Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

До Оболонського районного суду м. Києва звернулося Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 09.02.2010 року. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримала кредитну картку. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 11.11.2021 року має заборгованість 17905,27 грн., яка складається з наступного: 14382,17 грн. - заборгованість за кредитом; 3523,10 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Позивачем звернуто увагу суду, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку суму заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 17905,27 грн., яка складається з наступного: 14382,17 грн. - заборгованість за кредитом; 3523,10 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». На цих підставах просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 09.02.2010 року у розмірі 17905,27 грн., яка складається з наступного: 14382,17 грн. - заборгованість за кредитом; 3523,10 грн. - заборгованість за простроченими відсоткамита судові витрати у розмірі 2270 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився про дату, місце та час повідомлявся належним чином. До судового засідання надали клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, просила суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності. Таким чином, заслухавши пояснення відповідача по справі, розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 626, 628, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Судом встановлено, що 09 лютого 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого був ПАТ АТ КБ «ПриватБанк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В заяві зазначено, що [PERSON] отримала кредит у розмірі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з базовою процентною ставкою за кредитом 2,5% на місяць на залишок заборгованості, та згодна з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, а також зазначено, що Банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт. Згідно з Розрахунком заборгованості за договором №б/н від 09.02.2010 року станом на 11.11.2021 року має заборгованість 17905,27 грн., яка складається з наступного: 14382,17 грн. - заборгованість за кредитом; 3523,10 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідачем надано до суду заяву про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності, яка не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до положень частини 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень частини 1 статі 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За приписами статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з положенням частини 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тягар доказування обставин, пов`язаних з умовами кредитного договору, що мають значення для вирішення заявленого позову, в тому числі й щодо строку дії договору та строку дії кредитної картки, покладено на позивача. Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підтвердження позовних вимог позивачем окрім анкети-заяви, копії Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», надано також розрахунок заборгованості за кредитним договором, довідки про відкриття карткових рахунків, про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача, виписку по кредитному договору відповідача. Так, зокрема, відповідно до довідки Банку між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було підписано кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні картки: -№ [NUMBER] , дата відкриття - 19.01.2010 року, термін дії - 01/14; -№ [NUMBER] , дата відкриття - 18.01.2014 року, термін дії - до 10/17; -№ [NUMBER] , дата відкриття - 22.01.2018 року, термін дії - до 09/21. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] старт карткового рахунку відбувся 09 грудня 2010 року по картці № [NUMBER] . Протягом 2010-2019 року по вказаній кредитній картці позивачем було проведено операції щодо зміни кредитного ліміту відповідачу, а саме: 09.02.2010 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн, в подальшому - збільшено кредитний ліміт до 14000 грн. З виписки за кредитним договором №б/н вбачається, що остання фінансова операція, а саме переказ коштів між рахунками, була здійснена 18.03.2021року. Відомості про не користування відповідачем грошовими коштами за кредитним договором №б/н від 09.02.2010 року, відсутні. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2270,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved