Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

20.07.2021 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на гараж № [NUMBER] , розташованому по [ADDRESS] , площею 40,2 кв.м., в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Позивач є єдиним спадкоємцем після його смерті та отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом на частину майна. [PERSON] у 1991 побудував спірний гараж, однак не оформив право власності на нього. Приватним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на гараж. З метою захисту своїх майнових прав змушена звернутись до суду. В судове засідання позивач не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача в судове засідання не прибув також, подали заяву про розгляд справи без їх присутності. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] за рішенням міської ради була виділена земельна ділянка для будівництва гаражу по [ADDRESS] . Також він 09.08.1988 отримав дозвіл на проведення будівельних робіт та 1991 року побудував гараж. [INFO] [PERSON] , чоловік позивача, помер, однак за своє життя не встиг належним чином оформити право власності на гараж (а.с. 6). Технічний паспорт на гараж вже виготовила позивач 13.08.2018 року, в якому зазначено про розташування гаражу [ADDRESS] та рік побудови 1991. Також позивач 28.05.2019 року зареєструвала за собою право власності на гаражну ділянку № [NUMBER] земельну ділянку площею 0,004 га з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів (а.с. 16-17). Позивач звернулася до нотаріуса з метою прийняття спадщини після смерті чоловіка та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] , проте нотаріус у листі від 15.07.2021 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж [ADDRESS] , оскільки спадкодавець [PERSON] не оформив належним чином за собою право власності на цей об`єкт нерухомого майна (а.с. 20). Відповідно до висновку головного архітектора управління містобудування, архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради від 19.03.2021 року спірний одноповерховий гараж № [NUMBER] в гаражному масиві по [ADDRESS] побудовано в межах відведеної земельної ділянки у відповідності до містобудівних вимог відносно прилеглих земельних ділянок, будівель і споруд та може використовуватись за призначенням (а.с. 21). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч.4 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03.08.2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05.08.1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оскільки на момент побудови спірного гараж у 1991 році законодавством не було передбачено обов`язкової державної реєстрації права власності на нього, тому право власності спадкодавця на вказаний гараж підтверджується технічним паспортом на вказане нерухоме майно, й відтак позивач набула право власності на гараж в порядку спадкування за законом. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved