Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання до державного нотаріуса Фастівської районної державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася [INFO] після померлої - [PERSON] . Позов мотивував тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина на земельні ділянки. Позивач зазначає, що за життя мати склала заповіт, яким заповідача йому все належне їй майно. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом. Позивач посилається на те, що 28 березня 2018 року він звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Дуднік І.В. із заявою про прийняття спадщини після померлої матері та вважав, що достатньо усно повідомити Малополовецьку сільську раду про дану заяву. Втім, як з`ясувалося згодом приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Дуднік І.В. спадкова справа відкрита не була. Разом з тим, позивач посилається на те, що вищезгадану заяву про прийняття спадщини необхідно було направити поштою чи звернутися до нотаріуса або в сільській місцевості до уповноваженої на це особи за місцем відкриття спадщини, він не знав. 08 липня 2020 року він звернувся до державного нотаріуса Фастівської державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю., однак постановою від 08 липня 2020 року нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що у нього існували поважні причини пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2021 року у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2021 року. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Між тим, на електронну адресу суду направив клопотання в якому просив суд розглядати справу без участі представника селищної ради. Зазначив, що селищна рада позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач по справі є сином [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданим 28 лютого 1968 року. Як вбачається із Державних актів на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ № 169879 виданого 22 листопада 2006 року та Серія ЯГ № 169880 виданого 22 листопада 2006 року, [PERSON] на право приватної власності належали земельні ділянки площею 0,250 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельна ділянка площею 0,069 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . 27 лютого 2013 року, [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на, що вона за Законом матиме право, заповіла [PERSON] , вказаний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Малополовецької сільської ради Фастівського району Київської області Рибитвою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 23. Між тим, [PERSON] померла [INFO] , про що Виконавчим комітетом Малополовецької сільської ради Фастівського району Київської області складено відповідний актовий запис за № 6, що підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданим 27 лютого 2018 року. У липні 2020 року позивач з метою оформлення спадщини після смерті матері - [PERSON] звернувся до Фастівської районної державної нотаріальної контори, проте, постановою нотаріуса позивачу було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що розташоване в селі Малополовецьке, Фастівського району, Київської області, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з пропущенням строку прийняття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини передбачені ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, позивач повинен довести поважність причини пропуску строку. Судом встановлено, що визначений Законом шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , сплинув 25 серпня 2018 року. До нотаріуса позивач звернувся лише 08 липня 2020 року. У свою чергу, позивач [PERSON] , відповідних дій, спрямованих на прийняття спадщини не вчинив, із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався. Більш того, заяву про прийняття спадщини від 28 березня 2018 року посвідчену приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Дуднік І.В., на яку посилається позивач, останній до державної/приватної нотаріальної контори не направляв, хоча про факт смерті спадкодавця йому було достовірно відомо. Позивач посилається на те, що строк на подання заяви про прийняття спадщини ним було пропущено з поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, а також із необізнаність, що заяву про прийняття спадщини необхідно було направити нотаріусу, або в сільський населений пункт. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно зі змістом інформаційного листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як зазначив Верховний суд у Постанові від 25 березня 2020 року у справі № 296/12396/18, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17 та Верховного Суду у постановах від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, від 07 жовтня 2020 року по справі № 478/1804/17-ц, від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано суду жодних належних доказів наявності поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини з дня відкриття спадщини протягом шести місяців. На думку суду, в даному випадку, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачу відсутні і тому положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не можуть бути застосовані. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що вказані позивачем обставини не є поважними, а тому приходить до висновку, що в задоволені позову та визначені додаткового строку [PERSON] для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , слід відмовити.

Outcome: dismissed