Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 13.03.2021 року між ТОВ «Еквіфін Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено електронний кредитний договір № 219015-М. Даний договір укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «Еквіфін Україна» № 0212-1 від 02 грудня 2020 року. Згідно з п.2.6.1 Кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 5000 гривень. Відповідно до п.2.6.2 Кредитного договору строк кредиту з 13.03.2021 року по 11.04.2021 року включно. Згідно п. 2.6.4. Кредитного договору позичальник сплачує кредитору проценти за акційною ставкою у розмірі 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надав відповідачу кредит у сумі 5000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. У встановлений термін відповідач свої зобов`язання перед кредитором не виконав і не уклав угоду про автопролонгацію строку кредитного договору, тому на підставі п. 5.7,5.8, 6.6. кредитний договір було автопролонговано до 01.05.2021 року. П.п. 1.2-1.7 Угоди до Кредитного договору сторони узгодили, що у період автопролонгації з 12.054.2021 року по 01.05.2021 року позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною ставкою в розмірі 4,15 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 1000,1%. Загальна вартість кредиту становить 11850 грн. У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту (01.05.2021 року) відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором, у звя`зку із чим у нього виникла заборгованість перед кредитором в розмірі 5000 грн- тіло кредиту та 6850 грн - нараховані проценти. Як вбачається з Витягу з реєстру прав грошових вимог від 19.05.2021 року ТОВ «Еквіфін Україна» 19.05.2021 року відступило на користь ТОв «Фінфорс» право в имоги за кредитним договором № 219015-М від 13.03.2021 року на загальну суму 11850 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 11850 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, відзиву не подав. У зв`язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.03.2021 року між ТОВ «Еквіфін Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено електронний кредитний договір № 219015-М. Даний договір укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «Еквіфін Україна» № 0212-1 від 02 грудня 2020 року. Згідно з п.2.6.1 Кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 5000 гривень. Відповідно до п.2.6.2 Кредитного договору строк кредиту з 13.03.2021 року по 11.04.2021 року включно. Згідно п. 2.6.4. Кредитного договору позичальник сплачує кредитору проценти за акційною ставкою у розмірі 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надав відповідачу кредит у сумі 5000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. У встановлений термін відпоаідач свої зобовязання перед кредитором не виконав і не уклав угоду проо автопролдонгацію строку кредитного договору, тому на підставі п. 5.7,5.8, 6.6. кредитний договір було автопролонговано до 01.05.2021 року. П.П. 1.2-1.7 Угоди до Кредитного договору сторони узгодили, що у період автопролонгації з 12.054.2021 року по 01.05.2021 року позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною ставкою в розмірі 4,15 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 1000,1%. Загальна вартість кредиту становить 11850 грн. У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту (01.05.2021 року) відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором, у звя`зку із чим у нього виникла заборгованість перед кредитором в розмірі 5000 грн- тіло кредиту та 6850 грн - нараховані проценти, що стверджується розрахунком заборгованості.. Як вбачається з Витягу з реєстру прав грошових вимог від 19.05.2021 року ТОВ «Еквіфін Україна» 19.05.2021 року відступило на користь ТОВ «Фінфорс» право вимоги за кредитним договором № 219015-М від 13.03.2021 року на загальну суму 11850 грн. Позичальник ухиляється від взятих на себе зобов`язань по сплаті кредитних платежів та відсотків за користування кредитом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. ПАТ АБ «Укргазбанк» виконало умови кредитного договору, відкривши рахунок та надавши позичальнику платіжну картку з кредитними коштами. Позичальник умови кредитного договору не виконує, свою заборгованість по кредитному договору не погашає, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час судового розгляду даної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Проте, відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір. Таким чином, у ході розгляду справи встановлено, що відповідач порушивши зобов`язання по умовах договору, має заборгованість перед ТОВ «Еквіфін Україна» за договором на загальну суму 11850 гривень, яка жодними належними та допустими доказами не спростована відповідачем, а тому підлягає стягненню в користь ТОВ «Еквіфін Україна». Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з витратами на правничу допомогу, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд вважає правомірним стягнення з відповідача на користь позивача доведені ним витрати, які він поніс для отримання професійної правничої допомоги у зв`язку із заявленим позовом в розмірі 5500 гривень. Вказані витрати підтверджені позивачем наданими ним копією договору про надання правової допомоги від 01.03.2021 року, ордером на надання правової допомоги № 1144427, розрахунком суми гонорару адвоката за надану правничу допомогу від 06.09.2021 року. Також, у зв`язку із задоволенням позову у відповідності ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2270 грн. 00 коп.

Outcome: approved