Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської областіГрисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрій Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначив, щоу листопаді 2021 року на адресу його місця роботи ( [ADDRESS] ) надійшов лист від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області ЯкименкаА.О., згідно яким позивачу стало відомо, що вказаним приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.10.2021 року (ВП №67043993). Вказана постанова винесена приватним виконавцем на підставі виконавчого напису №96717 виданого 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості у розмірі - 17958,00 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки немає жодних зобов`язань перед ТОВ «Фінфорс», повідомлень від відповідача щодо наявності вказаного у виконавчому написі боргу позивач не отримував, зазначає, що документи на час вчинення виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, кредитний договір нотаріально не посвідчувався.На підставі викладеного, позивач просив суд визнати виконавчий напис №96717 від 15.07.2021, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 19листопада 2021 року задоволено клопотання позивача про забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису №96717, вчиненого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 15.07.2021 року про стягнення [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс», заборгованості у розмірі 17958,00 грн. 06грудня 2021 року судом відкрито провадження у цій справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника позивача надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи копії виконавчого напису, кредитного договору від 25.12.2020 року та постанови про відкриття виконавчого провадження. Представник позивача зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем та його представником, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 вчинено виконавчий напис нотаріуса за реєстровим №96717 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором №1167953-А від 25.12.2020. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименко Андрієм Олександровичем06жовтня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67043993 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 17958,00 грн., а також про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 1795,80 грн. У той же час, ні відповідачем, ні третьою особою приватним нотаріусом Грисюк О.В.не було надано до суду достатніх доказів на підтвердження існування та безспірності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінфорс`за вказаним вище кредитним договором у розмірі, що наразі стягується з позивача за виконавчим написом №96717 від 15.07.2021 року. З тексту оспорюваного виконавчого напису від №96717 від 15.07.2021убачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 (надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)». Крім того, розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» доповнено пунктом 11 такого змісту: «Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». Також Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, пункти 1 і 2 Постанови № 662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 судом застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п. 1 та п. 2 постанови № 662 оприлюднені в Офіційному вісник України 21.03.2017. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Виконавчий напис, вчинено приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 15.07.2021, на підставі договору про надання кредиту №1167953-А від 25.12.2020. Вказані обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Тобто, станом на 15.07.2021року (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до договору про надання кредиту №1167953-А від 25.12.2020. Крім того, у позові позивач зазначає, що сума заборгованості зазначена приватним нотаріусом у виконавчому написі, як така, що підлягає стягненню, не є безспірною. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що вчинивши оспорюваний виконавчий напис, приватний нотаріус Грисюк О.В. не дотримався встановленої процедури, що потягло порушення законних прав позивача, а відтак наявні всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до приписів ст.141ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на відповідача у разі задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, за подання позовної заяви Вільнянського районного суду Запорізької області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та заяви про забезпечення позову був сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн., що підтверджується квитанціями від 17.11.2021 та 22.11.2021року. За таких обставин, суд, на підставі документально підтверджених витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача вищевказаних судових витрат.

Outcome: approved