Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Бережанського районного суду Тернопільської області з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням посилаючись на те, що відповідач являється її колишнім чоловіком та він проживав і був зареєстрований в належній їй, на праві власності квартирі, що знаходиться по [ADDRESS] . Однак, відповідач з 2018 року в належній їй квартирі не проживає і жодних його речей в ній немає. Фактично реєстрація відповідача носить формальний характер, та вона через реєстрацію останнього в вищезгаданому будинку, не може на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, а також не може оформити житлово-комунальні субсидії, що порушує її законні права та інтереси, за захистом яких, вона вимушена звернутися до суду і просить суд визнати відповідача, особою, що втратила право користування належним їй житловим приміщенням, що знаходиться по [ADDRESS] , у зв"язку з відсутністю по місцю проживання понад один рік без поважних причин. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з мотивів наведених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити - визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться по [ADDRESS] . Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення про виклик до суду, що дає суду підстави визнати його неявку без поважних причин та можливість слухання справи у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків: [PERSON] та [PERSON] , розглянувши та проаналізувавши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав: Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, члени сім"ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом . У відповідності із п.2 ч.1 ст.406 ЦК України, сервітут припиняється у разі відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В судовому засіданні встановлено, що житлова квартира, що знаходиться по [ADDRESS] , належить, на праві власності позивачці, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 7844620 від 21.07.2005 року Бережанського ОК МР БТІ. Крім цього, судом встановлено, що відповідач являється колишнім чоловіком позивачки, оскільки рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 24.06.2021 року шлюб між ними було розірвано, і він був зареєстрований в належному їй будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , що вбачається з будинкової книги для реєстрації ( прописки) громадян, що проживають по даній вулиці, а також із акта обстеження матеріально-побутових умов № 628 від 29.10.2021 року Бережанської міської ради, Тернопільської області. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач проживав у належній позивачці вищезазначеній квартирі , однак ще в 2018 році виїхав із неї і з того часу він жодного дня в належній позивачці квартирі не проживав, участі в оплаті комунальних послуг не берав, жодних його речей в ній немає. Вказана обставина підтверджується як показаннями позивачки, так і показами свідків : [PERSON] та [PERSON] , допитаних в судовому засіданні. Так, допитані судовому засіданні в якості свідків: [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони являються сусідами позивачки, і вони можуть підтвердити той факт, що відповідач будучи колишнім чоловіком позивачки проживав і значиться зареєстрованим в належній на праві власності позивачці квартирі, за адресою: [ADDRESS] , однак він ще в 2018 році поїхав працювати закордон і з того часу за даною адресою не проживає і жодних його речей в квартирі позивачки не має. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач будучи колишнім чоловіком позивачки проживав та значиться зареєстрованим в житловій квартирі, за адресою: [ADDRESS] , що на праві власності належить позивачці, проте з 2018 року відповідач не проживає в квартирі позивачки і жодних його особистих речей в ній немає, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки Бережанської міської ради, Тернопільської області, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивачки, щодо визнання [PERSON] . таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться по [ADDRESS] підставними і підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved