Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просила усунути перешкоди у користуванні частиною квартири шляхом визнання її такою, що не втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , та постановку її на реєстраційний облік у цій квартирі. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона є власником 1/6 частини 3-кімнатної квартири [ADDRESS] , яка належить їй на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченої державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Янкової І.В., 26 липня 2005 року, реєстр, номер 5-1680. У вищевказаній квартирі зареєстровані та проживають громадяни України відповідачка - [PERSON] та її діти. Відповідач продовжує всупереч волі позивачки проживати у зазначеній квартирі, і посилається на факт реєстрації у квартирі як на підставу для подальшого у ній проживання. Отже, факт реєстрації Відповідачки в квартирі, 1/6 частина котрої належить позивачці, порушує її право власності на дану частину квартирі, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об`єкт права власності. Позивачка неодноразово намагалась потрапити до квартири, але відповідачка підпирала двері зсередини та замикала її на внутрішні засови. Також позивачка зверталась до дільничного, але все виявилось марним, так як і його відповідачка до квартири не впускала та двері йому не відчиняла, не бажаючи давати будь-яких пояснень. З часу успадкування частини квартири відповідачами вони "перешкоджали позивачці користуватись належним їй на праві приватної власності майном. На квартирі відповідачі змінили замок і позивачка не могла увійти до житла. Ключі в добровільному порядку відповідачі не дають. Виламувати двері позивачка не бажає, так як знає, що відповідачі зроблять те ж саме та знов змінять замок. Після уточнення позовних вимог позивачка остаточно просила усунути перешкоди у користуванні частиною квартири шляхом визнання її такою, що не втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача по справі - [PERSON] сплатити [PERSON] грошову компенсацію за належну 1/6 частину 3-х кімнатної квартири, загальною площею 59 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., а саме 114442,00 грн. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав уточнену позовну заяву та просив її задовольнити. Також зазначив, що на теперішній час позивачка вже більше року перебуває в США, але після сплати грошової компенсації за належну 1/6 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , буде переоформлено право власності зазначеної частки на відповідачку [PERSON] . В судовому засіданні відповідачка [PERSON] просила суд в задоволенні позовних відмовити. Інші сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомили. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивачки слід відмовити по наступним підставам. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.08.2002 року вбачається, що державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори посвідчено, що спадкоємцями майна гр. [PERSON] , померлої [INFO] є: на 1/3 частину спадкового майна - дочка [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] , на 1/3 частину спадкового майна - дочка [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] ; на 1/6 частину спадкового майна - онук [PERSON] , [INFO] , спадкоємцем якої він являється, в зв`язку з тим, що його батько [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.07.2005 року [PERSON] є спадкоємицею майна [PERSON] 1/6 частки спадщини: квартири [ADDRESS] , з якої 1/3 частини належить [PERSON] , 1/3 частин належить [PERSON] , померлому [INFO] , 1/3 частина належить [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємицею яких була їх мати та дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила свої спадкові права, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виробничим об`єднанням «Південний машинобудівний завод м. Дніпропетровська» 16.03.1994 року, розпорядженням №3034, зареєстрованого Дніпропетровському інвентар бюро за №63п-67 (спадкова справа №308/2000, зареєстроване в реєстрі за №5-1680) (а.с. 8). Ухвалою суду по справі призначена судова будівельної експертизи. 17.01.2020 року до суду надійшов висновок експерта Дніпровського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №153-19 по цивільній справі №204/44/2018, відповідно до якого вбачається, що ринкова вартість об`єкта нерухомого майна, а саме: належної [PERSON] та [PERSON] 1/6 частини квартири [ADDRESS] загальною площею 59 кв.м. станом на час проведення експертизи складає: 114 442,00 грн. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору. Правовий режим спільної власності визначається Главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України). Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 ЦК України, відповідно до якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Зі змісту зазначених норм убачається, що право на звернення особи до суду має бути обумовлене наявністю спору. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. Згідно з ч. 1 статті 15, ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наука цивільного права визначає способи захисту порушених прав (свобод, інтересів) як передбачені законом дії, що безпосередньо спрямовані на захист права (свободи, інтересу). Такі дії є завершальними актами захисту у виді матеріально-правових або юрисдикційних дій щодо усунення перешкод на шляху здійснення суб`єктами своїх прав або припинення правопорушень, відновлення становища, яке існувало до порушення. Саме застосування конкретного способу захисту порушеного чи запереченого права (свободи, інтересу) і є результатом діяльності щодо їх захисту. Відтак, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права (свободи, інтересу), бути адекватним наявним обставинам. Наведені вище норми чинного законодавства України, визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні суб`єктивного права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи, що в свою чергу, є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. В свою чергу, суд зазначає, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Позивачка у позовній заяві просить усунути перешкоди у користуванні частиною квартири шляхом визнання її такою, що не втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , при цьому представник позивача зазначає, що право позивачки на теперішній час ніхто не порушує, а сама позивачка знаходиться в іншій державі. Крім того, позивачка в позовних вимогах просить зобов`язати відповідачку по справі - [PERSON] сплатити [PERSON] грошову компенсацію за належну 1/6 частину 3-х кімнатної квартири, загальною площею 59 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивачка просить сплатити їй грошову компенсацію за належну 1/6 частину 3-х кімнатної квартири, із збереженням за нею права належного права власності, при цьому в своїх поясненнях представник позивача зазначає, що після сплати грошової компенсації 1/6 частини вищезазначеної квартири позивачка, коли повернеться з США, обов`язково переоформить право власності на відповідачку. Відтак, у контексті обставин цієї справи, суд констатує, що позивачка обравши вищезазначений спосіб захисту порушених прав, обрала неналежний спосіб захисту своїх прав. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищевикладеного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed