Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" (далі ТзОВ "Західна агровиробнича компанія"), в якій просить стягнути з відповідача на користь позивачки [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 8060 грн. 24 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Позивачка також просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. В обгрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вона є власником земельної ділянки кадастровий номер: 5621485500:02:000:1013, площею 2,8965 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Хрінницької сільської ради (Демидівська ОТГ). Цю земельну ділянку позивачка успадкувала після смерті свого батька [PERSON] , що підтверджуєтьсмя копіями Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, розпорядження Демидівської РДА № 399 від 25.12.2006 року, Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 вересня 2020 року № 595. Вже понад 10 років земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача - ТзОВ "Західна агровиробнича компанія". До 2018 року включно відповідач сплачував кошти за користування земельною ділянкою батькові позивачки. За користування земельною ділянкою у 2019 році відповідач коштів не сплатив, що підтверджується, зокрема, листами на ім`я позивачки у відповідь на численні звернення. Відповідачем сплачено кошти за користування земельною ділянкою у 2020 році у розмірі 8064 грн. 24 коп.. Позивачка просить стягнути безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 8060 грн. 24 коп. за користування земельною ділянкою у 2019 році. Позивачка [PERSON] також просить суд стягнути з відповідача на її користь 5000 грн. моральної шкоди. Вважає, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, вона зазнала моральних переживань та страждань в результаті того, що постійно відчуває сильне душевне хвилювання через протиправні дії відповідача та створення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позивачкою вживалися додаткові зусилля для організації свого життя та відновлення порушених прав, зокрема, вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням повернути з користування земельну ділянку у зв`язку з її бажанням самостійно обробляти земельну ділянку та вести сільськогосподарське виробництво, а також повернути кошти за користування земельною ділянкою, погасити заборгованість. В подальшому позивачка змушена була звернутись за правовою допомогою до адвоката, а також змушена буде брати участь в судових засіданнях з метою захисту своїх прав. Виходячи із засад розумності та справедливості, позивачка оцінює спричинену моральну шкоду в розмірі 5000 грн., яку просить стягнути. Під час розгляду справи в суді позивачка та її представник адвокат Мікосянчик І.Ю. позовні вимоги підтримали повністю, просять позов задовольнити. В судовому засіданні додатково пояснили, що з 2019 року відповідач не сплачував кошти за користування земельною ділянкою. Пізніше в добровільному порядку сплатив кошти за 2020 рік в сумі 8064,24 грн., перерахувавши 24.12.2020 року платіжним документом на картковий рахунок позивачки, зазначивши призначення платежу - господарські витрати на поточні рахунки працівників ТзОВ "Західна агровиробнича компанія". Позивачка ніколи не була працівником даного товариства. В подальшому, відповідач перерахував позивачці 23.12.2021 року платіжним документом на картковий рахунок позивачки суму 8064, 24 грн., зазначивши призначення платежу, як орендна плата по договору оренди землі за 2021 рік. Така ж сума коштів за користування землею сплачувалася відповідачем батькові позивачки [PERSON] у 2018 році. Позивачка пояснила, що нею не заключалися жодні договори оренди даної земельної ділянки з відповідачем. Також таких договорів оренди не заключав її покійний батько з відповідачем чи будь з ким іншим. Дана земельна ділянка перебувала у фактичному користуванні відповідача і він за це сплачував кошти. За 2019 рік її покійний батько не отримав коштів за користування землею від відповідача. Оформивши спадщину, позивачка почала звертатися до відповідача за коштами та поверненням земельної ділянки для власного обробітку. За підписом директора ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" на її ім`я надійшла відповідь про те, що їй перераховано кошти за користування земельною ділянкою за 2020 рік на особистий картковий рахунок банківської установи. І з метою врегулювання питання у правовому полі із виплатою орендної плати за 2019 рік їй необхідно підписати договір оренди землі на мінімальний термін встановлений державою, зокрема 7 років. Також повідомили, що дані кошти за 2019 рік зберігаються у системі компанії для виплати законному спадкоємцю, однак по сьогодні відповідачем їй не виплачені. Вимоги про повернення земельної ділянки не виконують. Між її батьком та відповідачем не було підписано договору оренди земельної ділянки. Договір оренди земельної ділянки від 08.10.2016 року між [PERSON] та ТзОВ " Райз-Захід" ніколи не укладався, про що свідчить відсутність підпису її батька в графі орендодавець в даному договорі. Вона вважає, що даний договір, як і багато інших таких договорів, сфальсифікований, тому просить суд не брати його до уваги, як доказ, що поданий відповідачем. Вона постійно вела переписку з відповідачем і ніколи не зверталася до керівицтва ТзОВ "Райз-Захід" з приводу користування земельною ділянкою чи виплати їй коштів за це користування. Щодо обгрунтування моральної шкоди, позивачка додатково зазначила, що кошти за користування земельною ділянкою за 2019 рік мали бути виплачені ще її покійному батькові, який важко хворів на хворобу Паркінсона та потребував догляду та лікування. Однак дані кошти не було йому виплачено та і по сьогодні не виплачено їй, як законному спадкоємцеві. Відповідач тривалий час веде з нею переписку, схиляючи її до укладення договору оренди даної земельної ділянки, ставлячи їй різні умови, при тому не повертаючи земельну ділянку на її прохання, що змусило її звертатися до суду з різними позовами до відповідача. Це порушує її звичний спосіб життя, призводить до різних переживань. Представник відповідача ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" - адвокат Цой Д.М. позов не визнав, просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача пояснив, що на сьогодні позивачці сплачено грошові кошти у розмірі по 8060 грн. 24 коп. за користування земельною ділянкою у 2020 та 2021 роках, яка розраховувалася у розмірі 8,5 % від середньої вартості земельної частки (паю) у Демидівському районі Рівненської області з метою збереження конкурентоздатності на аграрному ринку. Такаж сума була зарезервована для виплати за 2019 рік. Крім того, відповідач на підставі Договору доручення № 04/01/18-ДД на оплату коштів від 04.10.2018 року за дорученням ТОВ "Райз-Захід" проводив виплату орендної плати за договором оренди землі [PERSON] , а в подальшому і [PERSON] , з огляду на те, що ТзОВ " Райз-Захід" немало фінансової можливості здійснювати виплату орендної плати у повному обсязі усім орендодавцям. 08.10.2016 року між [PERSON] та ТзОВ " Райз-Захід" укладено було договір оренди земельної частки (паю) розміром 2,97 га, який діяв до 20.08.2020 року, тобто до того часу, коли за [PERSON] було зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку, відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.08.2020 року № 221698151. Отже, протягом дії договору оренди земельна частка (пай) перебувала у фактичному користуванні ТзОВ " Райз-Захід", а не відповідача. Доказів перебування спірної земельної ділянки у ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" позивачкою суду надано не було. Також просить відмовити у стягненні моральної шкоди, оскільки вона не доведена, звернення до суду позивачкою, це є звичайний спосіб захисту своїх порушених прав, передбачений законом, а не підстава для стягнення моральної шкоди. Також, що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, відповідач вважає, що позивачкою не вказано, яка сфера її життя погіршилась, тобто в чому полягає порушення нормального способу життя; в чому саме полягає докладання позивачкою додаткових зусиль для організації свого життя. Тобто наведене зводиться до чого, що позивачкою не доведено обставин, які вказують на те, що начебто дії відповідача істотно погіршили нормальний спосіб життя позивачки і остання вживала будь-які заходи, з метою поліпшення свого життя, в тій сфері, на яку вплинули дії відповідача. Таким чином, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між її вимогою та діями відповідача, а тому така вимога є безпідставною та необгрунтованою. Представник відповідача вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Суд, заслухавши представника позивачки, її представника та представника відповідача, вивчивши зміст позовних вимог позивача, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, дійшов до наступних висновків. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву [PERSON] до ТзОВ «Західна агровиробнича компанія" про витребування майна з незаконного володіння та стягнення коштів та відкрито провадження по даній справі. В ході розгляду справи представником позивачки - адвокатом Мікосянчиком І.Ю. було подано заяви про відмову від частини позовних вимог, а саме про відмову від позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" земельної ділянки кадастровий номер 5621485500:02:000:1013, площею 2,8965, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Хрінницької сільської ради та належить на праві власності [PERSON] та від позовної вимоги про стягнення з ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" на користь позивачки безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 8060 грн. 24 коп.- плати за користування земельною ділянкою за 2021 рік. Судом було задоволено дані заяви та закрито провадження в даних частинах позовних вимог. Представником позивача було подано клопотання про долучення доказів. 10 листопада 2021 року судом закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті цивільну справу № 558/576/21. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 223653798, вбачається, що земельна ділянка площею 2,8965 га, кадастровий номер: 5621485500:02:000:1013 на праві приватної власності належить [PERSON] /а.с.11/. Власником даної земельної ділянки був [PERSON] , який помер [INFO] , про що підтверджує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 221698151 від 27.08.2020 року. Право [PERSON] на дану земельну ділянку підтверджується також розпорядженням голови РДА № 399 від 25.12.2006 року та додатком № 2 до розпорядження голови РДА від 25.12.2006 року № 399 - список громадян, яким видаються державні акти на право власності на землю взамін сертифікатів на право на земельні частки (пай), розташовані на території Хрінницької сільської ради для ведення особистого селянського господарства /а.с.12-16/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . /а.с.28/. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 595 та виданого 11.09.2020 року, [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з земельної ділянки загальною площею 2,8965 га, кадастровий номер - 5621485500:02:000:1013, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, рілля, що знаходиться на території Демидівської селищної ради, Рівненської області. /а.с.16/. Дана земельна ділянка перебувала у фактичному користуванні ТзОВ "Західна агровиробнича компанія". Дані обставини підтверджуються листами за підписом директора ТзОВ " Західна агровиробнича компанія" Полянського І.Б. адресованими на ім`я позивачки [PERSON] ( а.с.21,22), а також платіжними документами про перерахунок коштів позивачці за користування земельною часткою ( паєм) саме відповідачем. Саме відповідач зазначав позивачці, що кошти по орендній платі за 2019 рік зберігаються у системі компанії для виплати законному спадкоємцю. Позивачка зверталась до ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" про повернення їй земельної ділянки площею 2,8965 га, оскільки вона бажає обробляти дану земельну ділянку самостійно з 01.01.2021 року. /а.с.20/. Позивачка [PERSON] зверталась до ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" щодо неотримання нею коштів за користування земельною ділянкою ( паєм) за 2019 та 2020 роки. Саме відповідачем кошти за користування земельним паєм за 2020 рік, а в подальшому за 2021 рік позивачці було відшкодовано, шляхом перерахування на картковий рахунок. ( а.с. 17, 141). Станом на сьогодні позивачці, як спадкоємцю за законом на майно [PERSON] , не відшкодовано кошти в сумі 8060 грн. 24 коп. за користування земельною ділянкою у 2019 році, які не були виплачені ще її батькові. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно правового висновку Верховного Суду відповідно до постанови 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 1477цс18), фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Оскільки відповідачем позивачці в добровільному порядку сплачено грошові кошти за фактичне користування земельною ділянкою у 2020 та 2021 роках в розмірі по 8060 грн.24 коп., то дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки і за 2019 рік. Саме така сума, як зазначив представник відповідача, зарезервована для виплати за користування земельною часткою ( паєм) за 2019 рік. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю. Посилання представника відповідача на те, що спірна земельна ділянка перебувала у оренді ТзОВ " Райз-Захід" на підставі договору оренди земельної частки ( паю) від 08.10.2016 року укладеного між [PERSON] та ТзОВ "Райз- Захід" не береться судом до уваги, оскільки поданий відповідачем договір оренди не підписаний [PERSON] , про існування такого договору категорично заперечує сама позивачка. ( а.с.149-150). Крім того, представник відповідача в судовому засіданні стверджував, що відповідач здійснював оплату орендної плати орендодавцям за дорученням ТзОВ " Райз-Захід" за договорами оренди землі за період 01.01.2018 по 31.12.2022 року, відповідно до договору доручення від 04 січня 2018 року. ( а.с. 151-153). Однак судом встановлено, що позивачкою і її покійним батьком не укладалися жодні договори оренди з ТзОВ " Райз-Захід". Відповідач сплачував кошти за фактичне користування ним земельною часткою ( паєм) . Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в сумі 5000 грн., то суд дійшов до наступного висновку. Відповідно ч.1 та п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст. 21 Конституції України). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, позивачка вважає, що внаслідок вчиненої протиправної поведінки відповідача, вона зазнала моральних переживань та страждань, як наслідок того постійно відчуває сильне душевне хвилювання та створення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Земельна ділянка і на сьогодні знаходиться у користуванні відповідача, що змусило її звертатися до суду з позовами про захист своїх порушених прав та інтересів. Вона тривалий час веде переписку з відповідачем щодо виплати їй коштів за користування земельною ділянкою за 2019 рік та повернення даної земельної ділянки для власного користування. Однак відповідач у своїх листах ставить їй різного роду умови та схиляє до укладення договору оренди земельної ділянки на 7 років, чого вона робити не бажає. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевних страждань. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року). Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова Верховного суду від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц. З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачці є безсумнівним, її наслідки у вигляді душевних страждань позивачки залежать від особливостей її емоційно-розумового сприйняття внаслідок протиправних дій відповідача та перенесених нею у зв`язку з цим страждань. Враховуючи наведене, розмір відшкодування суд визначає виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивачки, а також часткове відшкодування відповідачем коштів за фактичне користування земельною ділянкою. А тому, розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача суд оцінює в три тисячі гривень. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно роміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі частквого задволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою по справі сплачено судовий збір за три позовних вимоги. При цьому під час розгляду справи в суді представник позивачки відмовився від частини позовних вимог і просив суд повернути позивачці 50% сплаченого нею судового збору при поданні позову. У зв`язку з цим позивачці підлягає поверненню 50% сплаченого нею судового збору за подання позову в частині позовних вимог про витребування з чужого незаконного володіння в розмірі 454 грн. 00 коп. Крім того, позов підлягає частковому задоволенню, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума судового збору, пропорційно до задоволених вимог. Позивачкою [PERSON] по справі понесено судові витрати на правничу допомогу адвоката, що становлять 5000 грн. та підтверджуються квитанціями до прибуткового касового ордеру № 1 та № 2 /а.с.30/. Оскільки позов підлягає частковому задовленню, то судові витрати на правничу допомогу адвоката також підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 23, 1167 та 1212 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. На підставі наведеного,

Outcome: approved