Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог До суду звернулася Позивачка [PERSON] з позовною заявою у якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , де є зареєстрованим також і [PERSON] , колишній власник будинку, який за вказаною адресою не проживає з 2019 року. За договором купівлі - продажу будинку [PERSON] мав виписатися з будинку до 01.05.2020 р. З телефонної розмови стало відомо, що у зв`язку з проживанням відповідача на тимчасово окупованій території України та введенням карантинних обмежень не мав і не має можливості виписатися. [PERSON] не проживає у вказаному будинку понад 2 роки, комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житла не бере, особистих речей в будинку не має, і взагалі будинком не цікавиться. За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Аргументи учасників справи У судове засідання Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав. Представник від третьої особи - Міловської селищної ради, у судове засідання також не з`явився, однак просили суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника ради. Позиція суду Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справ. [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі - продажу житлового будинку від 13.10.2019 р., та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.10.2019 р. (а.с. 10-12) Відповідно до копії паспорту [PERSON] , остання є громадянкою України. (а.с. 7) Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб від 12.11.2021 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . (а.с.13) Відповідно до акту обстеження побутових умов проживання від 16.11.2021 року, за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не проживає з 2019 року. Акт складено депутатом селищної ради, підписано двома сусідами та секретарем селищної ради. (а.с. 14) Згідно заяви про зняття з реєстрації місця проживання, Міловською селищною радою було відмовлено [PERSON] у знятті з реєстрації [PERSON] (а.с.15) Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Як слід з ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом було встановлено, що згідно договору купівлі-продажу відповідач [PERSON] , який діяв від себе особисто та від імені [PERSON] , передав у власність житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , позивачці [PERSON] за плату. Також, у даному договорі вказано, що відчужуваний будинок вільний від речей відповідача, який зніметься з реєстраційного обліку місця проживання у строк до 01.05.2020 року. Тобто з власної волі відповідач продав належний йому на праві спільної сумісної власності будинок, та отримав за це кошти. У будинку з 2019 року не проживає. [PERSON] не є членом сім`ї позивачки, а також постійно не проживає разом з [PERSON] і не ведуть з нею спільне господарство. У сторін відсутні взаємні права та обов`язки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком належним позивачці на праві власності. Судові витрати стягнути з Відповідача на користь Позивача у відповідності до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved