Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Позов мотивований тим, що 12 вересня 2018 року о 14 годині 50 хвилин на вулиці Незалежності в місті Ковель відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Mercedes Benz C180», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який допустив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi Lancer Х», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого вищезазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Турійського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2018 року відповідача визнано винним у вчиненні ДТП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АМ /5103529) у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК»), яка здійснила виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 11 046.09 гривень, а відповідач, який не повідомив страховика про ДТП, у добровільному порядку витрати не компенсував. Вказуючи, що 01 жовтня 2020 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] був укладений договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, за умовами якого ПрАТ «УПСК» відступило (передало), а ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «УПСК» по договорам страхування, зокрема, за полісом № АМ/5103529, то позивач просив стягнути з відповідача 11 046.09 гривень на відшкодування збитків в порядку регресу та судові витрати. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак 12 січня 2022 року позивач подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю із викладених у ньому підстав, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглядати без його участі (а. с. 56). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча в контексті положень частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 54, 55), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 12 січня 2022 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Згідно з частиною першою статі 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту «г» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (підпункт 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Судом встановлено, що 12 вересня 2018 року о 14 годині 50 хвилин на вулиці Незалежності в місті Ковель відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes Benz C180», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який допустив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi Lancer Х», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого вищезазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Турійського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2018 року винним у вчиненні ДТП визнано відповідача [PERSON] (а. с. 16). Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АМ/5103529) у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (а. с. 12). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. 12 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 17). Відповідно до страхового акту № ОЦ/004/006/18/0788 сума страхового відшкодування в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу становить 11 046.09 гривень (а. с. 26). Згідно з платіжним дорученням № 2051 від 12 листопада 2018 року ПрАТ «УПСК» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 11 046.09 гривень (а. с. 27). Аналіз наведених вище обставин справи дає підстави для висновку, що в розглядуваному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований компетентними правоохоронними органами, відповідач, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик виконав покладений на нього законом та договором обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, у зв`язку з чим страховик - ПрАТ «УПСК» на підставі статті 1191 Цивільного кодексу України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Разом із тим, 01 жовтня 2020 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] був укладений договір № 01/10/2020 про відступлення права вимоги, за умовами якого ПрАТ «УПСК» відступило (передало), а ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «УПСК» по договорам страхування, зокрема, за полісом №АМ/5103529 (страховий акт №ОЦ/004/006/18/0788 від 08 листопада 2018 року) (а. с. 7-11). Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитору переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин справи, які підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідно до зазначених вище норм матеріального права, враховуючи, що позивач на підставі договору про відступлення права вимоги отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідача, то суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача збитків в порядку регресу. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень позивач надав копію свідоцтва адвоката Самойленка П.М. про право заняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги від 30 січня 2019 року №30/01/19, додаткову угоду №788 від 21 вересня 2021 року, акт здачі-прийняття робіт від 21 вересня 2021 року, платіжне доручення від 21 вересня 2021 року (а. с. 5, 29-32). Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Таким чином, відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень та витрати на професійну правничу допомогу - 3000 гривень. На підставі викладеного, статтей 512, 514, 1191 Цивільного кодексу України, статей 29, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: approved