Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

03.12.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначив, що 06.11.2020 року ДП «Волинський військовий лісгосп» на підставі наказу № 96-ос його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану. Підставою для притягнення до відповідальності стало рішення Господарського суду від 14.09.2020 року (справа № 903/478/20), яким встановлено, що внаслідок незаконного зрізання дерев без відповідного дозволу (лісорубного квитка) у Поворському лісництві, було заподіяно шкоди навколишньому середовищу на суму 289152,83 грн. Однак, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.09.2021 року (справа № 161/20137/20) наказ № 96-ос від 06.11.2020 року було визнано незаконним та скасовано. 12.11.2020 року його було поновлений на посаді у відповідності до наказу № 110-ос від 18.10.2021 року. При цьому, у відповідності до наказу № 56-од від 20.10.2021 року створено комісію для проведення службового розслідування по факту виявлених порушень у Поворському лісництві, описаних в акті Держаної екологічної інспекції у Волинській області № 228/04.20 від 03.04.2020 року. З приводу виявлених порушень ним 02.11.2021 року було надано письмові пояснення та 19.11.2021 року відповідно до наказу № 123-ос «Про оголошення догани», йому, лісничому Поворського лісництва, за порушення трудової дисципліни - не виконання заходів з охорони лісів від самовільних порубок було оголошено догану. Підставою для оголошення догани була доповідна записка голови комісії із службового розслідування [PERSON] та пояснююча записка [PERSON] . Вважає, що даний наказ є незаконним. Зі змісту наказу № 56-од від 20.10.2021 року слідує, що службове розслідування проводилось по факту виявлених порушень у Поворському лісництві , які виявлені та відображені в акті Державної екологічної інспекції у Волинській області від 03.04.2020 року. Згідно акту про проведення службового розслідування, який складено за наслідками проведення службової перевірки зазначено, що службове розслідування проводиться по факту виявлених порушень в межах Поворського лісництва із посиланням на рішення Господарського суду Волинської області від 14.09.2020 року у справі № 903/478/20 та від 27.07.2021 року у справі № 903/315/21, якими з підприємства було стягнуто шкоду за заподіяння порушенням природоохоронного законодавства. Відповідно до змісту вказаних судових рішень, факт незаконних порубок дерев у Поворському лісництві був виявлений актом, який складений від 03.04.2020 року. Відтак, про вчинене порушення трудової дисципліни ДП «Волинський військовий лісгосп» довідався ще 03.04.2020 року, а дисциплінарне стягнення накладено лише 19.11.2021 року, тобто пізніше ніж через місяць з дня виявлення правопорушення, а також пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Враховуючи наведене, просить суд визнати незаконним наказ директора ДП «Волинський військовий лісгосп» № 123-ос від 19.11.2021 року, яким йому оголошено догану, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі. До початку судового засідання від позивача та його представника надійшли заяви з проханням розгляд справи здійснювати без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити та щодо постановлення заочного рішення не заперечують (а.с. 47,52). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться у матеріалах справи (а.с. 46). Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у ДП «Волинський військовий лісгосп» на посаді лісничого Поворського лісництва. 20.10.2021 року ДП «Волинський військовий лісгосп» з метою проведення службового розслідування по факту виявлених порушень у Поворському лісництві, описаних в акті Державної екологічної інспекції у Волинській області № 228/04.20 від 03.04.2020 року, було видано наказ № 56-од «Про створення комісії для проведення службового розслідування». Термін проведення службового розслідування встановлений з 20.10.2021 року по 18.11.2021 року (а.с. 14). 19.11.2021 року ДП «Волинський військовий лісгосп» було видано наказ № 123-ос «Про оголошення догани», відповідно до якої лісничому Поворського лісництва [PERSON] за порушення трудової дисципліни - не виконання заходів з охорони лісів від самовільних порубок, було оголошено догану (а.с. 16). Позивач вважає накладення на нього дисциплінарного стягнення на підставі вищевказаного наказу незаконним, оскільки таке відбулося із порушенням вимог ст. 148 КЗпП України. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Згідно ст. 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Статтею 148 КЗпП передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Отже, вищенаведена норма чинного законодавства імперативно визначає строки накладення дисциплінарного стягнення та пов`язує початок його перебігу з дня вчинення проступку або з дня виявлення проступку. Як встановлено судом, підставою притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності згідно наказу № 123-ос від 19.11.2021 року був Акт про проведення службового розслідування по факту виявлених порушень в межах Поворського лісництва, описаних в акті Державної екологічної інспекції у Волинській області від 03.04.2020 року. Зі змісту вищевказаного акту про проведення службового розслідування вбачається, що на підставі акту Державної екологічної інспекції у Волинській області від 03.04.2020 року, рішень Господарського суду Волинської області від 14.09.2020 року у справі № 903/478/20 та від 27.07.2021 року у справі № 903/315/21 з ДП «Волинський військовий лісгосп» було стягнуто шкоду, заподіяну порушенням природоохоронного законодавства в розмірі 289152,83 грн. та 508410,26 грн. відповідно, я також судові витрати у кожній із справ. З огляду на зазначене, комісія ДП «Волинський військовий лісгосп» прийшла до висновку, що до виявлених Дерекоінспекцією порушень призвело недбале стягнення до свої посадових обов`язків лісничого Поворського лісництва [PERSON] (а.с. 17-19). У свою чергу, як вбачається зі змісту рішень Господарського суду Волинської області від 14.09.2020 року у справі № 903/478/20 та від 27.07.2021 року у справі № 903/315/21, які набрали законної сили та є чинними, факт незаконних порубок дерев у Поворському лісництві, який став причиною винесення відносно позивача оскаржуваного наказу про його притягнення до дисциплінарної відповідальності, був виявлений актом, який складений від 03.04.2020 року за т.в.о. директора «Волинський військовий лісгосп» та посадових осіб Державної екологічної інспекції у Волинській області (а.с. 20-37). В силу положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України, встановлені у рішеннях Господарського суду Волинської області від 14.09.2020 року у справі № 903/478/20 та від 27.07.2021 року у справі № 903/315/21 обставини, мають преюдиційне значення при розгляді даної справи. Таким чином, суд вважає доведеним, що за фактом незаконних порубок дерев у Поворському лісництві саме із 04.03.2020 року слід відраховувати строк для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності за недбале стягнення до свої посадових обов`язків. Відтак, про вчинене порушення трудової дисципліни ДП «Волинський військовий лісгосп» довідалося 03.04.2020 року, а дисциплінарне стягнення на [PERSON] у вигляді догани накладено лише 19.11.2021 року, тобто пізніше ніж через місяць з дня виявлення правопорушення (ч. 1 ст. 148 КЗпП України) та пізніше ніж через шість місяців з дня вчинення проступку (ч. 2 ст. 148 КЗпП України). При цьому, жодних доказів того, що ДП «Волинський військовий лісгосп» було позбавлене можливості накласти на [PERSON] дисциплінарне стягнення в межах строків, визначених ст. 148 КЗпП України, в ході судового розгляду не здобуто. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що наказ директора ДП «Волинський військовий лісгосп» № 123-ос від 19.11.2021 року, яким [PERSON] оголошено догану є незаконним та підлягає скасуванню. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Як встановлено судом, 17.01.2022 року між [PERSON] , як клієнтом, та АБ «Адвоката Дзивульської», в особі керівника - адвоката Дзивульської Л.В. було укладено Договір про надання правової допомоги, відповідно до якого остання взяла на себе зобов`язання з надання професійної правничої допомоги в межах цивільної справи № 161/21784/21 за позовом [PERSON] до ДП «Волинський військовий лісгосп» про визнання незаконним наказу про оголошення догани. Даним договором сторони обумовили вартість участі адвоката в судовому засіданні в розмірі 3500 грн. за кожне судове засідання. Як вбачається із розрахунку від 19.01.2022 року до вищевказаного Договору та квитанції № 0.0.2422785060.1 від 18.01.2022 року, [PERSON] сплатив АБ «Адвоката Дзивульської» 3500 грн. за явку його представника в судове засідання, яке було призначено на 19.01.2022 року та за наслідками проведення якого було постановлено дане судове рішення. З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при її розгляді, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є належним чином обґрунтованими та такими, що відповідають принципам розумності та справедливості. При визначенні суми відшкодування суд також виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога [PERSON] до ДП «Волинський військовий лісгосп» про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 3500 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 грн., сплачені останнім при зверненні до суду з даним позовом та витрати на правничу допомогу в сумі 3500 грн. На підставі ст.ст. 3, 139, 147, 148, 150 КЗпП України,

Outcome: approved