Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивач 09.07.21 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, просить позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх неповнолітніх дітей, відповідно: обох відповідачів - щодо їх спільної неповнолітньої дитини - сина [PERSON]., [INFO]; відповідача [PERSON] - щодо її неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO]; передати вказаних вище неповнолітніх дітей йому - виконкому Ковельської міськради Волинської обл. в особі органу опіки та піклування - для їх подальшого влаштування у сімейні форми виховання; стягнути з відповідачів аліменти на утримання вказаних вище неповнолітніх дітей, відповідно, з обох - на утримання їх спільної неповнолітньої дитини - сина [PERSON]., [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 100 грн щомісячно до досягнення останнім повноліття; із відповідача [PERSON] - на утримання її неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 100 грн щомісячно до досягнення останньою повноліття. Свої вимоги обгрунтовує тим, що безпосереднє ведення справ по захисту прав дітей делеговано службам у справах дітей, на які покладається здійснення соцзахисту серед осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку. Відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов»язків щодо вказаних вище неповнолітніх дітей: обоє - щодо їх спільної неповнолітньої дитини - сина [PERSON]., [INFO]; відповідач [PERSON] - щодо її неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO]. У відповідача [PERSON] у шлюбі із [PERSON] народилась дочка [PERSON], [INFO]. Батько вказаної вище дитини - [PERSON] - позбавлений батьківських прав щодо неї за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 29.07.16 р. у справі № 159/2 754/16 - ц. У шлюбі, укладеному між відповідачами, народилась їх спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. Вказані вище неповнолітні діти перебувають на обліку у службі у справах дітей, так як їх батьки зловживають алкогольними напоями, вживають наркотичні засоби, неодноразово притягались до адмінвідповідальності. Тому 31.05.21 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дітей було підтверджено факт невиконання відповідачами своїх батьківських обов»язків, хоча останні на засідання не прибули, будучи належно повідомленими. Покликаючись на ст. 3 Конвенції ООН Про права дитини, ст. ст. 164, 141, 165, ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, зазначає, що позитивний висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, що був прийнятий у травні 2021 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та затверджений рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської обл. 10.06.21 р. № 237, - підтверджено доцільність в інтересах вказаних вище неповнолітніх дітей позбавити відповідачів батьківських прав щодо них, відповідно. Просить позов задовольнити. За ухвалою судді від 27.08.21 р. було відкрито провадження у справі. Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів відповідачам було надіслано судом у встановленому законом порядку. За станом на 10.01.22 р. від відповідачів відзиву на позовну заяву до суду подано не було. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, обгрунтувавши його доводами, наведеними у позовній заяві. Уточнив, що просить стягнути з відповідачів аліменти у розмірі, не меншому законодавчо визначеному на даний час. Просить позов задовольнити з врахуванням усного уточнення. Відповідачі у судове засідання не з»явилась, хоча, кожен зокрема, є належно повідомленими. Про причини неявки суду не повідомили. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не подали. На думку суду розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з»явились. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши висновок органу опіки та піклування, яким визначено доцільним та таким, що відповідатиме найвищим інтересам вказаних вище неповнолітніх дітей позбавлення відповідачів батьківських прав щодо них, відповідно; дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги, з врахуванням їх уточнення у судовому засіданні 10.01.22 р., підставні та підлягають до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з копією свідоцтва про народження неповнолітньої [PERSON], [INFO], її батьками є: [PERSON] та [PERSON] - відповідач у розглядуваній справі. Та обставина, що батько неповнолітньої [PERSON], [INFO], - [PERSON] - був позбавлений батьківських прав щодо неї у судовому порядку, стверджується копією рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 29.07.16 р. у цивільній справі № 159/2 754/16 - ц провадження № 2/159/1 040/16 за позовом [PERSON] до [PERSON]., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, - виконком Ковельської міськради в особі органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, що набрало законної сили 17.08.16 р.. Як стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 05.09.14 р. відділом ДРАЦСу по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської обл., 05.09.14 р. було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], [INFO], уродженкою м. Ковеля Волинської обл., та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно з копією свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON], [INFO], його батьками є: [PERSON] та [PERSON] - відповідачі у розглядуваній справі. За змістом копій заяв бабусі вказаних вище неповнолітніх дітей - заявниці [PERSON] - від 12.02.21 р., від 11.02.21 р., адресованих службі у справах дітей, поліції, відповідно, вона зверталась з приводу того, що відповідачі не виконують належно своїх батьківських обов»язків щодо вказаних вище неповнолітніх дітей; не працюють, належно вихованням дітей не займаються, поводяться неналежно у побуті. За змістом копії заяви неповнолітньої дитини - [PERSON] - від 12.02.21 р., адресованої Волинському обласному центру соціально - психологічної реабілітації дітей, вона просить влаштувати її до цього центру, так вона та її брат - неповнолітній [PERSON] - страждають від домашнього насильства з боку відповідачів; неналежних умов проживання та виховання. За копією акта обстеження умов проживання від 12.02.21 р., складеного комісійно, відповідачі не забезпечили у повній мірі належне виховання кожного з вказаних вище неповнолітніх дітей, відповідно до своїх обов»язків щодо них; умови їх проживання та навчання виявились недостатніми; мати дітей до врахування рекомендацій схильності не виявляє. Відповідно до копії листа КУ «Волинський обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей» (м. Ковель Волинської обл.) № 272 від 13.05.21 р., вказані вище неповнолітні діти перебувають у центрі з 12.02.21 р.. За час перебування цих дітей у центрі їх батьки їх відвідали лише 1 раз та при цьому виражали погрози та образи. Діти не бажають повертатись до батьків. Вказані вище неповнолітні діти взяті на облік службою у справах дітей за наказами від 09.04.21 р. №№ 008 - 03.2 та 007 - 03.2, відповідно. Як слідує з копії листа Ковельського РУП ГУ НП у Волинській обл. від 23.03.21 р., щодо відповідачів було складено адмінпротоколи за ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП. З копії характеристики неповнолітньої [PERSON], наданої по місцю її навчання 11.02.21 р., відставання у навчанні вказаної вище дитини пов»язане з неблагополучною домашньою атмосферою та матір дитини не цікавиться навчанням останньої і школу з такою метою не відвідувала. Відповідно до копії висновку органу опіки та піклування, що затверджений рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської обл. № 237 від 10.06.21 р., є доцільним та відповідає інтересам вказаних вище неповнолітніх дітей позбавлення відповідачів батьківських прав щодо кожного з них, відповідно. Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватись про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов"язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Суд, аналізуючи у сукупності надані докази, що характеризують відповідачів у частині їх ставлення до виконання свого батьківського обов»язку по вихованню вказаних вище своїх неповнолітніх дітей, відповідно, приходить до висновку, що байдужість відповідачів до питань, пов»язаних з життям цих дітей, ухилення їх від участі у вихованні дітей відповідно до повноти їх обов"язків щодо кожного з уцих дітей; в їх утриманні, зловживання спиртними напоями та неналежне реагування на профілактичну роботу соцслужб, безсумнівно, свідчить про неналежне невиконання відповідачами своїх батьківських обов»язків щодо цих дітей на протязі досить тривалого проміжку часу, та відповідність найвищим інтересам цих дітей - задоволення закладеного позову. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню своїх зазначених вище неповнолітніх дітей, відповідно, без поважних причин тривалий час. Доказів протилежного у розпорядженні суду немає. А тому позбавлення відповідачів батьківських прав щодо вказаних вище неповнолітніх дітей, відповідно, є доцільним, не суперечить їхнім інтересам, відповідатиме найвищим інтересам дітей з огляду на необхідність їх же захисту, що передбачено і міжнародними правовими актами, зокрема, Конвенцією ООН про права дитини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 р., що ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.91 р. та набула чинності для України 27.09.91 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Неповнолітніх дітей слід передати виконавчому комітету Ковельської міськради Волинської обл. в особі його органу опіки та піклування для їх подальшого влаштування у сімейні форми виховання. Крім того ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Оскільки відповідачі добровільно не надають грошових коштів на утримання вказаних вище дітей, відповідно, батьками яких вони є, про що свідчить поданий до суду позов, тому кошти на утримання (аліменти) дітей присуджує суд. Під час судового розгляду встановлено, що відповідачі проживають разом з вказаними вище неповнолітніми дітьми, належну матеріальну допомогу на їх утримання не надають, хоча є працездатного віку, отже, зобов`язані сплачувати аліменти на їх утримання. Таким чином позовні вимоги стосовно присудження до стягнення з відповідачів аліментів є обґрунтованими та суд визнає їх підставними та такими, що підлягають до задоволення, з врахуванням уточнення представника позивача у судовому засіданні. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з такого. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як зазначено у ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Даних про те, що відповідачі мають доход, а також - про вид та розмір такого доходу - позивачем суду не надано, однак, із характеризуючих відповідачів даних слідує, що вони є працездатного віку та не працюють без поважних на те причин. З огляду на те, що відповідачі є працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування не надано, дані про інших (крім вказаних вище неповнолітніх дітей) утриманців у розпорядженні суду відсутні, суд вважає, що відповідачі мають можливість сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей, відповідно, що зазначені у позові, та у твердій грошовій сумі і у розмірі, про який просить позивач з врахуванням уточнення представника позивача у судовому засіданні. Зокрема відповідачі будь - якого відзиву на позовну заяву із запереченнями чи письмового заперечення проти позову, заяви до суду не подали. Із сукупності оцінених судом доказів є підстави для висновку, що відповідачі спроможні надавати матеріальну допомогу на утримання вказаних вище неповнолітніх дітей (кожен - своїх - відповідно) та зобов`язані згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати їх. При цьому суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням спільного проживання з дитиною. За таких обставин суд вважає можливим позов задовольнити та визначити розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій у розмірі 1 350 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавчо, на кожну дитину, починаючи з 09.07.21 р. та продовжуючи до досягнення кожним із цих дітей повноліття, на підставі ст. 184 СК України, положеннями якої передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому суд враховує, що у ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений Законами України «Про Державний бюджет на 2021 рік», «Про Державний бюджет на 2022 рік». Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З відповідачів слід стягнути на доход держави судові витрати у справі, від сплати яких звільнений за законом позивач, у повному обсязі за двома позовними вимогами - немайнового та майнового характеру, в сумі по 908 грн за кожною з вимог, а всього: 1 816 грн, з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved