Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

26.06.2017 року керівник Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Локачинської районної державної адміністрації Волинської області, Волинської обласної державної адміністрації звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 16\~361,04 грн, а також судові витрати по справі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно розпорядження голови Локачинської районної державної адміністрації Дудечка В.Ф. №58-оа від 22.06.2016 року було звільнено [PERSON] . Як встановлено рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року у справі № 803/1088/16, яке було залишено без змін згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2017 року, дане звільнення було незаконним та [PERSON] з 24.06.2016 року поновлено на посаді начальника відділу освіти Локачинської районної державної адміністрації Волинської області та стягнуто з Локачинської РДА в її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 16\~361, 04 грн. Оскільки звільнення [PERSON] здійснено з порушенням закону, на голову Локачинської РДА [PERSON] , який призначений на зазначену посаду розпорядженням Президента України від 24.03.2015 № 278/2015-рп, як на службову особу, винну в незаконному звільненні працівника, покладається обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну установі в розмірі 16\~361,04 грн. Представництво інтересів держави в суді прокуратура здійснює відповідно до ст.131-1 Конституції України. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 45 ЦПК України, ч. 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», рішення Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999 року з метою представництва інтересів держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою у разі порушення або загрози порушення інтересів держави , якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Діями голови Локачинської РДА заподіяно шкоду економічним інтересам держави. Підстави представництва прокурором інтересів держави полягають ще й тому, що Волинська обласна державна адміністрація, яка є державною адміністрацією вищого рівня, неналежним чином здійснює, передбачений ст..33 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» контроль за діяльністю Локачинської РДА. З листа Волинської ОДА вбачається, що Локачинською РДА подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України на зазначені вище рішення. Волинська ОДА погоджується з позицією місцевої прокуратури щодо необхідності стягнення з голови Локачинської РДА [PERSON] матеріальної шкоди в порядку регресу, однак захист законних інтересів держави в даному випадку, починаючи з 22.02.2017 року по час подачі заяви до суду, не здійснює. За таких обставин, у місцевої прокуратури наявні достатні підстави для вжиття заходів представницького характеру на захист інтересів держави. Відповідно до ч.4 ст.136 КЗпП України стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу, якими відповідно до вищенаведеного для Локачинської РДА є Волинська ОДА. Тому прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Волинської ОДА та Локачинської РДА, яким заподіяно шкоду та просить стягнути з [PERSON] на користь Локачинської РДА матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 16\~361,04 грн, а також судові витрати. Ухвалою від 13 січня 2021 року цивільну справу за позовом керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Локачинської районної державної адміністрації Волинської області та Волинської обласної державної адміністрації до [PERSON] про стягнення\~матеріальної шкоди\~в порядку регресу, суддею Адамчук Г.М. прийнято до провадження. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 15 липня 2021 року Володимир-Волинську місцеву прокуратуру у справі за позовом керівника Володимир-Волинської\~місцевої прокуратури\~в інтересах\~держави в\~особі Локачинської\~районної державної\~адміністрації Волинської\~області та\~Волинської обласної\~державної адміністрації\~до [PERSON] \~про стягнення\~матеріальної шкоди\~в порядку\~регресу замінено на Володимир-Волинську окружну прокуратуру, Локачинську\~районну державну\~адміністрацію Волинської\~області на Володимир-Волинську районну державну адміністрацію. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 13 вересня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник Володимир-Волинської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі Представник Волинської обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, однак скерував до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні прокурор Грабовський О.О. позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. На думку відповідача, були відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави шляхом подачі відповідного позову та участі в даній справі. Заслухавши пояснення сторін у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення позовної заяви по суті, суд приходить до наступних висновків. Розпорядженням голови Локачинської районної державної адміністрації В. Мазурок від 01 вересня 2010 року № 41-ос «Про призначення [PERSON] », [PERSON] призначено з 01 вересня 2010 року на посаду завідувача сектору з питань внутрішньої політики, зв`язків з громадськими організаціями та засобами масової інформації апарату райдержадміністрації як таку, що пройшла за конкурсом, перебуває в кадровому резерві та пройшла стажування на заміщення вакантної посади. Розпорядженням голови Локачинської районної державної адміністрації В. Мазурок від 14 грудня 2010 року № 62-ос «Про призначення [PERSON] » [PERSON] призначено за переведенням з 14 грудня 2010 року на посаду начальника відділу освіти Локачинської районної державної адміністрації. 24 березня 2015 року за розпорядженням Президента України № 278/2015-рп [PERSON] призначено головою Локачинської РДА. Згідно розпорядження голови Локачинської РДА В.Дудечка від 22 червня 2016 року №58-ос «Про [PERSON] », відповідно до п.1 ст.40, ст.44 КЗпП України, враховуючи погодження Волинської обласної державної адміністрації, [PERSON] звільнено з посади начальника відділу освіту Локачинської РДА з 24.06.2016 року в зв`язку з реорганізацією відділу освіти райдержадміністрації та скороченням чисельності працівників. Постановою Волинського\~окружного адміністративного\~суду від\~01.11.2016\~року у\~справі №\~803/1088/16\~(а.с.17-24)\~за позовом\~ [PERSON] \~до Локачинської\~районної державної\~адміністрації Волинської\~області,\~третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору\~на стороні\~відповідача [PERSON] \~про визнання\~протиправним та\~скасування \~розпорядження,\~поновлення на\~посаді та\~стягнення середнього\~заробітку за\~час вимушеного\~прогулу,\~адміністративний позов\~задоволено,\~визнано протиправним\~та скасовано\~розпорядження Локачинської\~районної державної\~адміністрації Волинської\~області від\~22\~червня 2016\~року №\~58-ос\~«Про [PERSON] »,\~поновлено [PERSON] \~на посаді\~начальника відділу\~освіти Локачинської\~районної державної\~адміністрації з\~24\~червня 2016\~року та\~стягнуто з\~Локачинської районної\~державної адміністрації\~на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 16 361 гривня 04 копійки (шістнадцять тисяч триста шістдесят одна гривня чотири копійки). Постанову суду в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника відділу освіти Локачинської районної державної адміністрації з 24 червня 2016 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 4390 гривень 80 копійок (чотири тисячі триста дев`яносто гривень вісімдесят копійок) звернуто до негайного виконання. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2017 року (а.с.25-28) постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01.11.2016 року у справі №803/1088/16 залишено без змін. Виписками по рахунках від 23.11.2016 року та від 22.02.2017 року стверджується, що Локачинська РДА сплатила середній заробіток на рахунок [PERSON] згідно виконавчого листа Волинського окружного суду №984 від 08.11.2016 року - 4390,80 грн та згідно виконавчого листа Волинського окружного суду №72 від 10.02.2017 року 11970,24 грн, що в сукупному розмірі становить 16 361,04 грн. 17.05.2017 року в.о. першого заступника керівника місцевої прокуратури О. Хомич звернувся до Волинської обласної державної адміністрації із проханням повідомити Володимир-Волинську місцеву прокуратуру про наміри та можливості щодо пред`явлення Волинською обласною державною адміністрацією позову до суду щодо стягнення з голови Локачинської РДА матеріальної шкоди в порядку регресу. 30.05.2017 року голова Волинської ОДА В. Гунчик на вказаний вище запит повідомив, що погоджується із позицією місцевої прокуратури щодо стягнення вказаної вище шкоди в порядку регресу, однак пропонує повернутись до розгляду даного питання після прийняття рішення судом касаційної інстанції. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.12.2020 року у справі № 803/1088/16, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2017 року у справі №803/1088/16 залишено без змін. Згідно частин 4, 5\~статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно ч.1 ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно частини першої статті 130 КЗпП України\~працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу (пункт 8 частини 1 статті 134 КЗпП України). Статтею 237\~КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільнені або переведені працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений\~статтею 233 КЗпП України\~річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі, і з цього часу обчислюється строк на пред`явлення регресної вимоги. Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 11 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134\~КЗпП України та нової редакції статті 237\~КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Згідно Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством. Як встановлено\~матеріалами справи,\~ [PERSON] ,\~будучи головою\~Локачинської РДА,\~незаконно звільнив\~ [PERSON] ,\~тому на\~нього як\~на службову\~особу,\~яка винна\~в незаконному\~звільненні працівника,\~покладається обов`язок\~відшкодувати шкоду\~заподіяну установі, в розмірі 16\~361,04 грн. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Володимир-Волинської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Володимир-Волинської районної державної адміністрації та Волинської обласної державної адміністрації до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу є підставними, грунтуються на вимогах чинного законодавства, що регулює питання матеріальної відповідальності керівника підприємства, установи, організації за шкоду, заподіяну з їх вини підприємству, установі, організації. У відповідності до частини 4\~статті 136\~КЗпП України стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. Згідно з частиною другою\~статті 4 ЦПК України\~у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Право прокурора на звернення до суду у визначених законом випадках та участь у розгляді судом справ за його позовами передбачено частиною третьою\~статті 56 ЦПК України. Частиною третьою\~статті 23 Закону України «Про прокуратуру»\~передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. Згідно з частиною четвертою\~статті 23 Закону України «Про прокуратуру»\~прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої\~статті 23\~Закону України\~«Про прокуратуру» застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (провадження № 14-350цс19) з посиланням на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновку експерта; показань свідків (стаття 76 ЦПК України). Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оскільки, на час подачі позову до суду, Локачинська районна державна адміністрація Волинської області та Волинська обласна державна адміністрація, заходів щодо стягнення завданої шкоди з [PERSON] не вживали, і не повідомили прокурора про те, що будуть самостійно вживати заходів щодо звернення до суду з відповідним позовом, що свідчить про їх бездіяльність. Крім того, на думку суду, заперечення відповідача з приводу неналежного звернення прокурора з даним позовом, є безпідставні, так як Волинська обласна державна адміністрація не заперечувала щодо звернення прокурора з позовом, зважаючи, що право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі, і з цього часу обчислюється строк на пред`явлення регресної вимоги, то у прокурора виникли достатні правові підстави, передбачені положеннями статті 131-1 Конституції України,\~статті 23\~Закону України\~«Про прокуратуру» для представництва інтересів держави в суді, шляхом подачі відповідного позову. Витрачання з бюджету коштів на виплату [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора, який звернувся з даним позовом до суду правомірно. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд вважає, що позов Володимир-Волинської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Володимир-Волинської районної державної адміністрації та Волинської обласної державної адміністрації до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь Володимир-Волинської районної державної адміністрації матеріальну шкоду у порядку регресу у розмірі 16 361 (шістнадцять тисяч триста шістдесят одну) гривню 00 копійки. Крім того, відповідно до\~статті 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги про відшкодування відповідачем понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот ) гривень 00 копійок.

Outcome: approved