Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка навчається у Державому вищому навчальному закладі "Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського", в розмірі 4\~000,00 грн., щомісячно, до досягнення нею 23-річному віку. Позов мотивовано тим, що позивачка перебувала з відповідачем в офіційному шлюбі, який було розірвано у 2006 році. [INFO] від даного шлюбу у них народилася спільна дитина [PERSON] . На даний час донька є повнолітньою,та продовжує навчання у Державому вищому навчальному закладі "Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського", термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2024 року. За навчання доньки у повному обсязі сплачує позивачка. Донька навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Вартість навчання, згідно договору № 49 від 20.08.2018 року, за весь строк навчання становить 171\~950,00 грн. Позивачка зазначила, що донька перебуває на повному матеріальному забезпеченні позивачка, а оскільки відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці та має можливість утримувати вою повнолітню доньку, яка продовжує начання та потребує матеріальної допомоги, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини. Вищевикладене і стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Відповідно до ч. 4\~ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1\~ст. 274 ЦПК України\~у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 01.10.2021 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 01.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі за просив суд відмовити в задоволенні позову. Так, відповідач зазначає, що позивачка у своїй позовній заяві не вказала жодної обставини щодо наявності у повнолітньої доньки потреби у матеріальній допомозі, у зв`язку з навчанням, зокрема таких як витрати пов`язані із вартістю навчання, адже договір укладено з [PERSON] , придбання підручників, проїзду до навчального закладу, та проживання за місцем його знаходженням. Окрім того, відповідач зазначив, що в 2020 році він добровільно допомагав доньці матеріально на загальну суму 32\~000,00 грн. У свою чергу, відповідач є непрацюючою особою та він не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці на час її навчання, так як має певні ускладнення здоров`я, внаслідок чого потребує лікування. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі, вважали їх необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Сторони спору розірвали шлюб, про що 27.12.2006 року в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1639 (а.с.5). Відповідно до Договору №49 про надання освітніх послуг між Державним вищим навчальним закладом «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я.Горбачевського Міністерства охорони здоров`я та [PERSON] , дя [PERSON] вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 171\~950,00 грн (а.с. 9-10). Донька сторін, [PERSON] , відповідно до Довідки № 05/1-18/1026 від 16.11.2021 року, є студенткою четвертого курсу ММ-422 групи медичного факультету спеціальності «Медицина» Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського МОЗ України (а.с.2). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим\~потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують\~навчатися, а також той із батьків,\~з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків, суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку\~(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїм дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2 ст.200 СК України). Судом встановлено, що згідно Довідки №599/02-32-50-01-13/К від 17.11.2021 року інформація про доходи [PERSON] за період з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2021 року відсутня (а.с.36). Відповідо до Консультативного огляду офтальмолога від 17.11.2021 року, [PERSON] поставлений діагноз: ускладнена короткозорість вис. Ст. обох очей, дегенеративна форм. Складний міопічний астегматизм обох очей. Хвороба «сухого» ока обох очей. Ангіопатія сітківки (а.с.37). Як визначено у п. 20 постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 21.02.2018 року у справі № 208/3075/16 викладено правову позицію, відповідно до якої Верховний Суд наголосив на тому, що СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду: 1) від 21 березня 2018 року у справі № 308/2268/16-ц; 2) від 01 серпня 2018 року у справі № 539/2580/16-ц; 3) від 12 вересня 2018 року у справі № 350/326/17-ц (провадження № 61-15310св18); 4) від 10 жовтня 2018 року у справі № 216/3757/16-ц (провадження № 61-16217св18); 5) від 05 грудня 2018 року у справі № 701/699/16-ц (провадження № 61-20608св18). Верховний Суд у постанові від 31.01.2019 року у справі № 346/103/17 звернув увагу на те, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. У даній постанові Верховний Суд також підкреслив, що той факт, що під час канікул дитина не проходить навчання, не є підставою для звільнення від передбаченого статтею 199 СК України обов`язку батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, оскільки канікулярний час входить у період навчання. При визначені розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан позивача, яка дійсно потребує матеріальної допомоги з боку відповідача щодо утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, а також особу відповідача, який є особою працездатного віку, однак, має певні проблеми зі здоров`ям, тимчасово непрацює. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З огляду на викладене вище, враховуючи, що на утриманні у [PERSON] перебуває повнолітня донька [PERSON] яка потребує матеріальної допомоги у період навчання, з відповідача на користь позивача, необхідно стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 000,00 грн, щомісячно, починаючи з 24.09.2021 року і до закінчення навчання у Державому вищому навчальному закладі "Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського" або до досягнення нею 23-річного віку. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд роз`яснює позивачу, що згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 908,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial