Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення за період листопада 2018 року по лютий 2021 року в розмірі 16 868,51 грн., та судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Позов мотивовано тим, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на її ім`я відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії позивача згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачем. Між сторонами існують цивільно-правові відносини на підставі договору приєднання. Відповідач на протязі тривалого часу належним чином не вносить плату за надані їй послуги, в результаті чого утворилась заборгованість. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 10.01.2022 року згідно реєстру вхідної кореспонденції судді передано заяву від представника позивача про зміну позову та зменшення позовних вимог. Зазначає, що стало відомо, що відповідач здійснила відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2021. Тому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення за період листопада 2018 року по серпень 2020 року в розмірі 12 253,77 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, повідомлялася, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвала про заочний розгляд справи постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що на ім`я відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , відповідно до якого ведеться облік розрахунків між АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та [PERSON] . За адресою: [ADDRESS] , згідно договору №362950, існує заборгованість в розмірі 16 868,51 грн. за період з листопада 2018 року по лютий 2021 року, надано розрахунок. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України - власність зобов`язує. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, зі змінами та доповненнями, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст.901, ч. 1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З 01.08.2000 року право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] припинено, що вбачається з копії договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводиною І.М. та зареєстрованим в реєстрі за №3281, що додано представником позивача до матеріалів заяви про зменшення позовних вимог. У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Позивач звертається з позовними вимогами про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2018 року по лютий 2021 року у сумі 16 868,51грн., за адресою: [ADDRESS] , при цьому право власності відповідача на вищезазначену квартиру припинено ще 01.08.2000 року. Позивачем не надано доказів того, що відповідач є споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] , в період зазначений в позовних вимогах, право власності [PERSON] відносно вищезазначеної квартири припинено ще до початку строку нарахування заборгованості, за таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи, що позовна вимога про стягнення судових витрат є похідною від вимоги про стягнення заборгованості, то вона також не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed