Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 1993 року, від якого мають двох дітей, які вже є повнолітніми; -тривалий час між ними існують неприязні стосунки, а шлюб носить суто формальний характер; -причиною розірвання шлюбу є той факт, що вони з відповідачем - люди різних характерів, поглядів на життя, шлюб та сім`ю; -між ними постійно виникають непорозуміння, сварки, вони втратили повагу один до одного; -примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, оскільки відповідач жодним чином не реагував на її прохання змінити поведінку; -збереження шлюбу на її думку є недоцільним та неможливим, примирення вона не бажає: -в добровільному порядку відповідач не згідний на розлучення; -позивач звернулася до суду з позовом та просить: шлюб між нею та відповідачем розірвати; -після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судове засідання [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.15/, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та просила розглянути справу в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином /а.с.14/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача до суду не надходило. Ніяких інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивача та відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 26 жовтня 1993 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей, які вже є повнолітніми, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.6/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України: суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. У своєму позові позивач посилається на те, що: -тривалий час між ними існують неприязні стосунки, а шлюб носить суто формальний характер; -причиною розірвання шлюбу є той факт, що вони з відповідачем - люди різних характерів, поглядів на життя, шлюб та сім`ю; -між ними постійно виникають непорозуміння, сварки, вони втратили повагу один до одного; -примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, оскільки відповідач жодним чином не реагував на її прохання змінити поведінку; -збереження шлюбу на її думку є недоцільним та неможливим, примирення вона не бажає: -в добровільному порядку відповідач не згідний на розлучення. Відповідач відзиву на позов до суду не надав, тобто не надав суду ніяких доказів того, що їх з позивачем спільне життя та збереження шлюбу можливе, а розірвання шлюбу буде суперечити його інтересам, що має істотне значення. З огляду на встановлене суд дійшов висновку, що ніяких підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, оскільки шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач на примирення категорично не згідна, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Спору про спільно нажите майно сторони не заявляють.

Outcome: approved