Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

У вересні 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] , у якому просить: розірвати шлюб, укладений між ними; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Справа призначалася до розгляду на 13 грудня 2021 року та на 17 січня 2022 року. У судове засідання 17 січня 2022 року сторони не з`явилися не повідомивши суд про причини неявки. Позивач просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду не заперечує. Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за її відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення, належним чином повідомленого відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 14 січня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 1. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Доказів наявності обставин, передбачених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, матеріали справи не містять. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд виходить із такого. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Як зазначає позивач, сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство, позивач примиритися не бажає, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, наносить побої та шкоду сімейному майну. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved