Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

21 січня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він з 1991 року проживав однією сім`єю та вів спільне господарство із [PERSON] до дня її смерті - [INFO] . Спільним місцем проживання є квартира за адресою: [ADDRESS] . Заявлений позов, позивач, обґрунтовує тим, що 20 серпня 1991 року він одружився з [PERSON] ( [PERSON] ), шлюб зареєстровано Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №113. Позивач зареєстрував дружину в своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», позивач приватизував цю квартиру як сумісну власність в 1997 році. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.09.2019 року у справі № 369/7035/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Однак після розірвання шлюбу сторони продовжили спільне життя, позивач до моменту смерті піклувався та доглядав за [PERSON] . Враховуючи викладене просив суд встановити факт сумісного життя та ведення сумісного домашнього господарства ( проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу) [PERSON] та [PERSON] в період з дня набрання законної сили рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області про розірвання шлюбу від 17.09.2019 року № 369/7035/18 до дня її смерті. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. 20 липня 2021 позивач через канцелярію суду позивач подав клопотання про витребування доказів із Вишневої міської державної нотаріальної контори. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2021 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів із Вишневої міської державної нотаріальної контори. 28 жовтня 2021 року позивач подав клопотання про заміну неналежного відповідача з Вишневої міської державної нотаріальної контори на Вишневу міську раду Бучанського району Київської області. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2021 року було задоволено клопотання позивача про заміну неналежного відповідача. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 листопада 2021 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі №369/865/21 за позовом [PERSON] до Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, про встановлення факту сумісного життя та ведення сумісного домашнього господарства та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду надав письмове клопотання про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про слухання справи за його відсутності, просив суд розглядати справу за наявними матеріалами та відповідно до вимог чинного законодавства України. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.08.1991 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області про, що було складено актовий запис №113. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2019 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Дане рішення набрало законної сили 23 грудня 2019 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до довідки депутата Вишневої міської ради VII скликання [PERSON] від 13.03.2021 року № 1/04-238 вбачається, що громадянин [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають за адресою: [ADDRESS] та ведуть спільне домашнє господарство. Відповідно до спадкової справі № 234/2020 вбачається, що [PERSON] 02.11.2017 року заповіла належну їй частку квартири [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Баландіним В.В. та зареєстрований в реєстрі за №2078. Відповідно до заяви зареєстрованій в реєстрі за №754, що міститься у спадковій справі № 234/2020 вбачається, що [PERSON] повідомляє, що йому відомо про заповіт посвідчений приватним 02 листопада 2017 року Баландіним В.В., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим номер 2078. [PERSON] вказує, що спадщину після смерті [PERSON] не приймав, свідомо пропустив строк для прийняття спадщини. В управління спадковим майном не вступав. На спадщину не претендує за законом та за заповітом. Звертатися до суду з приводу продовження строку для прийняття спадщини не буде. Заява підписана [PERSON] особисто. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.2 СК України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Поняття "проживання однією сім`єю" та "член сім`ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю. Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 по справі №755/180/12/16-ц (провадження № 61-40658св18), для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19). Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Так, судом встановлено тривале проживання позивача [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу до її смерті та ведення ними спільного господарства, надання взаємної допомоги, були пов`язані спільним побутом, починаючи з 20 серпня 1991 року по день смерті [PERSON] - [INFO] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] з 23 грудня 2019 року по день її смерті [INFO] , що виразилось у їх спільному проживанні за одним місцем проживання та веденні спільного господарства. Зазначені обставини повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved