Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що із [PERSON] - відповідачем по справі вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі, який 22.02.2012 року було розірвано згідно із рішенням суду. Від шлюбу сторони по справі мають доньку [PERSON] , [INFO] . На цей час дитина вже досягла повноліття, але продовжує навчання по контракту на денному відділенні Запорізького національного університету на 1-му курсі на факультеті соціології та управління, спеціальність «політологія». Донька навчається на денній формі навчання і тому не має змоги влаштуватись на роботу. Вона проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] в добровольному порядку надавати їй допомогу на утримання доньки відмовляється, в зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду. Відповідач отримує пенсію, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Посилаючись на вищенаведені обставини, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , яка продовжує навчання в ЗНУ, щомісячно в розмірі не менше ніж мінімальний гарантований розмір, передбачений Сімейним кодексом України. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання призначене на 20.01.2022 р. не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про причину неявки суд не повідомив. Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З врахуванням клопотання позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] серії (запис № 32 від 17.06.2000 р.); рішення суду від 22.02.2012 р. (справа № 2/808/485/2012) про розірвання шлюбу; свідоцтвом про народження [PERSON] (серія [NUMBER] ); довідкою № 210017 від 02.09.2021 р. згідно з якою [PERSON] продовжує навчання по контракту на денному відділенні Запорізького національного університету на 1-му курсі на факультеті соціології та управління, спеціальність «політологія». Статтями 198 -199 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч.1 статті 184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі лише за заявою одержувача. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.2 статті 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. [PERSON] є повнолітньою. Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 2270 гривень. Відповідно до п.20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обставин, які б свідчили про неможливість відповідача [PERSON] надавати матеріальну допомогу на утримання доньки на час навчання, судом не встановлено. Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази, в їх сукупності, а саме те, що відповідач [PERSON] \~ є працездатною особою, суд дійшов висновку про те, що він має можливість надавати таку допомогу повнолітній дитині, тобто, вимога про стягнення з відповідача аліментів є законною та обґрунтованою. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує як обставини визначені статтею 182 СК України, так і можливість надання утримання матір`ю [PERSON] . В зв`язку з чим, з відповідача, виходячи із засад справедливості, підлягає до стягнення на утримання повнолітньої доньки [PERSON] аліменти в розмірі ј частки від заробітку (доходу) батька щомісячно. За п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача в дохід держави повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 908,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за оди місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; а також положення ст. 185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Також, суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Частиною першою ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. За положеннями ст. 191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В силу вимог п. 1 ч. 1ст.430 ЦПК України рішення суду допускається до негайного виконання у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: approved