Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що з 19.07.2014 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між ними припинено, вони проживають окремо. Причиною цьому вказує відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. На теперішній час вони не ведуть спільного господарства. Донька проживає з позивачем за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19.07.2014 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 525. Також позивач просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 08.09.2021 позовна заява прийнята судом до розгляду та призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку до суду не з`явився, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, відзиву не подано. Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування своїх вимог, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.07.2014 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 525, дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] », яке вона змінила на « [PERSON] » при реєстрації шлюбу, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.07.2014 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , батьками якої в свідоцтві про народження вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 20.10.2014 (а.с.6). Позивач стверджує, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені. Відповідач у судове засідання не з`явився, в заяві про визнання позову факти викладені в ньому не заперечував. Малолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою 07.09.2021 старостою території № 1 смт. Радушне Новопільської сільської ради А. Андріяш (а.с.15). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що шлюб між подружжям існує лише формально, шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень щодо позовних вимог не надав, тому суд приходить до висновку, що зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому шлюб, зареєстрований між сторонами Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 525 підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що позивач при укладенні шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », а тому за відсутності заяв про інше, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, та інші обставини, які мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт проживання малолітньої дитини сторін з матір`ю - позивачем по справі, батько дитини проживає окремо від неї, допомоги на утримання дитини не надає, доказів протилежного суду не надано, тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення аліментів на її користь на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] , в розмірі ј частини його доходу, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з позовом. Оскільки позивач відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, при цьому її позовні вимоги про стягнення аліментів задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. Крім цього, враховуючи сплати [PERSON] судового збору за звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу (а.с. 9), при цьому вказані позовні вимоги задоволено, суд

Outcome: approved