Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, за весь час її навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23-х років. В обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем по справі позивач перебуває в шлюбі з 02 жовтня 1999 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] зазначає, що її донька [PERSON] проживає разом із нею, що підтверджується актом про проживання доньки разом з матір`ю від 04 листопада 2021 року. Відповідач працює машиністом котлів ПАТ «Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь», має регулярну заробітну плату, більше 12 000 грн., інших аліментних зобов`язань не має і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Позивач працює вчителем початкових класів в ЗЗОШ І-ІІІ ступенів № 103, отримує заробітну плату, якої їй недостатньо для виховання дітей, інших прибутків не має, матеріально не забезпечена, потребує допомоги. Зараз донька є студенткою 4 курсу (БАД-529 сп, «022 Дизайн (дизайн»), денної форми навчання (бюджетна) факультету Будівництва, архітектури та дизайну Національного університету «Запорізька» політехніка». За освітнім ступенем бакалавр, що підтверджується довідкою від 22 жовтня 2021 року за № 286. Термін навчання з 01.09.2019 р. по 12.06.2022 року. В зв`язку з тим, що батько дитини [PERSON] надає матеріальну допомогу на утримання доньки не в повній мірі, змушена звернутися до суду з цим позовом про стягнення аліментів. Ухвалою від 09.11.2021 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до\~ст. 274 ЦПК України\~вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. 10.12.2021 року на адресу суду відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач заперечує проти позову з тих підстав, що зазначені відомості позивачем не відповідають дійсності. Донька після вступу до НУ «Запорізька політехніка» та досягнення повноліття проживає в орендованій квартирі разом зі своїм цивільним чоловіком. Зі слів дочки - жодна особа, окрім нього - Відповідача, не повідомила її, як Третю особу, про наявність позовної заяви про стягнення на користь Позивача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Оскільки зазначена Позивачем у позовній заяві адреса проживання [PERSON] особи, тобто їх доньки [PERSON] , не відповідає дійсності, не виключає, що направлену саме на цю адресу позовну заяву від 05.11.2021 року для Третьої особи отримала безпосередньо Позивач, переслідуючи лише свої корисні інтереси. Наданий Позивачем в якості доказу Акт про проживання громадян від 04.11.2021 року складений безпосередньо Позивачем - на це вказує її почерк у графах, що свідчить про фальсифікацію доказів. Також незрозуміло, чому у вказаному Акті в якості членів комісії та опитаних сусідів зазначені одні і ті ж самі особи, хто саме визначив склад комісії та для чого складено Акт, на якому повинна бути печатка. А тому, складений папірець не є доказом в розумінні діючого законодавства. Вказівка у позовній заяві на те, що Відповідач не має інших аліментних зобов`язань, також не відповідає дійсності. Зокрема, судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2021 року зі [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання на неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. При цьому, звернення до суду з позовними заявами про стягнення аліментів що на неповнолітнього сина, що на повнолітню дочку, відбувалось таємно, без будь-яких попередніх виказувань та домовленостей. Отриманий поштою судовий наказ Відповідач надав до бухгалтерії підприємства, на якому працює, для здійснення відповідних відрахувань із заробітної плати. Відповідач не погоджується із тим, що Позивач матеріально не забезпечена та потребує допомоги, у зв`язку з наступним. Під час спільного проживання Позивач особисто та на свій розсуд розпоряджалась спільними грошовими коштами. Зокрема, банківська картка Відповідача, на яку нараховувалась заробітна плата, постійно знаходилась у Позивача. До заробітної плати Позивача, сума якої невідома, Відповідач не мав жодного відношення, у зв`язку з чим Позивач використовувала її на власний розсуд та власні потреби. При цьому, у вільний від роботи час Позивач почала вживати спиртні напої та витрачати на це не тільки власні, а ще й спільні грошові кошти. Після повернення зарплатної банківської картки Відповідачу, Позивач щомісячно отримувала від Відповідача грошові кошти у різних сумах, розмір яких вказувала безпосередньо Позивач, а також продукти харчування, кількість та назви яких також вказувала безпосередньо Позивач, зазначаючи при цьому, що все це необхідно для дітей. Відповідач жодного разу не відповів відмовою, своєчасно надавав Позивачу грошові кошти та продукти харчування. Розраховуючи на довірливі відносини, Відповідач жодного разу не просив Позивача писати розписки про отримання грошей, не зберігав чеки з магазинів, а також не вимагав надати звіт щодо витрат наданих коштів на кожну дитину, у зв`язку з чим письмові докази на доведення вказаного відсутні. Єдиним свідком зазначеного є неповнолітній син. Відповідач вважає, що позовна заява складена та подана до суду Позивачем лише з метою отримання додаткових коштів на власні примхи та забаганки. Незрозумілою є вимога позивача про стягнення саме на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки, адже остання проживає окремо від позивача, та останньою у позовній заяві навіть не зазначено в чому полягає утримання дочки з її боку та яку кількість грошей нею витрачено саме на дочку. За час спільного проживання з батьками повнолітня [PERSON] не отримувала від позивача жодної матеріальної допомоги, окрім подарунків на свята. Вказівка у позовній заяві на те, що Відповідач не в повній мірі надає матеріальну допомогу на утримання дочки, не відповідає дійсності. Зокрема, як зазначено вище, повнолітня дочка [PERSON] проживає в орендованій квартирі разом зі своїм цивільним чоловіком, з яким вони мають спільний бюджет. Під час виникнення будь-яких труднощів дочка звертається до Відповідача, який надає відповідну допомогу, у тому числі матеріального характеру. Відповідач жодного разу не просив дочку - Третю особу писати розписки про отримання грошей, у зв`язку з чим надати суду докази вказаного неможливо. Таким чином позивач не надала суду жодних належних та допустимих доказів обґрунтованості заявлених позовних вимог. 29.12.2021 року, [PERSON] на адресу суд надано відповідь на відзив, відповідно до якої остання заперечує викладене відповідачем [PERSON] у відзиві. Надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, за весь час її навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23-х років. У судовому засіданні відповідач [PERSON] надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначив, що донька має самостійний заробіток, проживає окремо. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 5% від заробітку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з?явилась, в матеріалах справи наявна заява про заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Третя особа у судове засідання не з?явилась, 29.12.2021 року на адресу суду третьою особою [PERSON] надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Вислухавши думку відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.10.1999 року. Що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторону мають дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7,9). Відповідно до судового наказу Комунарського районного суду м.Запоріжжя зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто, аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] , [INFO] є повнолітньою. Є студенткою 4 курсу (БАД-529сп, «022Дизайн (дизайн)») денної форми навчання (бюджетна) факультету Будівництва, архітектури та дизайну НУ «Запорізька політехніка» за освітнім ступенем бакалавр. Термін навчання з 01.09.2019 року по 12.06.2022 рік. (а.с.11). Відповідно до вимог\~ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітній син чи донька продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Згідно зі\~ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Стягнення аліментів на дітей, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями\~198,199 Сімейного кодексу України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. Відповідно до\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд Як зазначено в п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст.182,200 СК України). Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З аналізу наведених норм необхідно дійти висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено судом, батько дитини [PERSON] не заперечує проти утримання своєї повнолітньої дитини та вважає достатнім визначенням розміру аліментів саме 5 % (1/20) частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. [PERSON] працює на ПАТ «Запоріжсталь» Запорізький металургійний комбінат, машиністом котлів. Має стабільний дохід. Крім того судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що відповідач має на утриманні неповнолітнього сина, на якого рятуються аліменти відповідно до судового наказу від 08.11.2021 року. Водночас, судом приймається до уваги те, що будь-хто із сторін не надав довідку про доходи. Позивач [PERSON] працює на посаді вчителя початкових класів Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 103 з 1996 року. Отримує стабільний дохід. Законодавством передбачено обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей. Крім того, [PERSON] навчається на бюджетній формі, отже отримує стипендію. [PERSON] проживає і навчається у м.Запоріжжі. Будь-яких доказів витрат на навчання та проживання останньої матеріали справи не містять. Таким чином,\~виходячи з\~принципу справедливості\~та розумності,\~приймаючи до\~уваги принцип\~рівності прав\~та обов`язків батьків щодо дитини, виходячи із встановленого обов`язку обох батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, врахувавши матеріальний стан сторін та потребу дитини в отриманні такої допомоги, та можливість відповідача її надавати, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів для утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, що буде, на думку суду, забезпечувати, з врахуванням допомоги, отримуваної від матері, та власного доходу стипендії, потреби дитини, пов`язані з продовженням нею навчання після досягнення повноліття. Визначення аліментів у такому розмірі не буде порушувати основні соціальні гарантії, закріплені\~Конституцією України\~та законами України (зокрема,\~Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 N 2017-III,\~Законом України «Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 N 966-XIV), що включають право відповідача на достатній життєвий рівень для себе не нижчий прожиткового мінімуму. Відповідно до ч.1 ст.79\~та ч.1 ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з чим вимога позивача про стягнення аліментів за весь час навчання дитини не підлягає задоволенню, оскільки позов про стягнення аліментів [PERSON] було подано до суду 05.11.2021 року. Оскільки позивач по даній категорії справ звільнений від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів\~ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: partial