Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивує тим, що 29 серпня 1986 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час перебування у шлюбі вони разом з відповідачем придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку було оформлене за відповідачем, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири № 2-0826/97 від 26 грудня 1997 року. Просив суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. У вересні 2021 року позивач подала до суду заяву, в якій вона уточнила позовні вимоги. Просила суд ухвалити рішення, яким: - визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; - визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги з урахуванням заяви про уточнення позову та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні визнав заявлені стороною позивача вимоги, просив позов задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 1986 року. 13 липня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 13 липня 2021 року. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким поділити спільне майно, а саме: - визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; - визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідач у судовому засіданні заявлені позивачем вимоги визнав. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України визначено, що в разі поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності належить відповідачу, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири № 2-0826/97 від 26 грудня 1997 року. Вбачається, що [PERSON] придбав квартиру, перебуваючи у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] , а тому зазначене нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, квартира [ADDRESS] підлягає поділу між [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 6610 гривень.

Outcome: approved