Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

26 жовтня 2021 року представник позивача - адвокат Вітківська Ю.М. звернулася до суду з вказаним позовом, яким просить визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Мирненське», розміром 1,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право на яку підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області 03.07.2002 року і зареєстрованим у Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10.07.2002 року за № 64, в порядку спадкування за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя заповіту не склала, тому спадкування здійснюється за законом. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги є її дочка [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Мирненське», розміром 1,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право на яку підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області 03.07.2002 року і зареєстрованим у Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10.07.2002 року за № 64. У встановленому законом порядку позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право спадкодавця на вказаний об`єкт, оскільки оригінал Сертифікату було втрачено за життя [PERSON] . З цих підстав [PERSON] вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав на спадкове майно з позовом про визнання права на земельну частку (пай). Ухвалою суду від 29 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 16 грудня 2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явились, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Вітківської Ю.М. надійшла заява з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги повністю підтримала та просила задовольнити. Від сільського голови Вороньківської сільської ради Чешко Л.І. надійшла заява, згідно якої просить розгляд справи проводити у відсутність їхнього представники, при ухваленні рішення покладаються на думку суду. Суд на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи провів у відсутність вказаних сторін. Дослідивши подані заяви та матеріали справи, в тому числі належним чином завірену копію спадкової справи за № 1/2012 відкритої після смерті [PERSON] , суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Приписами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обґрунтовуючи судове рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року (серія А, № 303А, п. 2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що 11 липня 2011 року складено відповідний актовий запис № 25. Наведене підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області. За життя [PERSON] заповіту не склала, тому спадкування здійснюється за законом. Після смерті [PERSON] , у встановлений законодавством строк, спадщину прийняла [PERSON] . Наведене підтверджується заявою за №1 від 04 січня 2012 року, що зареєстрована в Бориспільській районній державній нотаріальній конторі. Родинні відносини між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 01 листопада 1975 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Мирненське», розміром 1,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право на яку підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області 03.07.2002 року і зареєстрованим у Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10.07.2002 року за № 64. Судом також встановлено, що державним нотаріусом Скрипкою А.О. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Мирненське». Наведене підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 вересня 2021 року № 1634/02-31. Як вбачається з позовної заяви оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено за життя [PERSON] . Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно ч. 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК Україниправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, а також на права на земельну частку (пай) є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Згідно з пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України1990 р., Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі необхідно враховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Враховуючи вищевикладене, а також те, що земельна частка (пай) виділялась [PERSON] та було отримано Сертифікат на право на земельну частку (пай), суд приходить висновку, що земельна частка може бути об`єктом цивільних прав та належить до спадкового майна померлої [PERSON] . Позивач набула право власності в порядку спадкування за законом після смерті останньої на дану земельну частку (пай), а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved