Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

ФОП [PERSON] звернулася в суд з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] 40 687,92 грн. фактичних витрат в порядку регресу та 908,00 грн. судового збору. В обґрунтування заявленого позову у позовній заяві покликається на те, що 27.02.2018 року між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір №002-675, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 49550,00 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17,99 % річних, з кінцевим терміном повернення до 19.06.2022 року. Випадок невиконання позичальником своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом застрахований за договором добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року, укладеним між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.». З 06.12.2019 року відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 40 687,92 грн., з яких: тіло кредиту - 39 371,95 грн., проценти за користування кредитом - 1 315,97 грн. В зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом понад 60 календарних днів настав страховий випадок. На підставі договору страхування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» 24.03.2020 року здійснено виплату АТ «Ощадбанк» страхового відшкодування банку у розмірі 40 687,92 грн. Тобто до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до відповідача на виплачену суму. Між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та ФОП [PERSON] укладено договір №01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021 року. Відповідно до даного договору позивач набула права вимоги до відповідача на стягнення з нього в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 40 687,92 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, проте подав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному розмірі, розгляд справи просить проводити у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши інші матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010р.). Згідно кредитного договору № 002-675 від 20.06.2019 ПАТ "Ощадбанк" надав [PERSON] кредит сумі 49550,00 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17,99 % річних, з кінцевим терміном повернення до 19.06.2022 року. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01 грудня 2018 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останній приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами цього договору, виплатити банку страхове відшкодування. Страховим випадком за цим договором є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин. З 06.12.2019 відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 40 687,92 грн., з яких: тіло кредиту - 39 371,95 грн., проценти за користування кредитом - 1 315,97 грн. У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок. Згідно платіжного доручення № 4385 від 24.03.2020 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатив АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування по зобов`язанням [PERSON] в розмірі 40 687,92 грн. 20.05.2021 між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та ФОП [PERSON] укладено договір №01-05 про відступлення права вимоги (цесії). Відповідно до даного договору позивач набула права вимоги до [PERSON] на стягнення з неї в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 40 687,92 грн. Згідно ч.1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Щодо відступлення права вимоги по кредитному договору та для можливості погашення боргу, відповідач повідомлявся позивачем про необхідність виконання своїх зобов`язань, про що свідчить претензія (повідомлення) №10013.02.20-1 від 11.06.2021 року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Крім того, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позову в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved