Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не залишила. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] . Своєчасно він не звернувся до нотаріальної контори щоб розпочати процедуру спадкування, оскільки не знав, що у померлої залишилося майно, яке він міг би успадкувати. Просить суд визначити йому додатковий 3-х місячний строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Куликівська селищна рада надала відзив за підписом селищного голови Постернак Ю. О., відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, не має заперечень проти їх задоволення, справу просить розглянути у відсутність представника Куликівської селищної ради. Від приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не має. Позовна заява надійшла до суду 16 грудня 2021 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 20 грудня 2021 року позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, підготовче засідання призначено на 19 січня 2022 року. Згідно зі ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши надані докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина. До складу спадщини входить, зокрема, право власності на земельну ділянку, розміром 3,46 га, що розташована на території Куликівської селищної ради, підтверджене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 872587 від 03 грудня 2008 року, виданим на ім`я [PERSON] (а.с.9). Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 48 від 06 січня 2021 року [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала одна по [ADDRESS] (а.с.8). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 7). Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась, на випадок смерті [PERSON] заповіту не залишила (а.с. 21-22). Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги майна померлої [INFO] [PERSON] . Інших спадкоємців [PERSON] , які претендують на спадщину, судом не виявлено. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, в тому числі, наприклад, і через юридичну необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018 року, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270\~ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі "Ілхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Судова практика Європейського суду з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Позивач є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом першої черги, разом зі спадкодавцем не проживав, інші особи на майно померлої не претендують. Посилання позивача на ту обставину, що про існування об`єкту спадщини йому до цього часу було не відомо нічим не спростовані. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, правам, свободам чи інтересам інших осіб та є підставою для задоволення позовних вимог. При наведених обставинах справи суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, тому відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved