Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

21.07.2021 позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. І. Процесуальні дії у справі. 21.07.2021 призначення судді по вказаній справі не відбулося у зв`язку з тим, що відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 05.03.2019 року №8940/0/09/19 суддю Лисюка О.Д. тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя, тому на підставі розпорядження керівника апарату Баришівського районного суду Київської області №685 від 09.08.2021 проведено повторний автоматизований розподіл судових справ і дану справу розподілено судді Червонопиському В.С. згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 09.08.2021. 25.11.2021 ухвалою судді Баришівського районного суду Київської області Червонописького В.С. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 14.01.2022 на 13год. 00хв. у відкритому судовому засіданні в приміщенні Баришівського районного суду Київської області. ІІ. Стислий виклад позиції позивача Позивач [PERSON] свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.08.2008 рішенням Баришівського районного суду Київської області з нього було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини на користь [PERSON] . В зв`язку з виникненням заборгованості по сплаті аліментів, 08.020.2010 старшим державним виконавцем ВДВС Баришівського РУЮ винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та заборону на його відчуження. [INFO] його батько [PERSON] , [INFO] , помер. Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину житлового будинку по [ADDRESS] . При оформленні права на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька, позивач дізнався, що старшим державним виконавцем ВДВС Баришівського РУЮ було помилково накладено арешт на майно батька, а не на майно позивача, оскільки позивач та його батько [PERSON] зареєстровані та проживають в с. Паришків Баришівського району Київської області. Крім того, в постанові про накладення арешту на майно боржника були відсутні дані про особу, що призвело до автоматичного накладення арешту також на майно [PERSON] , [INFO] . Позивач по справі [PERSON] просить суд зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна, яке належить [PERSON] , [INFO] та на майно якого було накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 лютого 2010 року, старшим державним виконавцем Баришівського ВДВС РУЮ Парій А.Г., при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-487, виданого 27.07.2008 Баришівським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів., оскільки помилково накладений арешт на майно покійного досі не знято та перешкоджає позивачу оформити свої спадкові права. Крім того, вказує, що на сьогодення виконавче провадження закрито та 21.03.2019 повернуто стягувачу. ІІІ. Заяви і клопотання. Заяв та клопотань в ході розгляду справи від позивача та представника не надходило. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені. Представник відповідача Баришівського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУ МЮ (м. Київ) у підготовче судове засідання не з`явився, про день та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. До суду від начальника РВ ДВС надійшла заява від 11.01.2022 №187 про розгляд справи у відсутність їх представника, проти позовних вимог не заперечують. IV. Фактичні обставини встановлені судом Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд розцінює заяву відповідача як визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що при оформлені права на прийняття спадщини, після смерті батька позивач дізнався про те, що на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , накладено арешт. Даний арешт накладено постановою від 08.02.2010 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, старшим державним виконавцем Баришівського ВДВС РУЮ Парій А.Г., у зв`язку з заборгованістю по сплаті аліментів за виконавчим листом №2-487 виданим 27.07.2008 Баришівським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини на користь [PERSON] у ВП №7978868. (а.с. 9 ). Виконавче провадження закрито та 21.03.2019 повернуто стягувачу. З цього часу до виконання не пред`являлось, оскільки державний виконавець помилково зазначив неналежного боржника. Відповідно до вимог ст.\~12\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Частиною 5 зазначеної статті встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 статті 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 317\~ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною першою статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41\~Конституції України закріплена гарантія непорушності права приватної власності особи. Відповідно до частини першої статей\~321\~та\~391 ЦК України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у праві його здійснення і власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином оскільки після повернення виконавчого документа стягувач повторно не пред`явив виконавчий документ до виконання, строк пред`явлення даного виконавчого документа минув, підстав для продовження накладеної заборони немає, а існування даної заборони перешкоджає позивачу у здійсненні його спадкових прав, порушують право власності щодо вільного володіння, користування та розпорядження майном. За таких обставин право позивача підлягає захисту, а накладене обмеження скасуванню.

Outcome: approved