Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

У квітні 2021 року Чорноморський національний університет імені Петра Могили звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з таким позовом в якому вказував, що 15 вересня 2015 року між ним та [PERSON] було укладено контракт про надання навчальних послуг №580/15. Відповідно до вказаного контракту позивач, як виконавець, зобов`язався надати відповідачу освітні послуги за заочною формою навчання протягом 2015-2017 років з метою отримання базової вищої освіти за спеціальністю «правознавство» з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр». Зі свого боку [PERSON] , як замовник, зобов`язався своєчасно внести плату за отримані освітні послуги в загальному розмірі 16 800 грн., зокрема 8 000 грн. за перший рік навчання (2015-2016 навчальні роки) та 8 800 грн. за другий рік навчання (2016-2017 навчальні роки). На виконання умов контракту наказом ректора від 25 вересня 2015 року за №132-СД з 25 вересня 2015 року [PERSON] зараховано студентом третього курсу заочної форми навчання університету. Проте наказом ректора від 10 травня 2017 року за №275-С відповідача за академічну неуспішність з 12 травня 2017 року відраховано з числа студентів університету. Враховуючи те, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання в частині оплати вартості отриманих освітніх послуг виконав не в повному обсязі, а тому позивач просив про стягнення з нього на свою користь заборгованості в розмірі 7 920 грн. та сплаченого судового збору. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкової Н.П. від 01 листопада 2021 року цивільну справу було передано на розгляд за підсудністю до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі представника позивача та відповідача, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що 15 вересня 2015 року між сторонами було укладено контракт про надання навчальних послуг №580/15. Відповідно до вказаного контракту позивач, як виконавець, зобов`язався надати відповідачу освітні послуги за заочною формою навчання протягом 2015-2017 років з метою отримання базової вищої освіти за спеціальністю «правознавство» з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр». Зі свого боку [PERSON] , як замовник, згідно п.п. 1.1, 4.1 контракту зобов`язався своєчасно внести плату за отримані освітні послуги в загальному розмірі 16 800 грн., зокрема 8 000 грн. за перший рік навчання (2015-2016 навчальні роки) та 8 800 грн. за другий рік навчання (2016-2017 навчальні роки). Згідно п.п. 4.3, 4.5 контракту відповідач зобов`язався вносити плату за навчання шляхом перерахування коштів на банківський рахунок університету: до 01 вересня 2015 року - 4 000 грн.; до 15 січня 2016 року - 4 000 грн.; до 01 вересня 2016 року - 4 400 грн.; до 15 січня 2017 року - 4 400 грн. Інший порядок розрахунків здійснюється за угодою сторін. У разі припинення дії контракту після 01 вересня 2016 року оплата за можливість отримання освітніх послуг здійснюється наступним чином: за вересень 2016 року - 2 640 грн.; далі - по 616 грн. протягом наступних дев`яти місяців навчання. На виконання умов контракту наказом ректора від 25 вересня 2015 року за №132-СД з 25 вересня 2015 року [PERSON] зараховано студентом третього курсу заочної форми навчання університету. Проте наказом ректора від 10 травня 2017 року №275-С відповідача за академічну неуспішність з 12 травня 2017 року відраховано з числа студентів університету. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання в частині оплати вартості освітніх послуг виконав не в повному обсязі, сплативши лише 8 000 грн. замість необхідних 15 920 грн. (за період фактичного надання освітніх послуг), внаслідок чого заборгованість становить 7 920 грн. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 73 Закону України «Про вищу освіту» заклад вищої освіти відповідно до законодавства та статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності. Розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, включаючи виготовлення документа про освіту та додатка до нього, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються в договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Типовий договір, що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу, на строк навчання, затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Таким чином, зі [PERSON] , як замовника, на користь позивача, як виконавця, на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню заборгованість по оплаті за надання освітніх послуг в розмірі 7 920 грн. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 2 270 грн. судового збору.

Outcome: approved