Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування відмови АТ «Укрсиббанк» від 19.07.2021 року №25-1-01/54806/1 та від 19.08.2021 року №25-1-01/62178 про відмову [PERSON] в реструктуризації зобов`язань за кредитним договором від 11.11.2005 року №041-15/16-840 на підставі поданих заяв про проведення реструктуризації від 17.05.2021 року та від 23.07.2021 року відповідно до п.7 розділу 4 ЗУ «Про споживче кредитування». Також просить суд зобов`язати АТ «Укрсиббанк» провести реструктуризацію зобов`язань [PERSON] за кредитним договором від 11.11.2005 року №041-15/16-840 на підставі поданих заяв про проведення реструктуризації від 17.05.2021 року та від 23.07.2021 року відповідно до п.7 розділу 4 ЗУ «Про споживче кредитування» з подальшим укладенням додаткової угоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 11 листопада 2005 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено кредитний договір № 041-15/16-840 в іноземній валюті у сумі 25\~000,00 доларів США 00 центів для придбання об`єкта житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.п.1.2.1 п. 1.2 Розділу 1 Договору, надання кредиту здійснюється з 11 листопада 2005 року по 31 жовтня 2025 року. З метою забезпечення виконання позичальником кредитних зобов`язань, між сторонами кредитного договору, 11 листопада 2005 року укладено договір іпотеки №041-15/16-840. 17 травня 2021 року позивач звернувся до Акціонерного Товариства «УКРСИББАНК» із заявою про проведення реструктуризації зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором згідно Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті№ 1381-IX від 13 квітня 2021 року. Як підстава у відмові реструктуризації зобов`язань банк покликається на відсутність документів, які б спростовували існування у заявника іншого житлового нерухомого майна (частки спільної сумісної власності). Вважаючи, дану відмову незаконною, позивач повторно, 22 липня 2021 року звернувся до банку із заявою про перегляд рішення про відмову у проведені реструктуризації зобов`язань за кредитним договором №041-15/16-840 від 11.11.205 року та проханням задовольнити заяву про реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором №041-15/16-840 від 11.11.205 року укладеним в іноземній валюті між [PERSON] та банком. Банк повторно відмовив заявнику в проведені реструктуризації зобов`язань. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов. Проти задоволення позову заперечує з наступних підстав. Представник відповідача зазначає, що відмова позивачу у реструктуризації є правомірною. [PERSON] звернувся до банку з заявою від 17.05.2021 року про проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором, за результатами розгляду якої банком було повідомлено позивача про неможливість задовольнити клопотання, оскільки наявна інформація, свідчить про існування іншого житлового нерухомого майна у власності позивача станом на дату набрання чинності Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», від 13 квітня 2021 року № 1381IX. Банком під час перевірки документів було встановлено, що на момент набрання чинності Законом у власності [PERSON] перебувало: житлове нерухоме майно - квартира за адресою: [ADDRESS] (предмет іпотеки) та житлове нерухоме майно - 1/5 частина квартири за адресою [ADDRESS] . Банком також з`ясовано, що [PERSON] 12.05.2021 р. здійснив відчуження 1/5 частини квартири за адресою [ADDRESS] . шляхом укладення договору дарування, тобто правочин укладено після дати набрання чинності законом та до дати подання до банку заяви про проведення реструктуризації (заява від 17.05.2021р.), і обдаровуваною є дружина позичальника [PERSON] . Зокрема, зазначає, що зобов`язання [PERSON] за Кредитним договором станом на момент прийняття закону не підпадали під регулювання закону та після набрання чинності законом [PERSON] здійснив дарування належної йому 1/5 частини майна на користь дружини. У відповіді на відзив від 17.11.2021 року позивач також звертає увагу, що позивачем здійснено відчуження 1/5 частки квартири 12.05.2021 року, тобто, на день подання заяви, 17.05.2021 року у позичальника було відсутнє інше майно, ніж те, яке придбавалося за рахунок кредитних коштів і перебувало в іпотеці банку як забезпечення виконання кредитних зобов`язань. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, підтримав заперечення викладені у відзиві на позов. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, заперечення відповідача, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 11 листопада 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 041-15/16-840 в іноземній валюті у сумі 25\~000,00 доларів США 00 центів для придбання об`єкта житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.п.1.2.1 п. 1.2 Розділу 1 Договору, надання кредиту здійснюється з 11 листопада 2005 року по 31 жовтня 2025 року. З метою забезпечення виконання позичальником кредитних зобов`язань, між сторонами кредитного договору, 11 листопада 2005 року укладено договір іпотеки №041-15/16-840. Відповідно до п. 1.4 договору предметом іпотеки є: квартира з місцезнаходженням [ADDRESS] . 17 травня 2021 року позивач звернувся до Акціонерного Товариства «УКРСИББАНК» із заявою про проведення реструктуризації зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX від 13 квітня 2021 року. На дату звернення до банку із вищезазначеною заявою, кредитної заборгованості перед Банком позичальник не мав, що підтверджується довідкою вих.№51-1-08/260 від 17.05.2021 р. Як вбачається з відповіді банку від 19.07.2021 року (вих.№ 25-1-01/54806/1) банк відмовляє заявнику в проведені реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених Законом України, зазначено про відсутність документів, які б спростовували існування у заявника іншого житлового нерухомого майна (частки спільної сумісної власності). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 17.05.2021, номер 256751789 вбачається, що у [PERSON] відсутнє інше житлове нерухоме майно. Позивач 22 липня 2021 року повторно звернувся до банку із заявою про перегляд рішення про відмову у проведені реструктуризації зобов`язань за кредитним договором №041-15/16-840 від 11.11.205 року та проханням задовольнити заяву про реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором №041-15/16-840 від 11.11.205 року укладеним в іноземній валюті між [PERSON] та банком. Банк повторно 19.08.2021 року відмовляє заявнику в проведені реструктуризації зобов`язань «… оскільки надана Вами інформація відповідальному працівнику Банку та долучені до заяви додатки підтверджують невідповідність Кредитного договору критеріям, визначених Законом України, для проведення реструктуризації зобов`язань за Кредитним договором, зокрема, існування іншого житлового нерухомого майна у Вашій власності на момент набрання чинності Законом України (набрав чинності) 23.04.2021 року) і, відповідно, цього житлового нерухомого майна, як частки спільної сумісної власності, на дату подання заяви». Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні. Згідно з ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про споживче кредитування», що метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами. Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX від 13.04.2021 року, який набрав законної сили 23.04.2021 року. Даним законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 7 згідно із Законом№ 1381-IXвід 13.04.2021 року. Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьомупункті -договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 1січня 2014року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1січня 2014року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г"частини першої статті 121 Земельного кодексу України. Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов: предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі). Відповідно до п.п. 3 п. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» 3) реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків: у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину; у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі; у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення. У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом. Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків,на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»). Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місцепроживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то вразі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Якщо реструктуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів (абзац 10 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»). Не здійснюється відповідно до цього пункту реструктуризація зобов`язань за договорами, усі зобов`язання за якими до дня набрання чинності цим пунктом реструктуризовано, за умови вираження усіх грошових зобов`язань виключно у грошовій одиниці України (гривні) без визначення грошового еквівалента будь-якого із зобов`язань в іноземній валюті (абзац 11 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування»). Заява про проведення реструктуризації подана позивачем до банку без пропуску строку такого звернення. До заяви позивачем долучено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 17.05.2021, номер 256751789, відповідно до якої у [PERSON] відсутнє інше житлове нерухоме майно. Згідно\~підпункту 4) частини 1 пункту 7 у заяві про проведення реструктуризації зазначаються інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); Отже, відповідною законодавчою нормою чітко визначено термін, тобто дату/момент, станом на яку подається «інформація про всі наявні у власності позичальника\~об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду» - «на дату підписання заяви»/«на момент підписання заяви». Позивач здійснив відчуження 1/5 частки квартири 12.05.2021 року. На день подання заяви, 17.05.2021 року у позичальника було відсутнє інше майно, ніж те, яке придбавалося за рахунок кредитних коштів і перебувало в іпотеці банку як забезпечення виконання кредитних зобов`язань. З огляду на те, що зобов`язання, передбачені кредитним договором укладеним з [PERSON] підлягають обов`язковій реструктуризації, відтак, відмова відповідача у задоволенні заяви від 17.05.2021 р. та 22.07.2021 р., є незаконною, вимога позивача про визнання протиправною та скасування відмови у проведенні реструктуризації підлягає до задоволення. Відповідно до підпункту 12 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації. Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу. Відповідно до ст. 334 Господарського кодексу України, банки у своїй діяльності керуються цим Кодексом,законом про банки і банківську діяльність, іншими законодавчими актами. Оскільки, норма Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є нормою імперативною, а відповідач без достатньої правової підстави ухиляється від проведення реструктуризації, суд вважає, що позивачем обрано правильний спосіб захисту свого порушеного права. Таким чином, позовна вимога про зобов`язання провести реструктуризацію підлягає до задоволення. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам за дві вимоги немайнового характеру. Враховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю і позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved