Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

У серпні 2021 року представник позивача КП БМР «Білоцерківтепломережа» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] 54 633,56 грн. боргу за послуги постачання теплової енергії, 2 973,50 грн. інфляційних втрат, 1 198,08 грн. 3% річних, а також 2 270 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування позову вказано, що згідно особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , рахується заборгованість за опалення в розмірі 54 633,56 грн. в період з 01.08.2015 року по 01.07.2021 року. Боржнику надіслано попередження про наявність заборгованості з вимогою сплатити борг протягом місяця. 09.08.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 10.09.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. 09.11.2021 року відповідач [PERSON] подала до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи документів на підтвердження того, що борг за період з 01.08.2015 року по 18.10.2018 року є боргом попередніх власників квартири, при цьому відповідач визнала борг за період з 18.10.2018 року по 01.07.2021 року. В матеріалах справи міститься заява представника позивача Мартиненко Т.М. про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. 10.01.2022 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, повторно зазначила, що позовні вимоги визнає частково. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками по 1/3 частці квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наданою позивачем Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 266625263 від 20.07.2021 року. Особовий рахунок № [NUMBER] на користування послугами постачання теплової енергії, які надає КП БМР «Білоцерківтепломережа» за адресою: [ADDRESS] , відкритий на ім`я [PERSON] . Відповідно до наявних у справі відомостей з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання та копії паспорта серії [NUMBER] від 03.03.2015 року, відповідач зареєстрована за вказаною вище адресою з 18.10.2018 року. Згідно з розрахунковим листом абонента [PERSON] , за особовим рахунком № [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , рахується заборгованість за спожиті послуги теплопостачання в сумі 54 633,56 грн., що утворилась за період з 01.08.2015 року по 01.07.2021 року. В матеріалах справи міститься копія ордеру Міністерства оборони СССР № 39 від 01.07.1993 року, виданого [PERSON] та родині: [PERSON] , 1964 р.н., [PERSON] , 1983 р.н. та [PERSON] , 1988 р.н. про право заняття житлової площі в [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про шлюб Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області серії [NUMBER] від 29.07.2008 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 29.07.2008 року. Від шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Вказаний шлюб розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2014 року у справі № 357/8186/14-ц. [PERSON] , [INFO] помер, що вбачається з копії свідоцтва про смерть Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області серї [NUMBER] від 23.08.2018 року. [PERSON] помер, що вбачається з копії свідоцтва про смерть Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області серії [NUMBER] від 12.11.2013 року. Відповідачем надано копію свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 25.10.2018 року, посвідченого Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради Службою приватизації державного житлового фонду та копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 144994933 від 12.11.2018 року, № 144993661 від 12.11.2018 року, № 144994429 від 12.11.2018 року, відповідно до яких [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності по 1/3 частці квартири [ADDRESS] . Згідно з даними довідки Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області № 386 від 21.01.2019 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] - з 18.10.2018 року, [PERSON] , [INFO] (син) - з 23.06.2009 року, [PERSON] , [INFO] (донька) - з 23.06.2009 року. Відповідно до акта КП БМР ЖЕК № 1 № 29/1 від 25.01.2019 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживали за адресою: [ADDRESS] з 28.10.2014 року по 03.12.2018 року. Наявність реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] , в період до 18.10.2018 року підтверджується також копією паспорта останньої. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року (далі - Закон № 2189-VIII) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до правил частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24 червня 2004 року (чинного з 30 липня 2004 року по 01 травня 2019 року) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах; учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2008 року по 2014 рік перебувала в шлюбі з [PERSON] , від якого народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказану квартиру відповідач приватизувала 25.10.2018 року, до моменту приватизації майно належало родині колишнього чоловіка [PERSON] на підставі ордера від 01.07.1993 року. Відповідно до наявних у справі відомостей відповідач зареєстрована за вказаною вище адресою з 18.10.2018 року, неповнолітні діти відповідача за вказаною адресою зареєстровані з 23.06.2009 року, однак суд бере до уваги акт КП БМР ЖЕК № 1 № 29/1 від 25.01.2019 року, відповідно до якого відповідач зі своїми дітьми в період з 28.10.2014 року по 03.12.2018 року, тобто після розлучення відповідача зі своїм чоловіком та батьком дітей, проживали за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку про навність у відповідача зобов`язань по утриманню квартири за адресою: [ADDRESS] , за період з жовтня 2018 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Таким чином, згідно вищенаведених правових норм обов`язком відповідача є своєчасна оплата цих послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів. За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16.12.2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України. В даному випадку, факт порушення відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати за надані житлово-комунальні послуги в період з жовтня 2018 року встановлений, а наявність непогашеної заборгованості перед виконавцем послуг КП БМР «Білоцерківтепломережа» підтверджується матеріалами справи. Позивач просив стягнути з відповідача суму інфляційний втрат в розмірі 2 973,50 грн., три відсотки річних в сумі 1 198,08 грн. за період з 01.12.2018 року по 01.07.2021 року, однак з огляду на встановлені обставини щодо наявності у відповідача обов`язку по утриманню майна, суд вважає за необхідне здійснити перерахунок з урахуванням суми основного боргу за той же період, а тому до стягнення підлягає сума інфляційний втрат в розмірі 2 278,20 грн., три відсотки річних в сумі 1 056,48 грн. Відповідно до частин 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про порушення споживачем (відповідачем) обов`язку в частині оплати наданих житлово-комунальних послуг за вказаною адресою в період з жовтня 2018 року, внаслідок чого виникла заборгованість, яка заявлена позивачем до стягнення, тому в цій частині позов слід задовольнити. Разом з тим, наявність вини відповідача у виникненні боргу за період до жовтня 2018 року позивачем не доведена, так само і обов`язок відповідача по сплаті заборгованості колишніх власників (користувачів) за вищевказаною адресою, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем до відповідача заявлено позовні вимоги на загальну суму 58 805,14 грн., задоволено судом до стягнення суму 25 133,13 грн., тобто 42,74% від заявленої суми. Отже сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 970,20 грн. (2 270 х 42,74%).

Outcome: partial