Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

КП «НВК «ІСКРА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь КП «НВК «ІСКРА» безпідставно отримані кошти в сумі 62 675 грн. 85 коп.. В обґрунтування позову вказує наступне. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2018 року по справі №336/3444/17 [PERSON] поновлено на роботі на посаді заступника директора з економічних питань в КП «НВК «ІСКРА» та стягнуто з позивача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 254 045,45 грн., а також 6400 грн. витрат на правову допомогу, всього 260445,45 грн.. Рішення по справі №336/3444/17 полягало негайному виконанню в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць, в іншій частині рішення набрало законної сили 25.04.2019 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2018 року по справі №336/3444/17 було роз`яснено рішення суду від 15.01.2018 року по даній справі. Зокрема в ухвалі зазначено, що вказані в резолютивній частині рішення грошові виплати присуджені [PERSON] у зазначеному розмірі без відрахування податків і обов`язкових платежів. Вищевказане рішення КП «НВК «ІСКРА» виконало своєчасно та в повному обсязі в наступному порядку: В першу чергу було здійснено нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу за січень 2018 року в сумі 16319,24 грн.. Із суми нарахованої заробітної плати за січень 2018 року утримані податки та збори: - 2937,46 грн. - податок на доходи фізичних осіб в розмірі 18% (перераховано до бюджету платіжним дорученням 1101 від 25.01.2018 року); - 244,79 грн. - військовий збір 1,5% (перераховано до бюджету платіжним дорученням 1098 від 25.01.2018 року). Суму заробітної плати за час вимушеного прогулу за січень 2018 року, яка після відрахування податків та зборів становить 13136,99 грн. перераховано на рахунок відповідача платіжним дорученням 1104 від 25.01.2018 року. В другу чергу, після набрання рішенням по справі №336/3444/17 законної сили, було здійснено нарахування заробітної плати за вимушений прогул в сумі 237726,21 грн.. Із суми нарахованої заробітної плати за вимушений прогул утримані податки та збори: - 42790,72 - податок на доходи фізичних осіб в розмірі 18% (перераховано до бюджету платіжним дорученням 5451 від 29.05.2018 року); - 3565,89 грн. - військовий збір 1,5% (перераховано до бюджету платіжним дорученням 5452 від 29.05.2018 року) Суму заробітної плати за час вимушеного прогулу, яка після відрахування податків та зборів становить 191369,60 грн. перераховано на рахунок відповідача платіжним дорученням 5449 від 29.05.2018 року. Також, платіжним дорученням 5449 від 29.05.2018 року на рахунок відповідача було перераховано 6400 грн. витрат на правову допомогу. Таким чином, загальна сума утриманих та перерахованих до бюджету податків та зборів становить 49538,86; загальна сума перерахованої на рахунок відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу становить 204506,59 грн.; сума перерахованих відповідачу витрат на правову допомогу становить 6400 грн.., а всього: 49538,86 грн. + 204506,59 грн. + 6400 грн. = 260445,45 грн.. Тобто, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2018 року по справі №336/3444/17 виконано в повному обсязі. 24.04.2018 державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56474584 - примусового виконання виконавчого листа №336/3444/17 виданого 15.05.2018 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з позивача на користь відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 254045,45 грн. та 6400 грн. витрат на правову допомогу. В червні 2018 року Шевченківський ВДВС м. Запоріжжя з КП «НВК «ІСКРА» було стягнуто та перераховано на користь [PERSON] 62675,85 грн., що становить суму утриманих та перерахованих до бюджету податків та обов`язкових платежів. При примусовому виконанні рішення суду державним виконавцем не було взято до уваги суму перерахованої відповідачу заробітної плати за січень 2018 року та суми утриманих позивачем та перерахованих до бюджету податків та зборів. Тобто, з КП «НВК «ІСКРА» безпідставно стягнуті та, відповідно, безпідставно отримані відповідачем 62672 грн. 85 коп., з яких: 49538,86 грн. - утримані із заробітної плати податки та збори та 13136,99 грн. - заробітна плата за час вимушеного прогулу за січень 2018 року. Списання коштів за рахунку позивача було здійснено платіжною вимогою №56474584 від 06.06.2018 року, Підтвердження перерахування відповідачу зазначених вище сум містить постанова перо закінчення виконавчого провадження ВП №56474584 від 21.06.2018 року. 20.08.2019 року за вих. № 783/21/469-юр позивачем було направлено вимогу відповідачу про повернення безпідставно отриманих ним коштів в сумі 62672 грн. 85 коп., але станом на дату подання позову відповідач вимогу позивача не виконав. [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до КП «НВК «ІСКРА» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати після звільнення та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, у якому просить: 1.Стягнути з КП «НВК «ІСКРА» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.01.2018 року по 31.10.2019 року у сумі 1 275 152, 98 грн.. В обґрунтування зустрічного позову зазначає наступне. З відповідачем він перебував у трудових відносинах з квітня 2012 року у відділі №100 на посаді заступника директора з економічних питань КП «НВК «Іскра». 19.06.2017 року був звільнений наказом №1778-к КП «НВК «Іскра» від 19.06.2017 року «Про звільненні». Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2018 року його звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України визнано незаконним та поновлено на посаді заступника директора з економічних питань. Також з КП «НВК «Іскра» стягнуто на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 254 045, 45 грн.. Під час розгляду вищевказаної справи, відповідачем КП «НВК «Іскра» в не виконано вимоги п. 4 ч.2 ст.43 ЦПК України, та не надано суду для дослідження наявні у нього докази, щодо заробітної плати позивача, а саме первинні документи бухгалтерського обліку КП «НВК «Іскра». Приховування відповідачем від суду первинних документів бухгалтерського обліку, щодо його заробітної плати, завадило суду встановити фактичні обставини справи щодо достовірного розміру середньої заробітної плати, яка підлягала виплаті згідно «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року №100. Крім того судом першої інстанції при проведенні розрахунку, не враховано, що розділом ІІІ Порядку №100 передбачені виплати, які не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу, а саме виплати нараховані у зв`язку з перебування у відпустці з 12.04.2017 року по 26.04.2017 рік на підставі Наказу №13720/0 від 11.042017 року. Також судом першої інстанції при проведені розрахунку не дотримано п. 10 Порядку №100, яким передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і окладів, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. Доказом підвищення тарифних ставок і окладів у період з 20.06.2017 року по 15.01.2018 року є наказ «1484 від 24.10.2017 року «Про встановлення нових тарифів та окладів» з 01.12.2017 року було підвищено заробітну плату на 10% та наказ №1676 від 12.12.2017 року «Про встановлення нових тарифних ставок» з 01.01.2018 року заробітна плата була підвищена на 20%. На підставі вищевикладеного позивач вважає доведеним, що розмір середньої заробітної плати за правилами Порядку №100 за період з 20.06.2017 року по 15.01.2018 року дорівнює 340 924 грн. 64 коп.. Крім того, на дату звільнення 24.01.2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі №336/3444/17 не набрало законної сили, відповідач був зобов`язаний на підставі первинних документів бухгалтерського обліку, які зберігались на КП «НВК «Іскра», самостійно здійснити розрахунок середньої заробітної плати, за правилами визначеними Порядком №100, нарахувати йому всі суми, які належать йому від підприємства, після звільнення, згідно ст.116 КЗпП України та письмову повідомити про нараховані суми. Загальна сума заборгованості до сплати податків, станом на 01.11.2019 року, з урахуванням проведених відповідачем розрахунків складає 86 879,19 грн. (340 924,64 - 254 045,45). Також зазначає, що вищезазначені обставини свідчать про наявність законних підстав для застосування до відповідача відповідальності передбаченої вимогами ст.117 КЗпП України, а саме відшкодувати позивачу за зустрічним позовом середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 25.01.2018 року по 31.10.2019 року в розмірі 1 275 152,89 грн.. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідач за первісним позовом позов не визнав та просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Також посилаючись на ст. ст.233 КЗпП України, просив застосувати строк позовної давності, що є також підставою для відмови у задоволенні позову. Позивач зустрічний позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Представник відповідача за зустрічним позовом позов не визнав та просив в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2018 року по справі №336/344/17 [PERSON] поновлено на роботі на посаді заступника директора з економічних питань в КП «НВК «ІСКРА» та стягнуто з позивача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 254 045,45 грн., а також 6400 грн. витрат на правову допомогу, всього 260445,45 грн.. Рішення по справі №336/3444/17 полягало негайному виконанню в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць, в іншій частині рішення набрало законної сили 25.04.2019 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2018 року по справі №336/3444/17 було роз`яснено рішення суду від 15.01.2018 року по даній справі. Зокрема в ухвалі зазначено, що вказані в резолютивній частині рішення грошові виплати присуджені [PERSON] у зазначеному розмірі без відрахування податків і обов`язкових платежів. Вищевказане рішення КП «НВК «ІСКРА» виконало своєчасно та в повному обсязі в наступному порядку: В першу чергу було здійснено нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу за січень 2018 року в сумі 16319,24 грн.. Із суми нарахованої заробітної плати за січень 2018 року утримані податки та збори: - 2937,46 грн. - податок на доходи фізичних осіб в розмірі 18% (перераховано до бюджету платіжним дорученням 1101 від 25.01.2018 року); - 244,79 грн. - військовий збір 1,5% (перераховано до бюджету платіжним дорученням 1098 від 25.01.2018 року). Суму заробітної плати за час вимушеного прогулу за січень 2018 року, яка після відрахування податків та зборів становить 13136,99 грн. перераховано на рахунок відповідача платіжним дорученням 1104 від 25.01.2018 року. В другу чергу, після набрання рішенням по справі №336/3444/17 законної сили, було здійснено нарахування заробітної плати за вимушений прогул в сумі 237726,21 грн.. Із суми нарахованої заробітної плати за вимушений прогул утримані податки та збори: - 42790,72 - податок на доходи фізичних осіб в розмірі 18% (перераховано до бюджету платіжним дорученням 5451 від 29.05.2018 року); - 3565,89 грн. - військовий збір 1,5% (перераховано до бюджету платіжним дорученням 5452 від 29.05.2018 року) Суму заробітної плати за час вимушеного прогулу, яка після відрахування податків та зборів становить 191369,60 грн. перераховано на рахунок відповідача платіжним дорученням 5449 від 29.05.2018 року. Також, платіжним дорученням 5449 від 29.05.2018 року на рахунок відповідача було перераховано 6400 грн. витрат на правову допомогу. Таким чином, загальна сума утриманих та перерахованих до бюджету податків та зборів становить 49538,86; загальна сума перерахованої на рахунок відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу становить 204506,59 грн.; сума перерахованих відповідачу витрат на правову допомогу становить 6400 грн.., а всього: 49538,86 грн. + 204506,59 грн. + 6400 грн. = 260445,45 грн.. Тобто, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2018 року по справі №336/3444/17 виконано в повному обсязі. 24.04.2018 державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56474584 - примусового виконання виконавчого листа №336/3444/17 виданого 15.05.2018 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з позивача на користь відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 254045,45 грн. та 6400 грн. витрат на правову допомогу. В червні 2018 року Шевченківський ВДВС м. Запоріжжя з КП «НВК «ІСКРА» було стягнуто та перераховано на користь [PERSON] 62675,85 грн., що становить суму утриманих та перерахованих до бюджету податків та обов`язкових платежів. При примусовому виконанні рішення суду державним виконавцем не було взято до уваги суму перерахованої відповідачу заробітної плати за січень 2018 року та суми утриманих позивачем та перерахованих до бюджету податків та зборів. Тобто, з КП «НВК «ІСКРА» безпідставно стягнуті та, відповідно, безпідставно отримані відповідачем 62672 грн. 85 коп., з яких: 49538,86 грн.- утримані із заробітної плати податки та збори та 13136,99 грн. - заробітна плата за час вимушеного прогулу за січень 2018 року. Списання коштів за рахунку позивача було здійснено платіжною вимогою №56474584 від 06.06.2018 року, Підтвердження перерахування відповідачу зазначених вище сум містить постанова перо закінчення виконавчого провадження ВП №56474584 від 21.06.2018 року. 20.08.2019 року за вих. № 783/21/469-юр позивачем було направлено вимогу відповідачу про повернення безпідставно отриманих ним коштів в сумі 62672 грн. 85 коп., але станом на дату подання позову відповідач вимогу позивача не виконав. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частин першої та п`ятої, статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. При цьому відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Крім того, порядок оподаткування податком на доходи фізичних осіб врегульовано розділом ІV Податкового кодексу України. Згідно із п.164.2 ст.164 ПКУ до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку, зокрема включається: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту) пп. 164.2.1 п.164.2 ст.164 ПКУ); дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім випадків визначених пп. 164.2.14 цього пункту; та інші доходи, крім зазначених у ст.165 ПКУ. Платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, та податковий агент (п.162.1 ст.162 ПКУ). Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету встановлено ст.168 ПКУ. Відповідно до п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 ПКУ податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподаткований дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 ПКУ, Також Законом України від 28.12.2014 року №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» до набрання чинності рішенням Верховної ради про завершення реформи Збройних Сил України продовжено оподаткування військовим збором (п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Кодексу). Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Постанови КМУ від 05.02.1995 року №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включається: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій та посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками - почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислуги років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховується без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконання відповідного судового рішення та відповідно відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку зменшується на суму податків і зборів. Аналогічна позиція з питання утримання податків та зборів з сум викладені в постанові ВС від 18.07.2018 року у справі №359/10023/16-ц. Враховуючи вищевикладене, позов КП «НВК «ІСКРА» підлягає задоволенню та з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача безпідставно отримані кошти в сумі 62 675,85 грн., а також відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1921 грн. Зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає виходячи з наступного. В обґрунтування зустрічного позову, [PERSON] зазначає наступні доводи: незгоду з рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2018 року по справі №336/3444/17 в частині розрахунку виплати за час вимушеного прогулу; приховування КП «НВК «ІСКРА» доказів у цій справі які вплинули б на розрахунок виплати за час вимушеного прогулу; порушення КП «НВК «ІСКРА» ст.116 КЗпП України щодо виплати всіх сум що належать позивачу в день звільнення. Як зазначалося вище, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2018 року по справі №336/3444/17 [PERSON] поновлено на роботі на посаді заступника директора з економічних питань в КП «НВК «ІСКРА» та стягнуто з позивача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 254 045,45 грн., а також 6400 грн. витрат на правову допомогу, всього 260445,45 грн.. Рішення по справі №336/3444/17 полягало негайному виконанню в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць, в іншій частині рішення набрало законної сили 25.04.2019 року. Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Рішення суду відповідно до процесуального законодавства є обов`язковим З моменту його винесення і проголошення. З моменту набрання ним законної сили воно стає загальнообов`язковим, тобто обов`язковим не тільки для суду, не тільки для інших учасників цивільної справи, а й для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян, і підлягає виконанню на всій території України. КП «НВК» «Іскра» рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2018 року по справі №336/3444/17 виконано в повному обсязі. Період, за який рішенням по справі №336/3444/17 нараховано та присуджено належні до виплати [PERSON] кошти в сумі 254045,45 грн. - з червня 2017 року по 20 грудня 2017 року. За цей же період позивач не беручи до уваги зазначене рішення суду, нараховує суму виплат на власний розсуд і від нібито існуючої на його думку заборгованості здійснює розрахунок в зустрічному позові - з 25 січня 2018 року по 19 червня 2020 року. Крім того, ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2018 року відмовлено [PERSON] в задоволенні заяви про перегляд вищезазначеного рішення суду за нововиявленими обставинами. Постановою Запорізького апеляційного суду від 19.02.2019 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2018 року по справі №336/3444/17 залишено без змін. Відповідно до умов п.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Незгода позивача за зустрічним позовом з рішенням суду у справі №336/3444/17 не може бути самостійною підставою для звернення до суду з іншими позовними вимогами та не надає йому право не враховувати рішення суду та на власний розсуд здійснювати донарахування коштів по заробітній платі. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити повністю з підстав необґрунтованості та недоведеності заявлених позовних вимог.

Outcome: approved