Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні з малолітніми синами: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у встановлений для спілкування та виховання час, а також повідомляти його про зміну місця проживання дітей. Встановити наступні способи і порядок участі у вихованні та спілкуванні між батьком [PERSON] та синами [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без присутності матері [PERSON] , а саме: визначити дні побачень 1 раз на тиждень у вихідний день неділю з 10 години до 19 години, у тому числі за місцем проживання батька; у період часу на зимові канікули з 03 січня по 07 січня включно кожного року за місцем проживання батька; у літній період кожного літнього місяця з 15 числа по 30 число кожного року за місцем проживання батька, з можливістю виїзду дітей в оздоровчі курортні зони у супроводі батька у смт Кирилівка Мелітопольського району Запорізької області, у інший час за домовленістю батьків; визначити побачення батька з дітьми 2 листопада та 8 грудня кожного року з 17 години до 19 години з метою вручення подарунків на день народження та вітання дітей з днем народження. В обґрунтування позову зазначено, що в період шлюбу з відповідачем у сторін народилися сини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано рішенням суду від 14 травня 2021 року. Після припинення сімейних відносин відповідач стала перешкоджати позивачу у спілкуванні з їхніми синами, зокрема, не відповідає на телефонні дзвінки, забороняє дітям бачитися з батьком, налаштовує дітей проти нього, мобільні телефони дітей здебільшого вимкнені. Таким чином, своїми діями відповідач чинить перешкоди позивачу в його участі у вихованні синів та перешкоджає його побаченням з дітьми. Позивач любить своїх дітей та має бажання приймати участь у їх вихованні. Добровільно домовитися з відповідачем про час побачень з синами позивач не може, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, та вона не йде на контакт, у зв`язку із чим позивач змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення. В заяві позивач також уточнив свої позовні вимоги та просив ухвалити рішення, яким визначити спосіб його участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними згідно рішення органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 247/8 від 09.12.2021 «Про затвердження висновку щодо усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON] та їх вихованні». В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить її особистий підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Жодних заяв чи клопотань про відкладення судового засідання чи про проведення судового засідання за її відсутності від неї не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказі за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилась в судове засідання без поважних причин та не повідомила суд про причини неявки, відзив на позовну заяву не подавала, позивач не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення, а тому суд з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області у судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить ухвалити рішення, врахувавши висновок органу опіки та піклування № 247/8 від 09.12.2021 «Про затвердження висновку щодо усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON] та їх вихованні». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача та представника третьої особи про слухання справи за їх відсутності та у зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з вимог ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~ Відповідно до\~ст.76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.\~ За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони з 20 серпня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі /а.с.8/. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] /а.с.9,10/. 14 травня 2021 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області шлюб між сторонами було розірвано /а.с.11-12/. Після розірвання шлюбу діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] зареєстрований та за адресою: [ADDRESS] /а.с.4/. Згідно характеристики голови ОК «Жемчужина» від 03.05.2021 [PERSON] , [INFO] , проживає в ОК «Жемчужина» за адресою: [ADDRESS] та характеризується з позитивної сторони, добрий, чуйний, порядний та акуратний /а.с.7/. Відповідно до інформації КНП «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває /а.с.6/. Судом встановлено, що між сторонами по справі виникли конфліктні відносини через неврегульованість питання щодо участі позивача у вихованні дітей та спілкуванні з синами. Вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою\~статті 7 СК України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного Кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ч. ч. 1-3\~ст. 150 СК України, яка передбачає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1\~ст. 151 СК України\~батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ч. 1\~ст. 152 СК України\~право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до\~ст.153 Сімейного Кодексу України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За змістом\~ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частин першої-третьої\~статті 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі\~статтею 158 СК України\~за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою\~статті 159 СК України\~передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,\~стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Згідно з частинами четвертою та п`ятою\~статті 19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради 09 грудня 2021 року № 247/8 «Про затвердження висновку щодо усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON] та їх вихованні», рекомендовано визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] : систематичні побачення щонеділі; у будь-який інший час за домовленістю між батьками /а.с.44,45/. Таким чином, орган опіки та піклування висловив свою позицію з приводу дотримання прав батьків та забезпечення інтересів дітей під час розгляду цієї справи. Зважаючи на наведене, органом опіки та піклування виконано вимоги частин четвертої та п`ятої\~статті 19 СК України\~щодо участі у вирішенні спору про участь батьків у вихованні дитини. Відповідно до частини шостої\~статті 19 СК України\~суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Разом з тим, аналізуючи поданий органом опіки та піклування висновок, судом встановлено, що висновок є достатньо обґрунтованим та таким, що повністю відповідає правам батьків та інтересам дітей, сторонами жодного доказу на підтвердження протилежного надано не було. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~статтею 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~статті 129 Конституції України. При цьому відсутні підстави для встановлення іншого, ніж визначений органом опіки та піклування, спосіб участі батька у вихованні дитини, а\~ст. 159 СК України\~прямо вказує, що саме суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідачем [PERSON] суду не було надано переконливих, належних та допустимих доказів того, що спілкування позивача - батька дітей сказалось чи може сказатися негативно на психоемоційному стані дітей чи будь-яким\~\~іншим чином негативно впливатиме на них. \~\~ Відповідачем не надано доказів, які б вказували на необхідність застосування будь-яких умов чи обмежень при зустрічах батька та синів. Позивач погодився з порядком участі у вихованні та спілкуванні з синами, визначеним органом опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області. Таким чином, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, виходячи з принципу рівності прав батьків у вихованні дітей, принципу забезпечення найважливіших інтересів дітей, враховуючи вік дітей, особливості розвитку, відвідування школи та дитячого садочку, враховуючи незлагоджені та конфліктні відносини між батьками щодо надання позивачу можливості спілкування з дітьми та участі у їх вихованні, приймаючи до уваги відсутність обставин, які свідчили б про необхідність застосування будь-яких умов чи обмежень при зустрічах батька та синів чи постійної присутності матері під час спілкування дітей з батьком, суд приходить до висновку про задоволення позову, з урахуванням уточнення вимог, у повному обсязі та вважає необхідним зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні та вихованні з малолітніми синами у встановлений для спілкування та виховання час, а також вважає доцільним визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми синам: систематичні побачення щонеділі; у будь-який інший час за домовленістю між батьками. На підставі викладеного,

Outcome: approved