Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

10.12.2021 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 10.12.2021 р. прийнято рішення про забезпечення позову (а.с. 34-37). Провадження у справі відкрито 10.12.2021 р. та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Короткий зміст вимог позовної заяви Позивач звернувся до суду з даним позовом, обгрунтовуючі позовні вимоги наступним. 22.05.2021 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинив виконавчий напис № 4360 про стягнення з позивача на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у повній сумі 15486 грн. 00 коп. Вказує, що сума заборгованості за виконавчим написом не є безспірною. Посилається, що відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. по справі № 826/20084/14 було визнано незаконною постанову КМУ від 26.11.2014 р. № 662, а отже нотаріус не мав права вчиняти вказаний виконавчий напис. Просить задовольнити позов та визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса. Позиція відповідача та третіх осіб Відзив від відповідача та пояснення третіх осіб до суду не надходили. Процедура судового розгляду У судове засідання сторони та третя особа, повідомлені в установленому порядку про час та місце розгляду справи, не з`явились, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без їх участі не надали. Аналогічна процесуальна позиція й у третіх осіб. Суд приходить до висновку, що неявка учасників справи, повідомлених належним чином, не перешкоджає розгляду даного провадження. Тому можливо розглянути справу без участі сторін та третіх осіб на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Матеріалів справи достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення. Матеріали справи містять достатньо даних про права та взаємовідносини сторін на теперішній час. Фіксація судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне. 22.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського округу Данич Оксаною Федорівною було видано виконавчий напис № 4360 про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», якому відступлено право вимоги за Кредитним договором № 01491-10/2009 від 07.10.2019 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Інвнеструм» та відповідачем, заборгованість в розмірі 14556грн. 00 коп., стягнення заборгованості проводиться за період з 04.12.2020 р. по 28.02.2021 р. З урахуванням плати за вчинення виконавчого напису з боржника (відповідача по справі) стягнуто усього 15486 грн. (а.с.14). 26.10.2021 р. приватним виконавцем Виконавчого округу Донецької області Гореликом Є.Б. відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису № 4360, виданого 22.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського округу Данич О.Ф., про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість в розмірі 15486 грн. 00 коп. (а.с. 15). Сторонами не заперечуються вказані обставини, а отже вони не потребують додаткового доказування. Суд звертає увагу, що відповідачем не надано жодних доказів щодо підтвердження отримання позивачем повідомлення про наявність заборгованості за кредитом, відсутні жодні докази відправлення позивачу вказаного виконавчого напису. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат»та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини, які є предметом розгляду у цій справі, виникли з кредитного зобов`язання між позивачем та ТОВ «Інвеструм» (назва зазначена згідно даних виконавчого напису (а.с. 14) від 07.10.2019 р., у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначена інша назва даного підприємства «Інвеструм» (а.с. 15). Доказів відправлення письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором боржнику, суду не надано. Крім того, матеріали справи не містять доказів отримання такої кореспонденції боржником із вказаною письмовою вимогою. Вчинення нотаріусом виконавчого напису без дотримання 30-денного строку, встановленого підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, є порушенням прав боржника щодо можливості спростування розміру заборгованості, а отже заявлена банком до стягнення кредитна заборгованість не могла вважатись безспірною на момент вчинення виконавчого напису. Крім того, відповідачем не надано суду жодних доказів, підтверджуючих безспірність заборгованості за договором, проте, виходячи з доказів, наданих сторонами, неможливо дійти беззаперечних висновків щодо дійсних умов кредитного зобов`язання, належності його виконання, наявність боргу та його розмір, а також тієї обставини, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 (надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)». Крім того, розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» доповнено пунктом 11 такого змісту: «Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». Також Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, пункти 1 і 2 Постанови №662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п. 1 та п. 2 постанови № 662 були оприлюднені в Офіційному вісник України 21.03.2017 року. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Виконавчий напис приватним нотаріусом вчинено 22.05.2021 р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору від 07.10.2019 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Інвнеструм» (назва зазначена згідно даних виконавчого напису а.с. 14) у простій письмовій формі. Висновки суду за результатами розгляду позову Дослідивши надані сторонами докази та проаналізувавши їх у їх сукупності та логічному взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення. Щодо розподілу судових витрат Оскільки позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України на його користь підлягають стягненню з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у сумі 908 грн. та подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн., у загальній сумі - 1362 грн. (а.с. 7).

Outcome: approved