Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника. У листопаді 2021 року [PERSON] звернулась до суду за участю заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту перебування на утриманні, обґрунтовуючи свої вимоги, тим що між [PERSON] та нею було зареєстровано шлюб. Протягом всього життя вони з [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] . Заявниця перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Донецькій області. Після смерті чоловіка вона виявила бажання звернутись до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення їй пенсії в разі втрати годувальника відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки її пенсії не вистачає для мінімальних життєвих потреб (їжа, медикаменти, комунальні послуги, одяг), пенсія чоловіка була основним джерелом доходів їхньої родини, постійним і основним джерелом засобу до їхнього існування. Спеціалістами Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області було запропонована надати документи про перебування заявниці на утриманні чоловіка, а оскільки у неї таких документів не має, вона вимушена звернутись до суду. У зв`язку з чим, просить суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , перебувала на утриманні свого чоловіка, [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , який помер [INFO] . ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Заявник [PERSON] до суду не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяву просила розглянути за своєї відсутності, вимоги задовольнити, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду відзив від 20.12.2021 року (а.с.25-29), відповідно до якого просила відмовити у задоволенні заяви, оскільки заявником будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог не надано. На грудень 2021 року пенсія заявника становить 2750,34 грн., що є вищою ніж прожитковий мінімум, встановлений державою для непрацездатних громадян, тому вважає, що правові підстави для встановлення факту перебування заявника на утриманні її померлого чоловіка відсутні, заяву просили розглянути за своєї відсутності. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 19.11.2021 року по справі відкрито провадження, призначено судове засідання (а.с.18). ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Заявник [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується, свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] від 05.10.1974 року, актовий запис № 531 (а.с.12). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.08.2021 року (а.с.9). Факт сумісного проживання заявника разом з померлим [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою УЖКХ і МС адміністрації м. Шахтарськ (а.с.13). З довідки Головного управління ПФУ в Донецькій області від 15.12.2021 року вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в Головному управлінні ПФУ і отримує пенсію за віком, за грудень 2021 року нарахована пенсія у розмірі 2750 грн. 34 коп. (а.с.28). З посвідчення Серії [NUMBER] від 07.07.2005 року вбачається, що [PERSON] була призначена пенсія за віком (а.с.11) та відповідно до довідки наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України вона отримує пенсію 2635,44 грн. (а.с.10). З довідки Головного управління ПФУ в Донецькій області від 15.12.2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] отримував пенсію в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області, сума пенсії з доплатами з 01.01.2021 року по 01.04.2021 року становила 34 994 грн. 22 коп. (а.с.29). V. Оцінка Суду. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, в тому числі перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом іншого порядку їх встановлення. Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування. Згідно з ч.1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та Постанови Верховної Ради України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови; м. Шахтарськ Донецької області віднесено до населених пунктів, у яких тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, а, відтак, і до тих, які визнано тимчасово окупованими територіями. Згідно статей 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Переміщені всередині країни особи є громадянами своєї держави і мають широке коло громадських, політичних, екологічних, соціальних і культурних прав. Питання щодо можливості використання як доказів у справі документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 76, 77 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першої ст. 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058- IV), видами пенсійних виплат є: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Статтею 10 Закону № 1058-IV передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону № 1058-IV). Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку). Отже, Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. За змістом частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, і сім`я створюється на підставі, зокрема шлюбу. Вирішуючи питання про встановлення факту, [PERSON] сумісно проживала зі своїм чоловіком, [PERSON] на момент його смерті - [INFO] , суд виходить з наступного. На підтвердження факту, що заявниця сумісно проживала зі своїм чоловіком [PERSON] на момент його смерті - [INFO] , заявником надано довідку, з якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мешкали разом та вели сумісне господарство за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Матеріалами справи з достатньою повнотою доведено, що одержувана заявницею пенсія у розмірі 2750,34 грн. своїм розміром суттєво не відрізняється від встановленого законом прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, що підтверджується довідкою ГУПФУ від 15.12.2021 року (а.с.28). Саме матеріальна допомога, яку отримувала заявниця за життя чоловіка, щомісячний дохід якого суттєво перевищував порівняний з прожитковим мінімумом для непрацездатних осіб дохід самої [PERSON] була основним та постійним джерелом засобів для існування заявниці, оскільки відповідно до довідки Головного управління ПФУ в Донецькій області від 15.12.2021 року пенсія [PERSON] з доплатами з 01.01.2021 року по 01.04.2021 року становила 34 994 грн. 22 коп. (а.с.29), що значно вищою пенсією ніж отримує заявниця. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до переконання, що саме пенсія чоловіка була основним та постійним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала [PERSON] основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка, який за життя взяв на себе обов`язок по утриманню дружини. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає що заявлені вимоги [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні обґрунтовані та підлягають задоволенню. VІ. Судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За умовами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що ухвалою про відкриття провадження було відстрочено сплату судового збору заявнику до ухвалення рішення суду, тому з огляду на задоволення позовних вимог, з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь держави слід стягнути суму судового збору у розмірі 454 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved