Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 27 серпня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] (надалі - Позивач) до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фанансова компанія «Кредіплюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (надалі - Відповідач), треті особи: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович(а.с. 1-3). Позов пред`явлено за правилами альтернативної підсудності - за місцем виконання виконавчого напису (частина 12 статті 28 ЦПК України). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 27 серпня 2021 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою суду від 28 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків (а.с.40). Ухвалою суду від 28 серпня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 31728 від 18.03.2021 року та виконавчого напису № 86705 від 05.04.2021 року (а.с.42-44). Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року продовжено [PERSON] строк на усунення недоліків (а.с.54). Ухвалою судді 02 листопада 2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 57). На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК Українипредставник Відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відзив до суду не надав. Надав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (а.с.69-73). На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» надав відзив на позовну заяву (а.с. 80-81). Від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. надійшла до суду постанова про зупинення вчинення виконавчих дій від 01.09.2021 року по виконавчому напису № 86705 від 05.04.2021 року. Пояснень на позов не надано. Від третьої особи Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни пояснень на позов не надано. Від третьої особи Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олега Станіславовича пояснень на позов не надано.В матеріалах справи міститься докази отримання ухвали про призначення судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду 24 грудня 2021 року. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стислий виклад позовних вимог. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що у липні 2021 року позивач не змогла отримати заробітну плату у повному обсязі. У подальшому нею було здійснено адвокатські запити до приватних виконавців. Згідно відповіді приватного виконавця Сидорук Л.В. 05.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис № 86705 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» не сплаченої у строк заборгованості за кредитним договором № 54207 від 20.07.2020 року, укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс». Відповідно до вказаного виконавчого напису, стягнення здійснюється за період з 27.10.2020 року по 23.03.2021 року. Сума що підлягає стягненню становить 17246,12 грн., з яких прострочена заборгованість по основному боргу в сумі 1109,34 грн., прострочена заборгованість по комісії 1200,00 грн., прострочена заборгованість по відсоткам 14936,78 грн. Крім того, згідно відповіді приватного нотаріуса Лисенко Ю.О. 18.03.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис № 31728 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» не сплаченої у строк заборгованості за кредитним договором № 2419239 від 15.08.2020 року, укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал». Відповідно до вказаного виконавчого напису, стягнення здійснюється за період з 02.12.2020 року по 25.02.2021 року. Сума що підлягає стягненню становить 9360,60 грн., з яких прострочена заборгованість по основному боргу в сумі 1620,00 грн., прострочена заборгованість по відсоткам в сумі 6210,60 грн., строкова заборгованість по штрафам в сумі 600,00 грн. Вказані кредитні договори мали просту письмову форму та не посвідчувалися нотаріально, отже приватний нотаріус Горай О.С. вчинив виконавчий напис на кредитному договорі що не був посвідчений нотаріально. Крім того, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь особи, яка не набула права вимоги до неї, без здійснення оплати старому кредитору. Крім того, для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про погашення заборгованості. Вважає, що даний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки у матеріалах виконавчого провадження відсутній оригінал кредитного договору. Який для встановлення розміру та безспірності заборгованості, вимог кредитора зобов`язані були надати. Зазначені обставини беззаперечно свідчать про спір про право, що унеможливлює твердження щодо безспірності заборгованості та стягнення такої на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, матеріали виконавчого провадження не містять договору факторингу, який надавав би вимоги заборгованості відповідачу, ані підтвердження надсилання та отримання боржником такого договору. У відзиві на позовну заяву Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» просить суд відмовити у задоволені позовної заяви [PERSON] в повному обсязі та посилається на наступні обставини. Сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг. Даний розмір не відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт, часом, який був витрачений на виконання робіт адвокатом та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Представник Відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» надав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому просив відмовити [PERSON] у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки вартість послуг адвоката із складання процесуальних документів, а також представлення інтересів клієнта договором не врегульована. Додаткові угоди до договору з питань врегулювання вартості послуг адвоката не укладались. Приватний нотаріус Горай О.С. заяв клопотань не подавав. Приватний нотаріус Головкіна Я.В заяв клопотань не подавала. Короткий виклад обставин справи, встановлених судом. 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною був вчинений виконавчий напис № 86705 від 05.04.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» заборгованості за кредитним договором № 54207 від 20.07.2020 року, за період 27 жовтня 2020 року по 23 березня 2021 року в розмірі 17246,12 грн., яка складається з: 21109,34 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 1200,00 грн. - заборгованість за комісією, 14936,78 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом (а.с.6). На підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» про примусове виконання рішення, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною 20 травня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65520156 про стягнення з позивача (боржника) - [PERSON] , на користь відповідача (стягувача) - ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» заборгованості у розмірі 17246,12 грн. (а.с.7). Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни від 20.05.2021 року, сума заборгованості, згідно з Виконавчим написом, становить 17246,12 грн., в тому числі: основна винагорода - 1724,62 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни 01 червня 2021 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.9). 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гораєм Олегом Станіславовичем був вчинений виконавчий напис № 31728 від 18.03.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованості за кредитним договором № 2419239 від 15.08.2020 року, за період 02 грудня 2020 року по 25 лютого 2021 року в розмірі 9360,60 грн., яка складається з: 1620,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 6210,60 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам, 600,00 грн. - строкова заборгованість за штрафами (а.с.15). На підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» про примусове виконання рішення, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрієм Олександровичем 08 липня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66028725 про стягнення з позивача (боржника) - [PERSON] , на користь відповідача (стягувача) - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованості у розмірі 9360,60 грн. (а.с.16). Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича від 08.07.2021 року, сума заборгованості, згідно з Виконавчим написом, становить 9360,60 грн., в тому числі: основна винагорода - 963,06 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрія Олександровича 13 липня 2021 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.18). Нормативно-правове обґрунтування Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій: шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Разом з тим нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом розділом ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. До матеріалів справи долучено Договір про споживчий кредит № 54207 від 20 липня 2020 року укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] , однак до вказаного договору не додано Графіку платежів, який згідно п. 3.1 договору є невід`ємною частиною договору, отже не зрозуміло який строк кредитування за договором, дата повернення кредиту, чи позичальник (позивач) ознайомлена з умовами споживчого кредитування банку (а.с.11-13). Крім того, до матеріалів справи долучено Кредитний договір № 2419239 від 15.08.2020 року укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Зі змісту договору позики вбачається, що строк кредитування становить 15 (п`ятнадцять) днів, повернення кредиту мало здійснюватися 30.08.2020 року. Загальні витрати по кредиту складають 3500, 00 грн., з яких: 2000,00 грн. - сума кредиту, 600,00 грн. - комісія за надання кредитку, 900,00 грн. - процент за користування кредитом (а.с.20-22). Розрахунки заборгованості, зокрема простроченої заборгованості за нарахованими відсотками, штрафами та комісією суду не представлено, їх розмір не доведений належними засобами доказування. Суд враховує, що договори на отримання кредиту як правило є договорами приєднання, та передбачають погодження Умов та правил банківського обслуговування, кредитування тощо, та такі умови є мінливими, тому для доведення безспірності заборгованості Відповідач зобов"язаний довести, які саме Умови кредитування діяли на момент укладання договору, та довести що позичальник обізнаний та ознайомлений з такими умовами. Відповідач не скористався правом надання доказів безспірності заборгованості та до суду не представлено розрахунків заборгованості та їх складових. Також суду не представлено доказів, що Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» мав право вимоги до Позивача за кредитним договором № 2419239 від 15 серпня 2020 року та саме за цим договором відбулося відступлення Прав Вимоги за кредитним договором за ланцюгом: ТОВ «Мілоан» - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (Відповідач). Так само і не представлено доказів належного сповіщення боржника про зміну кредитора у зобов"язанні відповідно до положень ст.ст.516-518 ЦК України. За таких обставин суд погоджується з твердженнями позивача, про те що кредитні договори № 2419239 від 15 серпня 2020 року та № 54207 від 20 липня 2020 року не є доказами наявності безспірної заборгованості, а складові заборгованості, строки її погашення, мають встановлюватися за позовом правонаступника до боржника про стягнення заборгованості, а тому виконавчі написи вчинено за відсутності безспірної заборгованості. Крім того, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Відповідачем є безспірним. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. За таких обставин, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено за відсутності доказів безспірності вимог банку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується розподілу судових витрат. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною (постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі 755/9215/15-ц). Як вбачається із матеріалів справи спільно із позовною заявою до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги № 117/21 від 26 липня 2021 року, укладений між адвокатом Новак Артуром Михайловичем та [PERSON] (а.с. 23). Згідно Акту №1 прийому-передачі наданих послуг по Договору про надання правової допомоги № 117/21 від 26.07.2021 року розмір витрат та гонорару адвоката складає 20 000,00 грн. (а.с.24). Згідно квитанції № 01 від 26.07.2021 року адвокат Новак А.М. отримав згідно Акту № 01 від 26.07.2021 року 20000,00 грн. (а.с.25). Від відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, вмотивоване тим, що заявлені витрати на правову допомогу не підтверджені належним чином, є завищеними та не відповідають об`єму наданих адвокатом послуг. Суд погоджується з твердженнями сторони відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» про те, що заявлені до відшкодування витрати на правову допомогу, не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову, та не відповідають критеріям розумності та пропорційності. Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу є обґрунтованим. У зв`язку із задоволенням позову, враховуючи заперечення відповідачів, витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому стягненню із відповідачів на користь позивача [PERSON] , а саме в розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч грн.), що відповідає обсягу наданих адвокатом послуг згідно з представленого акту виконаних робіт, складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); та є співвмірним з ціною позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позову, а також за подання заяви про забезпечення позову, вказані витрати мають бути стягненні солідарно з відповідачів у зв`язку з задоволенням позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial