Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтуванні позовних вимог позивачка вказувала, що 04.12.2020 року між нею та відповідачем було укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу Хмельницької області Бондар С.М. Позивач вказує, що відповідно до п. 6 вказаного договору [PERSON] зобов`язується по життєво повністю утримувати її, а саме, надавати побутові послуги (вологе прибирання в квартирі, прання та прасування білизни); виконувати огородні роботи; купувати лікарські засоби на підставі виданих лікарем рецептів для її лікування; забезпечувати медичну допомогу удома лікарями загального профілю, а також лікарями - спеціалістами; організовувати щоденне харчування;поховати її у випадку смерті. Вартість вищевказаних послуг сторонами визначено в розмірі 2000 грн. щомісячно. В свою чергу згідно договору, позивачка передала відповідачу у власність належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] . Позивачка вказує, що має намір розірвати договір з огляду на те, що відповідачка не виконує свої зобов`язання, не турбується про стан її здоров`я, не забезпечує харчуванням та ліками, не виконує огородні роботи та не надає побутові послуги. З 01 квітня 2021 року взагалі не навідується до неї. Позивачка вказує, що відповідачка відмовляється у добровільному порядку розірвати вказаний договір, а тому позивачка вимушена звернутись за захистом своїх пряв до суду. Позивачка просить суд розірвати договір довічного утримання укладений між сторонами, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну допомогу. В судове засідання позивачка та її представник - адвокат Казарець А.Г. подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві та просили їх задоволити. Відповідачка за викликом до суду не з`явилася подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності , позовні вимоги визнала у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 04.12.2020 року між сторонами було укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу Хмельницької області Бондар С.М. Відповідно до п. 6 вказаного договору відповідач по справі [PERSON] зобов`язувалася по життєво повністю утримувати її, а саме, надавати побутові послуги (вологе прибирання в квартирі, прання та прасування білизни); виконувати огородні роботи; купувати лікарські засоби на підставі виданих лікарем рецептів для її лікування; забезпечувати медичну допомогу удома лікарями загального профілю, а також лікарями - спеціалістами; організовувати щоденне харчування;поховати її у випадку смерті. Вартість вищевказаних послуг сторонами визначено в розмірі 2000 грн. щомісячно. В свою чергу згідно договору, позивачка передала відповідачу у власність належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] . Однак, відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання по утриманню позивача згідно умов договору довічного утримання. Відповідачка з квітня 2021 року припинила навідувати позивачку, цікавитися станом її здоров`я, забезпечувати її харчуванням, медикаментами. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України. Відповідно до абзацу 3 пункту 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009№ 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до 1 ст. 627 ЦК України, також встановлено свободу договору, з посиланням на ст. 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов договору належать умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного вид), а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Частиною 1 ст. 746 ЦК України, передбачено, що відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я. Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; 2) зобов`язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов`язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувача (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання. Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Частиною 1 ст. 756 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Таким чином, розірвання договору довічного утримання (догляду) за рішенням суду на вимогу відчужувача, можливе за умови невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн. Відповідач визнав позов, тому, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (454 грн.), ще 454 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved