Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 25 лютого 2010 року в розмірі 14093 грн 94 коп. станом на 13 червня 2021 року, а також понесені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 2270 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 25 лютого 2010 року. Поставивши свій підпис у Анкеті-заяві, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Крім того, підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив факт ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви, та наказом банку про їх затвердження. Відповідно до положень Умов та правил надання банківських послуг, АТ КБ «ПриватБанк» публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в наступному збільшився до 25000 грн. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Згідно досягнутої домовленості за Договором про надання банківських послуг (надалі - Договір) сторони домовились, що у разі непогашення боргових зобов`язань за кредитом, клієнт сплачує банку проценти в розмірі, визначеному у Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. В редакції Умов та Правил від 01 березня 2019 року, у разі, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які встановлюються у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна» та 84% - для картки «Універсальна голд». Відповідач належним чином не виконував умови Договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 13 червня 2021 року становить 14093 грн 94 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 11213 грн 38 коп., в т.ч. 0 грн 00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 11213 грн 38 коп.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2880 грн 56 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України; 0 грн 00 коп. - нарахована пеня; 0 грн. 00 коп. - нарахована комісія. Ухвалою суду від 20 серпня 2021 року справу прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. 10 листопада 2021 року та 14 грудня 2021 року на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» повернулись поштові відправлення, якими відповідачу за зареєстрованою адресою місця проживання направлялись копії позовної заяви з додатками та ухвали суду про відкриття провадження. Ухвалою суду від 23 грудня 2021 року у зв`язку із неможливістю вручення відповідачу копії позовної заяви із додатками, у справі призначено судове засідання на 12 січня 2022 рокута здійснено виклик відповідача шляхом розміщення оголошення на веб-порталі Судової влади України. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання на виклик суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Будь-яких клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. У зв`язку з означеним, відповідно до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. 25 лютого 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку». Підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», [PERSON] висловив бажання оформити на своє ім`я кредитну картку «Універсальна» з кредитним лімітом 500,00 гривень, із базовою кредитною ставкою по кредиту 1,9%. Відповідно до довідки про надання [PERSON] кредитних карток вбачається, що останньому надано кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття якої 25.02.2010, термін дії - 02/134; № [NUMBER] , дата відкриття якої 07.06.2012, термін дії - 03/16; № [NUMBER] , дата відкриття якої 21.04.2016, термін дії - 08/19; № [NUMBER] , дата відкриття якої 15.08.2017, термін дії - 08/21; № [NUMBER] , дата відкриття якої 19.01.2018, термін дії - 08/21; № [NUMBER] , дата відкриття якої 23.05.2018, термін дії - 04/22; № [NUMBER] , дата відкриття якої 02.01.2019, термін дії - 09/22. До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з якою відповідач [PERSON] ознайомлений 25.02.2010 під підпис. Також додано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , на картковому рахунку № [NUMBER] , з якої вбачається, що 25.02.2010 відповідачу був встановлений кредитний ліміт до 500,00 грн; 10.07.2010 відповідачу був збільшений кредитний ліміт до 900,00 грн; 11.07.2010 - кредитний ліміт зменшений до 900,00 грн; 25.01.2011 - зменшений до 210,00 грн; 04.07.2011 - зменшений до 20,00 грн; 11.07.2012 - відбулось зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн; 23.05.2018 - кредитний ліміт збільшений до 300,00 грн; 23.05.2018 - відбулось збільшення кредитного ліміту до 25000,00 грн; 10.03.2019 - кредитний ліміт зменшений до 23377,60 грн; 11.03.2019 - кредитний ліміт збільшений до 23380,00 грн; 12.03.2019 - відбулось зменшення кредитного ліміту до 23380,00 грн; 15.03.2019 - 11.07.2012 - відбулось зменшення кредитного ліміту до 20476,80 грн; 29.05.2019 - кредитний ліміт зменшений до 0,00 грн. Згідно з випискою по особовому рахунку за договором № б/н станом на 16.06.2021, [PERSON] за період з 25.02.2010 по 01.05.2021 отримував кредитні кошти від позивача, а також частково проводив повернення зазначених коштів, залишок по рахунку становить -14093,94 грн. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 13.06.2021 становить 14093 грн 94 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 11213 грн 38 коп., в т.ч. 0 грн 00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 11154 грн 15 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2880 грн 56 коп.- заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України; 0 грн 00 коп. - нарахована пеня; 0 грн. 00 коп. - нарахована комісія. Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновків, що позовні вимоги слід задовольнити. Між сторонами дійсно виникли правовідносини, починаючи з 25.02.2010, що підтверджується укладеним кредитним договором б/н шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви. При підписанні Анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява на отримання кредиту разом з «Пам`яткою клієнта», «Умовами та правилами надання банківських послуг», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.02.2010, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] вбачається, що за період з 25.02.2010 по 13.06.2021 відповідач отримував кредитні кошти від позивача, а також частково проводив повернення зазначених коштів, що також вказує на наявність між сторонами кредитних правовідносин. Факт укладення кредитного договору та здійснення платежів по рахунку відповідача підтверджується підписаною 25.02.2010 анкетою-заявою, випискою по рахунку за договором № б/н станом на 16.06.2021, укладеним з [PERSON] , розрахунком заборгованості за договором № б/н від 25.02.2020 за період з 25.02.2010 по 13.06.2021, копією довідки про умови кредитування, що знаходяться в матеріалах справи. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 14093 грн 94 коп. підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved