Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

1. Описова частина 26.07.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право на земельну ділянку частку (пай) розміром 3, 07 га яка перебуває в КСП "ім.Кірова", розташоване на території с. Озадівка Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області в порядку спадкування за законом після батька [PERSON] , 1921 р.н, який помер [INFO] . Стислий виклад позицій сторін Позовну заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина на земельну частку (пай), яка перебуває в КСП "ім. Кірова", що розташована на території с.Озадівка Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області. 24.03.2021 він звернувся до державного нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), у землі, яке перебуває в КСП "ім. Кірова" Озадівської сільської ради, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.03.2021, у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на право на земельну частку (пай), яке розташоване на території с.Озадівка Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] не виготовлявся, прізвище [PERSON] внесено до списку - додатку до Державного акта на право колективної власності по КСП "ім. Кірова", серії ЖТ 02-15 № 000018, виданого 05.01.1996. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 28.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито загальне позовне провадження (а.с. 17). Ухвалою від 27.09.2021 у Бердичівській державній нотаріальній конторі витребувано спадкову справу № 594/1998, підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.38). Ухвалою суду від 16.12.2021 у відділі № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області витребувано копію списку-додатку до Державного акта на право колективної власності по КСП "ім. Кірова", серії ЖТ 02-15 № 000018, виданого 05.01.1996. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибули. Представник позивача, адвокат Григоришина В.В. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Представник відповідача - сільський голова Самчик Н. просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує при умові доведення позивачем факту, що член КСП "ім. Кірова", який включений до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю [PERSON] та померлий батько позивача - [PERSON] одна і та ж особа. 2. Мотивувальна частина Релевантні норми права Оскільки спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК України, відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, спадкові правовідносини, які склались між сторонами, регулюються вимогами статей 524, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, згідно з якими спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, подавши у шестимісячний строк із дня смерті спадкодавця відповідну заяву до нотаріуса. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він вступив у фактичне управління спадковим майном. Відповідно до статті 534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. За положеннями статті 554 ЦК УРСР 1963 року в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до частини дев`ятої статті 5 ЗК України від 18.12.1990 № 561-XII, в редакції станом на 05.01.1996 кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 5 ЗК України від 18.12.1990 № 561-XII, в редакції станом на 05.01.1996 право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Статтею 23 статті 5 ЗК України від 18.12.1990 № 561-XII, в редакції станом на 05.01.1996 державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10 липня 2018 року № 2498-VIII розділ Х «Перехідні положення» ЗК України доповнено пунктом 21, яким встановлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Порядок виділення таких земельних ділянок регламентовано Законом України від 05 червня 2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», приписи якого передбачають виготовлення документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). За змістом статті 3 Закону України № 899-IV підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Аналогічні повноваження сільських, селищних, міських рад щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) визначені Порядком організації робіт та методика розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122. Згідно з частиною першою статті 17 статті 5 ЗК України від 18.12.1990 № 561-XII, в редакції станом на 05.01.1996 передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України, який набрав чинності 01 січня 2002 року, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження, їх оцінка та висновки суду. Судом встановлено, що [INFO] у с. Озадівка Бердичівського району Житомирської області помер батько позивача - [PERSON] (а.с. 8, 9). Відповідно до довідки Бердичівської державної нотаріальної контори від 24.03.2021 № 516/02-14, після смерті [PERSON] , 1921 р.н, який помер [INFO] , заведена спадкова справа № 594/1998, в спадковій справі єдиний спадкоємець - [PERSON] (а.с.10). З матеріалів спадкової справи № 594/1998 до майна померлого [PERSON] вбачається, свідоцтво про право на спадщину за законом 16.07.1998 на житловий будинок [ADDRESS] видано на ім`я [PERSON] . Відомості про інших спадкоємців, які прийняли спадщину матеріали спадкової справи не містять (а.с. 62). З повідомлення відділу у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 29-6-0.16-118/112-21 від 23.02.2021 вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП "ім. Кірова" Озадівської сільської ради на ім`я [PERSON] не виготовлявся, прізвище [PERSON] внесено до списку - додатку до Державного акта на право колективної власності по КСП "ім. Кірова", серії ЖТ 02-15 № 000018, виданого 05.01.1996 (а.с.11). Вартість земельної частки (паю) по КСП КСП "ім. Кірова" Озадівської сільської ради, з урахуванням коефіцієнта індексації 3, 997; 1, 2 та коефіцієнту (ріллі) 1, 756 відповідно до Постанови КМУ від 31.10.2011 за № 1185 становить 56725,54 грн, розмір паю складає 3,07 га, що підтверджується копією довідки від 23.02.2021 виданої відділом у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (а.с. 12). Відповідно списку членів колективного сільськогосподарського підприємства «Колгосп ім. Кірова» с. Озадівка, Бердичівського р-ну, які мають право на земельний пай до Державного акта на право колективної власності серії ЖТ 02-15 № 000018, виданого 05.01.1996 за № 173 значиться [PERSON] . Таким чином 05.01.1996 [PERSON] набув права на земельну частку пай, проте до своєї смерті - [INFO] із невідомих причин не отримав сертифікату про право на земельну частку (пай). Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем після померлого [PERSON] , до нього переходять всі майнові та окремі особисті немайнові права та обов`язки спадкодавця. Постановою державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) №517/02-31 від 24.03.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), із земель КСП "ім. Кірова" Озадівської сільської ради після смерті [PERSON] , 1921 р.н, який помер [INFO] , через відсутність документу, що посвідчує право власності спадкодавця на право на земельну частку (пай) (а.с.15). Отже позивач не в змозі у досудовому порядку реалізувати свої спадкові права після смерті батька [PERSON] , у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину та його право на спадщину підлягає вирішенню в судовому порядку. За таких фактичних обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved