Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

05 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 19 грудня 2000 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Запорізькій сільській раді Софіївського району Дніпропетровської області , про що зроблено актовий запис за №3. За період шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Вони живуть окремо вже більше 10 років, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення цільного господарства, мають місце непорозуміння з різних питань сімейного життя, із-за взаємних претензій один до одного. В зв`язку з тим, що їхнє сімейне життя з Відповідачем не склалося, фактично припинили спільне проживання та ведення спільного господарства та спільного бюджету. Діти проживають разом з відповідачем. Тобто їхня сім`я остаточно розпалася із-за непорозумінь, психологічної несумісності, спільного небажання відновити сімейні відносини та існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, так само як і інтересам відповідача, а тому є недоцільним. Спорів про поділ майна та місце проживання дітей на момент подання цієї заяви ним не заявляється. Просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Ухвалою судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає, строк для примирення просить не застосовувати, витрати по справі залишити за ним та не стягувати їх з відповідачки на його користь. Відповідач [PERSON] в судові засідання 02.11.2021, 17.11.2021, 13.12.2021 та 17.01.2022 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов до суду не подавала. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди позивача, вирішено розглядати справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 19 грудня 2000 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Запорізькою сільською радою Софіївського району Дніпропетровської області, про що цього ж дня було складений актовий запис за № 3, що підтверджено відповідним свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19 грудня 2000 року (а.с.5). У даному шлюбі у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-8). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. При цьому суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розлучення відповідачці слід залишити прізвище - [PERSON] . Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при пред`явленні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 908,00 гривень, у заяві наданій ним 18.11.2021 позивач просить витрати по справі залишити за ним, враховуючи вимоги, викладені у заяві, суд не знаходить підстав для стягнення судового збору з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved