Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , 2010 року народження у сумі 40 433 грн. 25 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 23 грудня 2011 року на користь [PERSON] з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2010 року народження у розмірі ј частини від всіх видів заробітку, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину щомісячно, починаючи з 30 березня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , 2010 року народження, станом на 01 жовтня 2021 року складає 40 433 грн 25 коп, у зв`язку із чим позивачка прохає стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 40 433 грн 25 коп. Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи повідомленою у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Проти прийняття рішення по справі у заочному порядку не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 18 січня 2021 року судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 23 грудня 2011 року на користь позивачки з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2010 року народження у розмірі ј частини від всіх видів заробітку, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину щомісячно, починаючи з 30 березня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення набрало законної сили та було звернуто до виконання у встановленому законом порядку шляхом видачі відповідного виконавчого документа. (а.с.6) Відповідно до розрахунку Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, заборгованість за виконавчим провадженням відповідача зі сплати аліментів за період з жовтня 2020 року по вересень 2021 року становить 40 433 грн. 25 коп.(а.с.8). Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 01 листопада 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та позивачці змінено прізвище на « [PERSON] » (а.с.4). Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься свідоцтво про шлюб, відповідно до якого, [PERSON] та [PERSON] 10 серпня 2018 року зареєстрували шлюб, про що Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області складено відповідний актовий запис за № 168, у зв`язку із чим позивач змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.9). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. У відповідності до ч.5 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Sp=(A1x1%xQ1)+(A2x1%xQ2)+……….(Anx1%xQn), де: Sp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). З огляду на викладене, за відсутності доказів того, що несплата аліментів була зумовлена незалежною від відповідача обставиною, або була наслідком тяжкої хвороби чи іншої не переборної сили, суд, вважає, що позивач, як одержувач аліментів, має право на стягнення неустойки (пені). Суд зазначає, що в цій частині вимоги позивачки ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та підлягають задоволенню в межах наявного в матеріалах справи розрахунку (а.с.8). Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у сумі 908 грн.

Outcome: approved