Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача Товариство з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 11 000 грн 17 коп безпідставно набутих грошових коштів, 274,76 грн відсотків за користування чужими коштами та 792,54 грн інфляційних витрат, а також судових витрат (а.с.2-4). Позовні вимоги обґрунтував тим, що 31 травня 2020 року [PERSON] подано заяву до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про страхове відшкодування, в якій було зазначено, що 29 серпня 2020 року трапилася дорожньо-транспортна в якій було пошкоджено автомобіль «FORD RANGER» д.н.з. [NUMBER] . На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ СК «Альфа-Гарант» 25.11.2020 складено страховий акт та сплачено на користь [PERSON] на рахунок зазначений в заяві про страхове відшкодування, страхове відшкодування в розмірі 11 000 грн 17 коп. У подальшому ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало постанову Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2020 в справі № 754/12664/20, із якої вбачається, що вина іншого учасника ДТП [PERSON] не встановлена і провадження у справі закрито. За вказаних обставин, [PERSON] було безпідставно отримано страхове відшкодування за пошкодження автомобіля, оскільки судом спростовані ті відомості на які вона посилалася під час подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 23 жовтня 2021 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадженняз викликом сторін і призначив перше судове засідання. Від представника відповідача надійшов відзив, відповідно якого просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що зобов`язання з виплати страхового відшкодування виникло між сторонами на підставі укладеного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивачем не надано жодних доказів того, що відповідачкою набуті грошові кошти без достатньої правової підстави. Зауважив, що зловживань при отримані страхового відшкодування в діях [PERSON] не було. Ухвалою суду від 29 грудня 2021 року відкладено розгляд справи у зв`язку з технічними причинами неможливості проведення відеоконференції. Представник позивача в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений. Від представника позивача у матеріалах справа наявна заява про розгляд справи без його участі. Відповідач та його представник в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача також надійшла заява про розгляд справи без участі, одночасно просив відмовити у задоволенні позову. Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 29 серпня 2020 року о 12 год 00 хв в м. Києві на вул. Оноре де Бальзака, 94, сталася ДТП за участю автомобілів «FORD RANGER» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Daewoo Lanos» днз [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що підтверджується повідомленням (а.с.27). Згідно копії полісу № 200117889 від 01.06.2020 обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] застрахував автомобіль «Daewoo Lanos» днз [NUMBER] в ТДВ СК «Альфа-Гарант» (а.с.25). Також згідно полісу № 102025203 від 07.02.2020 страховиком СК Кредо застраховано транспортний засіб «FORD RANGER» д.н.з. [NUMBER] , страхувальником якого є [PERSON] (а.с.26). [PERSON] повідомив ТДВ СК «Альфа-Гарант» про страховий випадок, який стався 29.08.2020 року, де відповідач вказав, що особа на яку складено протокол є [PERSON] , який вину визнав (а.с.27-28). 31 серпня 2020 року власник «FORD RANGER» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.29,32). Згідно аварійного сертифікату 84-D/78/5 від 14.11.2020 року вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «FORD RANGER» д.н.з. [NUMBER] становить 12 000,17 грн (а.с.35-38). 25 листопада 2020 року ТДВ СК «Альфа-Гарант», на підставі поданих документів та заяви [PERSON] , складено страховий акт №ЦВ/20/6027 щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 11 000 грн 17 коп (а.с.39,40). На підставі страхового акту №ЦВ/20/6027 від 25.11.2020 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] сумі 11 000 грн 17 коп, що підтверджується платіжними дорученнями №13410 від 25.11.2020 року (а.с.41). В цей час Деснянський районний суд м. Києва постановою від 25 листопада 2020 року закрив провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП [PERSON] за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с.33-34). Згідно розрахунку позивача період прострочення грошового зобов`язання становить 304 дня, з 25.11.2020 до 24.09.2021. 3 % річних за указаний період становить 274,76 грн,інфляційне збільшення - 792,54 грн (а.с.42-43). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України). За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України, безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Частина 3 ст.1212 ЦК України поширює дію положень про безпідставне збагачення на відносини, що регулюються іншими положеннями Цивільного кодексу України, зокрема, на випадки виконання зобов`язання однією із сторін: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Водночас варто зауважити те, що вичерпний перелік підстав для звільнення особи від обов`язку повернути безпідставне набуте майно визначено статтею 1215 ЦК України. Згідно з п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Сплачені позивачем кошти не є за своєю юридичною природою коштами, що можна віднести до переліку, визначеному у приведеній вище нормі, оскільки вони стосуються відшкодування шкоди майну третьої особи. Такий висновок суду цілком збігається з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 04.10.2017 року, ухваленій у цивільній справі №753/23725/15-ц. Так, суд касаційної інстанції зазначив, що ст.1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають також у зв`язку з договірними правовідносинами, що існували раніше, як результат їх трансформації. Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи-набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Отже, зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають також у зв`язку з договірними правовідносинами, що існували раніше, як результат їх трансформації. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] відсутня, оскільки Деснянський районний суд м. Києва постановою від 25 листопада 2020 року закрив провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП [PERSON] за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п.32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Отже, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів, оскільки, у відповідності до ст. 1212 ЦК України підстава, на якій були набуті кошти у розмірі 11 000 грн 17 коп відпала. Відповідно до ч.2 ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Згідно з ч.2 ст.536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні правовідносини (аналогія закону). Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Водночас, глава 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» розташовується в книзі п`ятій «Зобов`язальне право» ЦК України. Ця обставина свідчить про те, що глава 48 «Виконання зобов`язання» також поширюється на спірні правовідносини. Зі змісту диспозиції норми права, викладеної в ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем не подано доказів на підтвердження того, що ТОВ СК «Альфа-Гарант» пред`являв [PERSON] вимогу про повернення грошових коштів. Ця обставина свідчить про те, що до пред`явлення позову у відповідача не настав строк виконання кондикційного зобов`язання. У зв`язку з тим, що виконання цього зобов`язання не є простроченим, підстави для додаткового стягнення з відповідача суми інфляції за час прострочення виконання зобов`язання та трьох процентів річних від простроченої суми відсутні. V. Розподіл судових витрат. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн (а.с.6), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2 069,23 грн (2 270,00х11 000,17/12 067,47).

Outcome: partial