Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

19.07.2021 [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Агентства нерухомості «Status» в особі фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення боргу за договором позики (а.с. № 2-6). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Батманової В.В. від 21.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. № 32). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Батманової В.В. від 02.11.2021 суд перейшов до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.10.2019 відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти у розмірі 2 000,00 доларів США, що станом на час укладення договору було еквівалент 50\~000 грн., про що між сторонами було укладено фінансову угоду, якою також визначено сплата 5% за користування коштами. Датою повернення боргу згідно фінансової угоди є 04.11.2019. У вказану дату відповідач сплатив лише 2\~500 грн. за користування коштами. У зв`язку з вказаним 08.11.2019 між сторонами було укладено другу фінансову угоду за якою визначено сплата\~3%\~за користування\~коштами у\~розмірі 1500\~грн.\~та датою повернення\~боргу згідно\~фінансової угоди\~є 30.12.2019. Відповідач у визначений умовами договору строк суму позики не повернув відсотки за користування коштами не сплатив. Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідача суму позики у розмірі 50 000 грн. та відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 3\~000 грн. Представник позивача в наданій суду заяві від 31.01.2022 просив справу розглядати без його участі, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання, які призначалися на 03.12.2022 та 31.01.2022 двічі поспіль не з`явився. Про дати судових засідань був повідомлений належним чином: за адресою наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, будь-яких заперечень або відзив на позов відповідач так і не надіслав. З урахуванням положень п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату та час слухання. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Як встановлено судом, 23.10.2019 [PERSON] уклала з відповідачем фінансову угоду за якою надала відповідачу в борг кошти в сумі 2 000 дол. США що станом\~на час\~укладення договору\~було еквівалент\~50\~000\~грн.,\~якою також\~визначено сплата\~5%\~за користування\~коштами зі строком повернення до 04.11.2019 (а.с. № 7). У вказану дату відповідач сплатив лише 2\~500 грн. за користування коштами. У зв`язку з вказаним 08.11.2019 між сторонами було укладено другу фінансову угоду за якою визначено сплата\~3%\~за користування\~коштами у\~розмірі 1500\~грн.\~та датою повернення\~боргу згідно\~фінансової угоди\~є 30.12.2019 (а.с. № 8). Відповідач у визначений умовами договору строк суму позики та відсотки за користування\~коштами не повернув. Приймаючи до уваги, що до теперішнього часу відповідач не виконав умови договору позики і не повернув позивачу грошового боргу, порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення зазначеної суми на користь позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі №6-79цс14 зазначено, що відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання». Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей. Як видно з фінансової угоди, відповідачем підтверджено факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, що з урахуванням норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України та вищенаведеної правової позиції Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі №6-79цс14, доводить факт отримання позивачем грошей у борг. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за фінансовою угодою від 08.11.2019 у розмірі 50 000 грн. та відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 3\~000 грн. Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп., оскільки позивача звільнено від його сплати при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved