Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 24.04.2003 року він та позивач уклали договір купівлі-продажу частини комплексу будівель за адресою [ADDRESS] та частку в праві власності на спільні інженерні комунікації (мережі), а саме : автоматизований склад Ж, ж1, БСУ Д; частину цементного складу Е (приміщення за № 1, та № 2 загальною площею 105,9 кв.м. з прибудовою е вартістю 45\~000 гривень. Вказаний договір купівлі - продажу нерухомого майна від 11.06.2003 року зареєстровано Товарною біржою «Всеукраїнська біржа нерухомості» (Черкаська філія) в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Також дане майно було зареєстроване в КП «ЧООБТІ» , реєстраційний № 17439407. Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 236977100, нежитлові будівлі на праві приватної власності належать [PERSON] , дата прийняття рішення про реєстрацію 17.01.2007 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 243114593, нежитлові будівлі в [ADDRESS] на праві власності належать [PERSON] , дата державної реєстрації 29.01.2021. В березні 2021 року позивач виявив бажання відчужити належне йому майно. Проте, нотаріусом йому було відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу, оскільки відповідно до норм чинного законодавства договір про купівлю-продажу нерухомого майна на товарних біржах підлягає нотаріальному посвідченню. Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 24.04.2003 року на товарній біржі «Всеукраїнська біржа нерухомості» за яким [PERSON] придбав у приватного підприємця [PERSON] частину комплексу будівель за адресою [ADDRESS] та частку в праві власності на спільні інженерні комунікації (мережі), а сааме : автоматизований склад Ж, ж1, БСУ Д; частину цементного складу Е (приміщення за № 1, та № 2 загальною площею 105,9 кв.м. з прибудовою е вартістю 45\~000 гривень. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.11.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. У судове засідання у час призначений для розгляду справи відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин йогох відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Зі згоди позивача , суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до положень ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до положень ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до положень ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р., відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України ( 2004 року ), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тому у даному випадку на момент переходу права власності правовідносини між позивачем та Відповідачем підлягають врегулюванню за нормами Цивільного кодексу УРСР. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» ( зі змінами та доповненнями ), з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Зі змісту договору купівлі - продажу нерухомого майна від 24.04.2003 року вбачається, що позивач купив у відповідача частину комплексу будівель за адресою [ADDRESS] та частку в праві власності на спільні інженерні комунікації (мережі), а саме : автоматизований склад Ж, ж1, БСУ Д; частину цементного складу Е (приміщення за № 1, та № 2 загальною площею 105,9 кв.м. з прибудовою е вартістю 45\~000 гривень. Вказаний договір купівлі - продажу нерухомого майна від 11.06.2003 року зареєстровано Товарною біржою «Всеукраїнська біржа нерухомості» (Черкаська філія) в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Також дане майно було зареєстроване в КП «ЧООБТІ», реєстраційний № 17439407. Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 236977100, нежитлові будівлі на праві приватної власності належать [PERSON] , дата прийняття рішення про реєстрацію 17.01.2007 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 243114593, нежитлові будівлі в [ADDRESS] на праві власності належать [PERSON] , дата державної реєстрації 29.01.2021. Тобто, даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу, та зареєстрований Товарною біржою «Всеукраїнська біржа нерухомості» і в подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, у відповідності до вимог ст. 277 ЦК , підлягає реєстрації в БТІ за місцем знаходження нерухомості. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , тобто фактично право власності на майно у позивача виникло на не заборонених законом підставах. З огляду на викладене, оскільки сторони договору домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується наявними, дослідженими судом матеріалами справи, при цьому сторони повністю виконали умови укладеного договору, який не було нотаріально засвідчено з посиланням на положення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», наявні правові підстави для визнання договору купівлі-продажу від 24.03.2003 дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved