Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] в с. Сніжна Погребищенського району Вінницької області помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок, що знаходяться за межами населеного пункту с. Сніжна, на території Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, та які посвідчені державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ №447486, серії ЯЛ №447487, серії ЯЛ №447488, серії ЯЛ №447489 та серії ЯЛ №447490, виданими Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області 10.03.2011. Після смерті батька, у визначений законом строк, позивачка, як спадкоємиця першої черги за законом, звернулася до Погребищенської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак постановами державного нотаріуса від 20.02.2019 у видачі свідоцтв про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки окрім неї з заявою про прийняття спадщини звернулася відповідачка [PERSON] , яка на момент смерті батька проживала з ним однією сім`єю без шлюбу та яка претендує на Ѕ частку в спільному майні подружжя. Позивачка вважає, що вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом майна батька, яке він успадкував після смерті своєї матері та тітки, а тому просить визнати за нею право власності на зазначені вище земельні ділянки. Ухвалою суду від 14.06.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Справу призначено до підготовчого судового засідання. 15.06.2021 із Погребищенської державної нотаріальної контори була витребувана спадкова справа [PERSON] , який помер [INFO] (а. с. 116). 24.06.2021 до суду надійшла спадкова справа №53/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а. с. 120-138). 01.12.2021 в підготовчому судовому засіданні відповідачка [PERSON] заявила клопотання про доручення до матеріалів справи документів, а саме: довіреності від 09.12.2009 виданої [PERSON] на [PERSON] , довідки Сніжнянського старостинського округу Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області від 29.10.2021 №98, довідки Погребищенської центральної районної лікарні від 30.11.2017 №91 та позовної заяви про зміну черговості одержання права на спадкування. Ухвалою суду від 01.12.2021 підготовче провадження у справі було закрито, справа призначена до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Царківський О. Ю. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Вказав, що позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги за законом майна померлого [PERSON] , оскільки відповідачка [PERSON] , хоч і проживала з покійним однією сім`єю, однак шлюб між ними не був зареєстрований, а тому вона являється спадкоємицею за законом четвертої черги. Належні ж спадкодавцю земельні ділянки були його особистою власністю, оскільки набуті ним в порядку спадкування. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити. Пояснила, що з покійним [PERSON] з 2010 року і по день його смерті вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У останні роки життя [PERSON] важко хворів та потребував постійного догляду, який йому надавала лише вона. Коли [PERSON] помер вона здійснила його поховання, організувала поминальні обіди, а тому вважає, що вона також має право на частку у спадковому майні. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на таке. Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Сніжна Погребищенського району Вінницької області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 23.10.2017 Виконкомом Сніжнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді: земельної ділянки площею 0,3800 га, розташованої за межами населеного пункту с. Сніжна, на території Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, що підтверджується державним актом серії ЯЛ №447487 (а. с. 89, 97-99), земельної ділянки площею 3,8596 га, розташованої за межами населеного пункту с. Сніжна, на території Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, що підтверджується державним актом серії ЯЛ №447486 (а. с. 90, 106-108), земельної ділянки площею 0,1190 га, розташованої за межами населеного пункту с. Сніжна, на території Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, що підтверджується державним актом серії ЯЛ №447490 (а. с. 91, 94-96), земельної ділянки площею 0,4197 га, розташованої за межами населеного пункту с. Сніжна, на території Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, що підтверджується державним актом серії ЯЛ №447488 (а. с. 92, 100-102) та земельної ділянки площею 2,8629 га, розташованої за межами населеного пункту с. Сніжна, на території Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, що підтверджується державним актом серії ЯЛ №447489 (а. с. 93, 103-105). Вказані земельні ділянки належали [PERSON] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] та тітки [PERSON] , що стверджується рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 15.12.2009 (а. с. 109). Позивачка [PERSON] є рідною дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 87) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 88). Як встановлено рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 16.11.2017 покійний [PERSON] у період з 21.01.2010 по день смерті - [INFO] проживав однією сім`єю без шлюбу з відповідачкою [PERSON] (а. с. 131-132). Як вбачається із матеріалів спадкової справи №53/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] , у визначений законом строк позивачка [PERSON] , як спадкоємиця першої черги за законом, та відповідачка [PERSON] , як спадкоємиця четвертої черги за законом, подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] (а. с. 125, 123). Постановами державного нотаріуса Погребищенської державної нотаріально контори від 20.02.2019 № № 65/02-31, 66/02-31, 67/02-31, 68/02-31 та 69/02-31 у видачі свідоцтв про право на спадщину позивачці [PERSON] та відповідачці [PERSON] було відмовлено у зв`язку з наявністю спору між ними щодо часток у спадщині (а. с. 11-15). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно із ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1259 ЦК України визначено, що черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 20 постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у спорах про спадкування» №7 від 30.05.2008 визначено, що спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Пунктом 21 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у визначений законом строк звернулася до Погребищенської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому має право на усю спадщину, що належала покійному батькові на праві особистої приватної власності. Суд не приймає до уваги доводи відповідачки про те, що вона тривалий час проживала з спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю без шлюбу, а тому має право на частку у спадковому майні, оскільки встановлення факту спільного проживання чоловіка та дружини без шлюбу не визначає її спадкоємицею першої черги. Щодо посилань відповідачки на те, що вона тривалий час опікувалась спадкодавцем, який важко хворів, то вони не можуть бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування, тим паче, що вказаної вимоги відповідачкою в даному судовому провадженні не заявлялося. Надана відповідачкою копія позовної заяви про зміну черговості одержання права на спадщину, належним доказом виникнення у неї права на спадщину бути не може, оскільки підтверджує лише факт звернення відповідачки у березні 2018 року з вказаним позовом до суду, однак не доводить підстав для зміни черговості у праві на спадкування. Дана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою у постанові від 18.02.2019 по справі № 569/18047/17-ц. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved