Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання. В позовній заяві зазначено, що КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 07.06.2018 №2454-VІІ та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 за №630. Житлове помешкання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрований та проживає відповідач, забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «ВМТЕ», однак відповідач регулярно порушуючи умови п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 за № 630, а також п.3 ст. 20 та п 5. ст. 7, ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», станом на 30.06.2021 заборгував за наданні послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання 27 295, 71 грн. За період з 08.2018 по 06.2021 відповідачу нарахована сума боргу в розмірі 27 295, 71 грн., з яких: 26 709, 64 грн. - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання; 313, 04 грн. - сума 3% річних від суми заборгованості та 273, 03 грн. - сума втрат від інфляційних процесів. Із зазначених вище підстав позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється сплатити борг. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.09.2021 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу - на подання заперечення. (а.с. 20) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2021 прийнято до розгляду заяву представника позивача КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» Кулик Т.А. про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої представник позивача просила стягнути з відповідача на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» суму заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 23 679, 47 грн., з яких: 23 093, 40 грн. сума заборгованості за спожиті послуги; 313, 04 грн. - 3% річних від суми заборгованості; 273,03 грн. - сума втрат від інфляційних процесів. (а.с. 37) В судовому засіданні представник позивача КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» Кулик Т.А. вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином, відзив на позов не надав. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно з витягом з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ Житлово Комунального господарства м. Вінниця, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 9) КП ВМР «ВМТЕ» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, опублікувавши у Вінницькій газеті № 32 від 03.08.2018 типові договори приєднання. Також зміст договору розміщено на веб-сайті підприємства. (а.с. 10) Відповідно до оборотної відомості за період з серпня 2018 року по червень 2021 року по особовому рахунку № [NUMBER] , помешкання відповідача забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго». (а.с. 7) Згідно із розрахунком суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання з врахуванням 3% річних від суми заборгованості за спожиті послуги, суми втрат від інфляції по о/р 07002575 по приміщенню за адресою: [ADDRESS] , заборгованість [PERSON] за спожиті послуги централізованого теплопостачання за період з 08.18 по 06.21 становить 27 295, 71 грн., з яких: 26 709, 64 грн. - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 313, 04 грн. - сума 3% річних від суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 273, 03 грн. - сума втрат від інфляції. (а.с.8) Відповідно до оборотної відомості за період з червня 2021 року по листопад 2021 року по особовому рахунку № [NUMBER] , відповідачем частково сплачено заборгованість за надані позивачем послуги у розмірі 3 268,29 грн. (а.с. 35) З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу надання послуг з централізованого теплопостачання, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону передбачено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Звернувшись в суд з позовом Комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, обґрунтовуючи вимогу наданням таких послуг та відсутністю їх оплати. Положеннями статей 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не як право сторін. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25 вересня 2019 року справа № 522/401/15-ц. Відповідно до абзаців 1, 2, 3 частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги, співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Крім того, відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Матеріалами справи встановлено, що відповідач своєю поведінкою засвідчив свою волю до настання відповідних правових наслідків, а саме: отримує послуги з централізованого теплопостачання, а тому договір приєднання про надання комунальних послуг (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги Комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго». Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 ст. 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року по справі № 751/3840/15-ц зазначено, що: «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Судом встановлено, що відповідач забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надає позивач, та своєчасно не сплачує за них кошти, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з 08.2018 по 06.2021 в розмірі 23 093, 40 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на зазначене вище, позивачем правомірно заявлено до стягнення 313, 04 грн. - суми 3% річних від суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання та 273, 03 грн. - сума втрат від інфляційних процесів. Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved