Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] з 04.12.2007 року. За даною адресою зареєстроване місце проживання її колишнього чоловіка, [PERSON] , який фактично з жовтня 2007 року в житловому будинку не проживає, а проживає за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація [PERSON] , який тривалий час не проживає за вказаною адресою, не дає їй оформити документи на субсидію та отримувати її. Отже, [PERSON] просить захистити її права та усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явилася. Про розгляд справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що [PERSON] є власником 75/100 частини будинку [ADDRESS] з 29.10.2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 16449944 від 29.10.2007 року. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 30121298 від 27.11.2014 вбачається, що [PERSON] є власником цілого будинку [ADDRESS] . [PERSON] фактично не проживає в даній квартирі з 04.12.2007 року, що підтверджується Актом обстеження соціального стану від 07.10.2021. підписаного депутатом міської ради Литвином В.П., а також актом складеним депутатом Лутівської сільської ради Широконосом Г.І. Доказів про перешкоди в користуванні житлом відповідачу та встановлених законом випадків збереження за ним права користування квартирою суду не надано. Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою, другою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи, або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З вищенаведеної норми Закону слідує, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. На підставі викладеного та

Outcome: approved