Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

10.12.2020 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просила суд поділити спільне майно, набуте нею та відповідачем під час шлюбу: автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG», 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 506340 грн., автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] вартістю 108300 грн.; виділити позивачу автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG», 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 506340 грн., залишити у власності відповідача автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] вартістю 108300 грн., стягнути з позивача на користь відповідача грошову компенсацію за відступ від ідеальної частки в розмірі 199020 грн. На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила про те, що 22.07.2004 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , за час шлюбу подружжя [PERSON] придбали автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG», 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 506340 грн., автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] вартістю 108300 грн., право власності на все зазначене майно зареєстроване за відповідачем; рішенням Гайсинського районного суду від 7.12.2020 р. їх шлюб розірвано, за добровільною згодою поділити спільне майно сторони не можуть. В судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат Човганюк А.М. позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. В поданому до суду відзиві та в судових засіданнях [PERSON] та його представник адвокат Луценко О.І. позовні вимоги не визнали, просили суд у їх задоволенні позивачу відмовити повністю, оскільки зазначені позивачем як спільне сумісне майно подружжя автомобілі були придбані не за їх спільні кошти, автомобіль «VOLKSWAGEN\~TOUAREG»\~придбаний за\~подаровані відповідачу\~його матір`ю\~ [PERSON] \~кошти,\~а автомобіль«VOLKSWAGEN\~TRANSPORTER»\~придбаний відповідачем\~на кошти,\~отримані ним\~від продажу\~належного йому\~автомобіля,\~придбаного ним\~ще до\~шлюбу з\~ [PERSON] ,\~на підтвердження\~своїх доводів\~жодних доказів\~до відзиву\~відповідач не\~надав. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з таких міркувань. Встановлено, що 22.07.2004 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] , за час шлюбу 10.05.2011 р. за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , 17.06.2020 р. за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG», 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] , проти запропонованої позивачем вартістю автомобілів відповідач не заперечив, клопотань про призначення судової товарознавчої експертизи для визначення дійсної вартості автомобілів не заявляв. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 23.01.2021 р. [PERSON] продав за 25000 грн. [PERSON] автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG», 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] , тобто під час розгляду справи відповідачем без згоди позивача продано спільне майно подружжя. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст. 60 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.\~ Тлумачення\~статті 61 СК України\~свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 ЦК України). У відповідності до ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою; при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового; для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово; згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена; договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою; договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. За встановлених під розгляду справи судом обставин, з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінених судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку поділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , а саме: виділити позивачу та визнати за нею право приватної власності на автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] вартістю 108300 грн. Відповідач за час розгляд справи про поділ майна розпорядився без згоди позивача спільним майном подружжя, продав своїй матері [PERSON] автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG», 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 506340 грн., тобто автомобіль вибув із володіння подружжя і виділити зазначене рухоме майно комусь із подружжя на даний час неможливо, то необхідно задля забезпечення рівності часток кожного з подружжя у спільному іх майні стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію в сумі 199020 грн. за відступ від ідеальної частки в спільному майні подружжя (506340 грн.+ 108300 грн.=614640 грн. вартість всього спірного майна, 307320 грн. ідеальна частка кожного з подружжя.) Позивачу виділено майна на загальну суму 108300 грн., відповідач реалізував самостійно майно вартістю 506340 грн. В іншій частині позову необхідно відмовити, оскільки проданий [PERSON] [PERSON] автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG», 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 506340 грн. не підлягає поділу між сторонами і не може бути виділений позивачу зі стягненням з неї грошової компенсації. Заперечення відповідача та його представника суд визнає правомірною позицією захисту власних інтересів і до уваги не бере через те, що зазначені заперечення не доведені належними і допустимими доказами, про що судом наведено вище у мотивах прийняття рішення. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати на сплату позивачем судового збору в сумі 3\~493,60 грн. відповідно до квитанцій (а.с.1,2) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на користь держави з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 3073,20 грн., 1% від вартості його ідеальної частки у спільному майні подружжя відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial