Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

Представник Комунального некомерційного підприємства "Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги" Хмельницької обласної ради (далі - КНП "ХОЗЗНПД" ХОР) звернувся до суду з заявою про продовження госпіталізації у психіатричному закладі [PERSON] , посилаючись на те, що вона страждає на психічний розлад і її лікування та обстеження можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви представник КНП "ХОЗЗНПД" ХОР зазначив, що [PERSON] , яка є недієздатною, була доставлена до психіатричного закладу 15.09.2021 та госпіталізована за рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області, рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12.11.2021 госпіталізація [PERSON] в примусовому порядку була продовжена. У зв`язку з закінченням терміну госпіталізації [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів КНП "ХОЗЗНПД" ХОР, яка прийшла до висновку, що [PERSON] страждає шизофренію, параноїдної форми, за час лікування її психічний стан не покращився, а тому вона потребує продовження лікування в умовах стаціонару як особа, яка неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні представник психіатричного закладу заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені в заяві, та пояснив, що у [PERSON] встановлений тяжкий психічний розлад, а оскільки за час лікування стан хворої не покращився, тому вона потребує продовження лікування в стаціонарних умовах. Опікун хворої [PERSON] , який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить лікувати [PERSON] у психіатричному закладі та розглянути справу без його участі. [PERSON] в судовому засіданні не змогла висловити своєї позиції щодо продовження госпіталізації в стаціонарі. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про продовження госпіталізації хворої. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2018 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Судом встановлено, що 15.09.2021 [PERSON] була доставлена в КНП «ХОЗзНПД» ХОР. [PERSON] визнана недієздатною та є особою з інвалідністю ІІ групи. Згідно рішення Ярмолинецького районного суду від 12.11.2021 [PERSON] була госпіталізована в КНП «ХОЗзНПД» ХОР. Комісія лікарів-психіатрів, яка при новому складі оглянула [PERSON] встановила наявність у неї шизофренії параноїдної форми та прийшла до висновку про продовження госпіталізації хворої у психіатричному стаціонарі, оскільки за період лікування стан хворої суттєво не покращився та внаслідок захворювання вона не спроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Дані обставини підтверджуються: рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.05.2015, яким [PERSON] визнано недієздатною, а [PERSON] її опікуном; висновком комісії лікарів психіатрів КНП "ХОЗЗНПД" ХОР від 05.01.2022, згідно якого [PERSON] страждає на психічний розлад, не здатна критично оцінювати свій стан, а тому потребує лікування терміном до двох місяців, медичною картою стаціонарного хворого №5212 від 15.09.2021. Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. 13, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) від 20.12.2018;

Outcome: approved