Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 17.05.1997 року між нею та відповідачем і зареєстрований за №138 у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Саксаганської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Від шлюбу є двоє дітей - повнолітній син [PERSON] , [INFO] та малолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини були припинені через те, що між нею та відповідачем сформувались різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, тому позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Разом з тим, позивач просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, але також надав до суду письмову заяву, в якій не заперечив проти задоволення позовних вимог та просив суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд уважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв, зазначивши наступне. Так, сторони перебувають у шлюбі з 17.05.1997 року, зареєстрованому за №138 у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Саксаганської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.5). Від шлюбу є двоє дітей - повнолітній син [PERSON] , [INFO] та малолітня дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.9,10). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, на примирення не згодні. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, зважаючи на вище викладене, суд уважає за можливе ухвалити рішення про розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, позаяк позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його розірвання, визнавши пред`явлені позовні вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 114, ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд відповідно до положень ст. 142 ЦПК України, враховуючи факт визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, уважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (а.с.11), а інші 50 відсотків сплаченого судового збору з огляду на характер спору, відсутність вимог про компенсацію понесених позивачем витрат по сплаті судового збору, суд на підставі ст.141 ЦПК України вважає за можливе віднести їх на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved