Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] . Судовий збір просив залишити за ним. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 19.05.2008 року, належить на праві приватної власності житловий будинок в [ADDRESS] . За даною адресою зареєстрована дочка власника будинку - [PERSON] з 03.10.2018, але не проживала з часу реєстрації жодного дня понад два роки без поважних причин. Відповідачка не проживає в даному житловому будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком вона не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачці позивач не чинив. Факт реєстрації відповідача порушує його право на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений елементарної можливості оформити субсидію. Зазначає, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту його порушених прав. Враховуючи вищенаведене, вважає, що відповідачка [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням житловим будинком [ADDRESS] в зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому позивач [PERSON] як власник житла вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює йому перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області 06.10.2021 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.10.2021. Ухвалою суду від 28.10.2021 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 18.11.2021 із викликом сторін. 18.11.2021 розгляд справи відкладено на 15.12.2021 у зв`язку з неявкою сторін. 15.12.2021 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, справу призначено до розгляду на 05.01.2022. Позивач у судове засідання 05.01.2022 не з`явився, представник позивача-адвокат Шибінський О.В. подав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без участі позивача та його представника, позов підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти прийняття у справі заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відзив на позов не подала. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини. [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 19.05.2008 року належить на праві приватної власності житловий будинок в [ADDRESS] (а.с.9). [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності № [NUMBER] виданого 16.05.2014 належить на праві приватної власності земельна ділянка в [ADDRESS] площею 0.8851га для ведення особистого селянського господарства, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №21725343 (а.с.8). Згідно акту обстеження житлового будинку, який знаходиться за адресою : [ADDRESS] встановлено, що власником житлового будинку являється [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 19.05.2008 року ВКО №200009 та записів погосподарської книги №8 о/р 0694-1. За даною адресою зареєстрована дочка власника будинку - [PERSON] з 3.10.2018 року, але не проживала з часу реєстрації жодного дня (а.с.7). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК Української РСР власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156 ЖК Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Верховний Суд України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано даних, які спростовують доводи позивача та наявні в матеріалах справи докази. Враховуючи викладене, оскільки, як встановлено зібраними у справі доказами, відповідачка більше одного року не проживає у належному позивачу будинку, протягом року не вчиняла жодних дій з метою повернення у вказаний будинок для проживання у ньому, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, тому суд вважає за необхідне, задовольнити позов та визнати відповідачку такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком. Разом з тим, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. У своїй позовній заяві позивач просить судові витрати по справі залишити за ним. А тому, витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

Outcome: approved