NUMBER] , яке розташоване в підземному паркінгу будинку [ADDRESS] . З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником машиномісця № [NUMBER] , яке розташоване в підземному паркінгу будинку [ADDRESS] є [PERSON] , дата державної реєстрації 24.02.2017 року. Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є власником автомобіля марки АUDI, Модель 07, Тип загальний легковий універсал-В, Номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , колір сірий, 2017 року, дата реєстрації 28.03.2017 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 206261144 від 07.04.2020 року, власником земельної ділянки загальною площею 0,3196 га, кадастровий номер 3221887801:03:139:6001, що розташована за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , дата державної реєстрації 27.11.2017 року. 25.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , в рівних частках кожному. З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 142689837 від 25.10.2018 року та № 142690252 від 25.10.2018 року вбачається, що квартира, яка заходиться за адресою: [ADDRESS] перебуває у приватній спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] , дата державної реєстрації 25.10.2018 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 206261144 від 07.04.2020 року власником житлового будинку, який розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці є [PERSON] , дата державної реєстрації 08.01.2019 року. 05.12.2019 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «БАЗЕЛЬ» та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 222990315 від 07.09.2020 року, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] перебуває у приватній власності [PERSON] з 05.12.1919 року. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02.09.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15.05.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 478 - розірвано. Рішення суду набрало законної сили 05.10.2020 року. Відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна, яким є житловий будинок, загальною площею 298,1 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,3196 га, кадастровий номер: 3221887801:03:139:6001, за адресою: [ADDRESS] , виготовлений ПП «АВТО-ЕКСПРЕС», дата оцінки 26.05.2021 року, ринкова вартість житлового будинку склала 8 749 980.00 грн., ринкова вартість земельної ділянки склала 3 589 900,00 грн. Відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна, яким є 1-но кімнатна квартира [ADDRESS] , виготовлений ПП «АВТО-ЕКСПРЕС», дата оцінки 26.05.2021 року, ринкова вартість Ѕ квартири склала 634 355,00 грн. Відповідно до звіту про незалежну оцінку КТЗ, яким є автомобіль АUDI Q7, реєстр.№ [NUMBER] , виготовлений ПП «АВТО-ЕКСПРЕС», дата оцінки 26.05.2021 року, термін дії * шість місяців з дати оцінки, ринкова вартість автомобіля склала 1 728 520,00 грн,. Відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна, яким є трикімнатна квартира [ADDRESS] , та машиномісце № [NUMBER] площею 16,8 кв.м в підземному паркінгу за адресою: [ADDRESS] , виготовлений ПП «АВТО-ЕКСПРЕС», дата оцінки 26.05.2021 року, ринкова вартість квартири склала 3 642 340,00 грн., ринкова вартість машиномісця склала 387 320, 00 грн. Відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна, яким є однокімнатна квартира [ADDRESS] , виготовлений ПП «АВТО-ЕКСПРЕС», дата оцінки 26.05.2021 року, ринкова вартість квартири склала 4 230 590,00 грн., ринкова вартість машиномісця 387 320, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Відповідно до ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. Зазначену позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.11.2018 року в справі № 372/504/17. Тобто, ВС відновив абсолютну презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Судом встановлено, що спірне майно було придбано під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, а тому вона є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Вказана обставина також визнається учасниками справи. Таким чином враховуючи, що сторонами в період шлюбу було набуте майно, а саме: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка загальною площею 0.3196 га, кадастровий номер 3221887801:03:139:6001, за адресою: [ADDRESS] ; квартира за адресою: [ADDRESS] ; квартира за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 квартири за адресою: [ADDRESS] ; машиномісце № [NUMBER] , що розташоване в підземному паркінгу за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль марки АUDI, Модель 07, Тип загальний легковий універсал-В, Номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , колір сірий, 2017 року випуску, домовленості між сторонами щодо поділу спільного майна не визначено, шлюбний договір не укладався, суд приходить до висновку про задоволення уточненого первісного позову виходячи з принципу рівності часток. Щодо зустрічного позову [PERSON] , суд вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного. Так, відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відзначив, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК (2947-14) в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить відступити від рівності часток подружжя та визнати за ним право власності на конкретні об`єкти майна, посилаючись на те, що сумісне володіння та користування майном є недоречним, так як сторони тривалий час не можуть знайти спільну мову між собою та мають суперечки, що негативно відображається на емоційному та фізичному стані обох сторін та їх неповнолітніх дітей. Як встановлено судом, сторони від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , спір про визначення їх місця проживання між сторонами не врегульований. Відомостей щодо наявності стягнення та заборгованості по сплаті аліментів у суду відсутні. Докази про те, що [PERSON] не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї, [PERSON] не надані. Суд не вбачає підстав для відступленні від рівності часток подружжя, оскільки не підтверджено належними та допустимими доказами, тому в розрізі даного спору не враховується судом як підстав для відступлення від рівності часток подружжя при поділі майна. Таким чином, враховуючи, що набуте сторонами в період шлюбу спірне нерухоме майно, є об`єктами спільної сумісної власності подружжя та доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя не надано, суд дійшов висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, по 1/2 частині, підстав для задоволення зустрічного позову судом не встановлено. Щодо обов`язку суду надання відповіді на кожен аргумент, поданий сторонами, судом зазначається наступне. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішеннявід 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). Враховуючи те, що первісний позов задоволено, а у задоволенні зустрічного позову відмовлено, а тому згідно до положень ст. 141 ЦПК України, підлягає стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 638, 00 грн.

Outcome: approved