Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Буринської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, який мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається в тому числі із земельної ділянки, загальною площею 2,4799 га, кадастровий номер 5920987400:03:001:0264, право власності на яку посвідчене витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.2019 року, номер запису про право власності 31561937. Він прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] та отримав свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна. Однак, щодо оформлення вищевказаної земельної ділянки, він отримав письмове роз`яснення приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу Анохіна О.В., що оскільки право власності на земельну ділянку площею 2,4799 га, кадастровий номер 5920987400:03:001:0264, було зареєстровано 14.05.2019 року, тобто після смерті його батька [PERSON] , що помер [INFO] , нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, у нього немає іншої можливості, а ніж у порядку цивільного судочинства захистити свої права. На підставі викладеного просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,4799 га, кадастровий номер 5920987400:03:001:0264, право власності на яку посвідчене витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.2019 року, номер запису про право власності 31561937, виданого на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області [PERSON] від 23.12.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 10.03.2020 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті. Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.09.2021 року № 1978/0/15-21 суддю [PERSON] звільнено з посади судді Буринського районного суду Сумської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Відповідно до розпорядження керівника апарату Буринського районного суду Сумської області від 23.09.2021 року №73 проведено повторний автоматизований розподіл, згідно якого головуючим суддею для розгляду даної справи визначено суддю Гука Т.Р. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області Гука Т.Р. від 28.09.2021 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання для розгляду справи з повідомленням учасників справи. Позивач був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився. Однак, від представника позивача адвоката Макаренка О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності його та позивача, в якій він заявлені позовні вимоги він підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач Буринська міська рада була двічі належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак її представник повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався та заяв про розгляд справи без його участі не подавав. З врахуванням вказаних обставин та положень ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть (а.с. 6, 7). Як вбачається з копій спадкової справи спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON] , який також отримав свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна (а.с. 21, 30, 31). Разом з цим, [PERSON] отримав письмове роз`яснення приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу Анохіна О.В. від 30.10.2019 року про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 2,4799 га, кадастровий номер 5920987400:03:001:0264, оскільки право власності на неї було зареєстроване за спадкодавцем після його смерті (а.с. 8). Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до вимог статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Законом України від 05.06.2003 року № 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначені організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину (стаття 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)"). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно пункту 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Статтею 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема: розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.02.2020 року вбачається, що земельна ділянка, площею 2,4799 га, кадастровий номер 5920987400:03:001:0264 була зареєстрована 29.03.2019 року та власником вказаної земельної ділянки значиться [PERSON] (а.с. 37). Рішенням Буринської міської ради від 25.04.2019 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах колишнього САПТЗТ "Успенське" на території Успенського старостинського округу Буринської міської ради, та виділено [PERSON] , власнику земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4799 га, кадастровий номер 5920987400:03:001:0264 (а.с. 67-68). Із вказаного рішення міської ради слідує, що із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) звернувся представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] , яким було додано до заяви сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №019549 та рішення Буринського районного суду Сумської області у справі 574/927/18 від 25.01.2019 року. Як встановлено судом з Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Буринського районного суду Сумської області від 25.01.2019 року було задоволено позов [PERSON] до Буринської міської ради Буринського району Сумської області, третя особа Буринська районна державна адміністрація Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] в селі Успенка, Буринського району, Сумської області [PERSON] , право на земельну частку (пай) розміром 2,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу "Успенське", яка належала померлій [INFO] [PERSON] , відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №019549, зареєстрованому 02.04.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №49. Таким чином, батько позивача [PERSON] отримав у спадщину за законом право на земельну частку (пай) розміром 2,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ "Успенське", яке посвідчувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №019549, та розпочав у встановленому законом порядку процедуру виділення належної йому земельної частки (паю) у натурі (на місцевості), однак за життя не встиг її завершити та оформити право власності на земельну ділянку, померши [INFO] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.05.2019 року державним реєстратором Горошко Н.В. 14.05.2019 року було зареєстровано за [PERSON] право приватної власності на земельну ділянку, площею 2,4799 га, кадастровий номер 5920987400:03:001:0264 (а.с. 11). Враховуючи викладене, оскільки дослідженими судом доказами беззаперечно встановлено, що зазначена земельна ділянка належала спадкодавцю, однак позивач, який прийняв спадщину, не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved