Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] вказавши, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 24.07.2007, згідно якої вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 11300,00 грн.. Позивач вказує на те, що при укладенні договору [PERSON] підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Заявою позичальника підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [PERSON] у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України зобов`язання за вказаним договором не виконала, оскільки не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Позивачем, 01.07.2020 була направлена претензія кредитора до Куп`янської державної нотаріальної контори, та 20.07.2020 отримана відповідь, в якій зазначалось, що претензія кредитора переслана до приватного нотаріуса Черняєва А.О., за місцем заведення спадкової справи, та 07.09.2020 отримана відповідь. 09.04.2021 до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті [PERSON] , заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 24.07.2007 становить - 10198,25 грн., яка складається з наступного: 10198,25 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 10198,25 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, у зв`язку з чим АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.07.2007 у розмірі 10198,25 грн.. Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.. Ухвалою суду від 19.08.2021 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 30.08.2021 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що з правовою оцінкою обставин, наданих позивачем в позовній заяві не погоджується. Позивач не надав суду доказів своїх позовних вимог, які б підтверджували право позивача на пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до відповідача як спадкоємця (ст. 1281 ЦК України), а також відповідності вимог кредитора вартості майна, одержаного відповідачем як спадкоємцем у спадщину після смерті [PERSON] (ст. 1282 ЦК України). [PERSON] в зареєстрований шлюб з [PERSON] вступив 15.02.1995. Від шлюбу у них є донька [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом 1-Б групи і за рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області вона визнана недієздатною. [PERSON] є опікуном доньки. У [PERSON] і [PERSON] це був повторний шлюб, та вони мали до шлюбу власні кошти, а також окреме нерухоме майно на праві приватної власності. На кошти та на власне дошлюбне майно, претензій не мали один до одного. [PERSON] за життя розпорядилася нерухомим майном, яке їй належало на праві приватної власності на свій розсуд і кошти передала своїм дітям від першого шлюбу. Відповідач вказує, що він також витратив свої дошлюбні кошти і придбав житловий будинок [ADDRESS] , та за рахунок свого спадкового майна після смерті свого батька відремонтував житловий будинок. За життя [PERSON] не претендувала на будь-яку частину в цьому житловому будинку, бо вважала його особистою власністю [PERSON] .. [INFO] [PERSON] померла. Станом на день смерті [PERSON] та на даний час на ім`я [PERSON] не було і не має зареєстрованого нерухомого майна. Після смерті [PERSON] , [PERSON] не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, ні в своїх інтересах, ні в інтересах доньки [PERSON] , опікуном якої він є. Спадкова справа за заявою [PERSON] , не відкривалася, свідоцтво про право на будь-яке спадкове майно померлої відповідачу не видавалось. 18.10.2021 до суду від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь на відзив, в даній відповіді просить задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі, посилаючись на обставини, які були вказані у позовній заяві, а також вказуючи, що спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 08.09.2018 по 08.03.2019, та оскільки відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини, то спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. Позивач зазначає, що згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Представник позивача - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Глотов О.М. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, які просив суд задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судовим розглядом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 24.07.2007, згідно якої вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а.с. 26) [PERSON] підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Заявою позичальника підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. (а.с. 27-37) Також надано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (а.с. 25), та довідку щодо надання кредитних карток (а.с. 38). [INFO] [PERSON] померла, про що був зроблений актовий запис № 562 Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 43). Згідно ч.1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Дані правовідносини допускають правонаступництво в порядку спадкування. Як убачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, на день смерті позичальника зобов`язання за кредитним договором не виконано, розмір заборгованості становить 10198,25 грн. (а.с. 7-13), що також підтверджується випискою за договором (а.с. 24) Позивачем, 01.07.2020 була направлена претензія кредитора до Куп`янської державної нотаріальної контори, та 20.07.2020 отримана відповідь, в якій зазначалось, що претензія кредитора переслана до приватного нотаріуса Черняєва А.О., за місцем заведення спадкової справи, та 07.09.2020 отримана відповідь. (а. с. 44-47) Також до спадкоємця позичальника - [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги. (а.с. 48-50) Як вбачається із наданих позивачем копій паспортів, виданих на імена [PERSON] та [PERSON] , зареєстроване місце проживання останніх значиться: [ADDRESS] (а.с. 39-42) Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України позивач заявив вимоги до відповідача. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно постанови ВС у справі № №640/6274/16-ц від 18 вересня 2019 року при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в ч.2 та 3 ст.1282 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Таким чином, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Так, позивач зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлої [PERSON] , прийняв після неї спадщину, наявність спадкового майна та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину, оскільки саме в межах вартості одержаного у спадщину він відповідає за борги спадкодавця. Водночас з тим, як вбачається з відомостей, наданих Куп`янською державною нотаріальною конторою Харківської області від 08.09.2021 (а.с. 90) згідно інформації зі Спадкового реєстру приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Черняєвою А.О. 29.01.2019 була заведена спадкова справа №12/2019 після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . Зі змісту інформації від 19.10.2021, наданої приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Черняєвою А.О. (а.с. 106, 107) надано суду витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 29.01.2019 №54905213 щодо спадкової справи за №12/2019 після померлої [INFO] [PERSON] , за заявою про прийняття спадщини сина померлої [PERSON] , [INFO] . Також повідомлено, що станом на 19.10.2021 спадкоємцям померлої [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не видавались, а також у спадковій справі відсутня інформація про наявне спадкове майно та його вартість. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, позивачем не надано доказів, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим відповідач не набув обов`язків за правовідносинами зазначеними у позові. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, вимоги норм матеріального та процесуального права, що спадкоємці відповідають за борги спадкодавця в межах вартості майна, одержаного в спадщину, а при відсутності чи недостатності спадкового майна кредитне зобов`язання припиняється неможливістю виконання чи недостатністю спадкового майна, беручи до уваги що позивачем у відповідності до ст.81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема наявності спадкового майна, вартості цього майна, а також те що саме відповідач прийняв спадщину, не знаходить підстав для задоволення позовних вимог за їх недоведеністю. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed