Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

04.11.2021 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Мангушської селищної ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він звернувся до Мангушської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадщина дісталась йому за законом через смерть [PERSON] , з якою він постійно проживав з 25.02.1986 за адресою [ADDRESS] . Він є спадкоємцем четвертої черги за законом, інші спадкоємці, в тому числі першої, другої або третьої черги, відсутні. Відповідна квартира на 50 % (1/2 частина) належить йому, інші 50 % (1/2 частина) належали [PERSON] . Ознайомившись з наданими документами, нотаріус повідомила, що на підставі наданих ним документів він має право отримати свідоцтво про право на спадщину, але для цього необхідне додатково рішення суду про встановлення факту постійного проживанні його зі спадкодавцем. У зв`язку з чим він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] протягом останніх 5 років. Встановлення даного факту йому необхідно для належного отримання свідоцтва про право на спадщину на 50 % (1/2 частина) квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 19.11.2021 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду. В судовому засіданні заявник заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, посилаюсь на обставини, зазначені в заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Мангушської селищної ради, проти заявлених вимог не заперечують. Заслухавши пояснення заявника та свідків, надані в судовому засіданні, дослідивши заяву та зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла гр. [PERSON] , 1939 р.н., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.04.2021 та довідкою про причину смерті від 16.04.2021 (а.с. 9,10). Згідно адресної картки, [PERSON] , 1939 р.н., з 25.02.1986 та [PERSON] , 1939 р.н., з 20.04.1982 зареєстровані за адресою [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою про склад сім`ї та домовою книгою (а.с. 7, 12, 13-16). З паспорта громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що він з 20.04.1982 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-5). Згідно довідки від 20.04.2021, виданої відділом «ЦНАП» Мангушської селищної ради, [PERSON] , 1939 року народження, яка померла [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та знята з реєстрації в зв`язку зі смертю [INFO] (а.с.18). З акту обстеження домоволодіння від 20.08.2021, складеного депутатом Мангушської селищної ради Праведніковим М.Є. вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , гр. [PERSON] на момент смерті проживала з гр. [PERSON] з 1982 року по 16 квітня 2021 року, що також підтверджують сусіди [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Згідно витягу № 285 від 20.04.2021, виданого відділом «ЦНАП», у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , на теперішній час зареєстрований [PERSON] , 1939 р.н. (а.с.17). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.11.2006, виданого керівником органу приватизації Першотравневої РДА, квартира [ADDRESS] , на праві приватної власності належить гр. [PERSON] та члену його сім`ї - [PERSON] (дружині), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.12.2006 № 13045257 (а.с. 6, 8). В судовому засіданні в якості свідків були допитані [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт того, що [PERSON] дійсно з 1986 року та по день смерті проживала разом з чоловіком [PERSON] . Їм навіть не було відомо, що шлюб між ними не було зареєстровано. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч.1 ст. 1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні з письмових доказів та пояснень свідків встановлено, що [PERSON] постійно проживав з [PERSON] однією сім`єю, як подружжя, з 1986 року і по день її смерті, в кв. [ADDRESS] , та вів з нею спільне господарство, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Щодо періоду спільного проживання, суд зазначає наступне. З 01.01.2004 набув чинності Цивільний Кодекс України, який передбачив четверту чергу спадкоємців за законом. Прикінцевими положеннями Сімейного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. Таким чином, норми СК України розповсюджуються на правовідносини, які виникли чи існували з січня 2004 року. Згідно з вимогами статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Таким чином, факт проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю набув юридичного значення після набрання чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. До цієї дати чинне законодавство не передбачало юридичних наслідків для осіб, які проживали разом однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому факт такого спільного проживання має бути встановлений з 01.01.2004, тобто з дня набрання чинності Сімейним та Цивільним Кодексами України. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved