Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

22 листопада 2021 року уповноважений позивачка [PERSON] звернулася до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою, в якій просить: встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ, яким є сертифікат серії КВ № 024017 на право на земельну частку (пай), розміром 3,96 в умовних кадастрових гектарах, в смт Згурівка Згурівського району Київської області, що був виданий 25 жовтня 1996 року, належить [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за нею, як спадкоємцем за законом після смерті батька, право на спірну земельну частку (пай). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який спільно проживав з її матір`ю, [PERSON] , без укладення шлюбу, та за життя заповіту не склав. На момент відкриття спадщини позивачка була малолітньою дитиною. Рішенням Згурівського районного суду від 29.06.2006 матір позивачки була позбавлена щодо неї батьківських прав. Після смерті [PERSON] позивачці відкрилася спадщина за законом, до складу якої входить право на земельну частку (пай) у Згурівському районі, що було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 024017, виданим 25.10.1996. Оригінал сертифікату був втрачений, про що в районній газеті «Панорама» опубліковано оголошення. На запит представника позивачки [PERSON] . Головне управління Держгеокадастру у Київській області надало інформацію, що сертифікат був виданий на ім`я [PERSON] та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25.10.1996, запис № 44, та, що державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] не видавався. Також, позивачці роз`яснено, що законодавством не передбачено видачу копії чи дубліката замість втраченого Сертифіката. 05.10.2021 позивачка прийняла спадщину і в Броварській міській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 68421318 (номер нотаріуса 567/2021). Постановою від 04.11.2021 № 3139/02-31/02-14/567/2021 державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вона не надала правовстановлюючий документ оригінал Сертифіката, виданого 25.10.1996, а також тому, що сертифікат № 024017 виданий на ім`я [PERSON] , а не [PERSON] . З копії сторінки з Книгиреєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) чітко видно підпис «Дегтярик», що був зроблений батьком позивачки при отриманні [PERSON] . Ухвалою від 22.11.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Згурівської селищної ради В. Мокронос позов визнав у повному обсязі, розуміє наслідки визнання позову відповідачем. Суд визнав можливим розглянути справу у відсутність позивачки та представника відповідача, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін, та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення про задоволення позову, враховуючи\~ визнання позову відповідачем. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Обставини, викладені в позові підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами. Судом встановлено, що на підставі Розпорядження № 407 від 04.06.1996 року, 25.10.1996 року на ім`я [PERSON] видано Сертифікат серії КВ № 024017, на земельну частку (пай), розміром 3,96 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж на місцевості (в натурі), у землі, яка перебувала у колективній власності КАП «Нива», запис у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) номер 44. При цьому у графі «Підстава для реєстрації, № рішення і дата» міститься запис «Дегтярик» (а.с. 17 копія листа від 20.09.2021, а.с. 18 копія сторінок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)). Сертифікат серії КВ № 024017 від 25.10.1996 був втрачений, про що у місцевій газеті «Панорама» було опубліковано оголошення (а.с. 19 копія оголошення в газеті). Державний акт взамін сертифікату серії КВ № 024017 не реєструвався і не видавався (а.с. 17 копія листа від 20.09.2021). Позивачка не має можливості отримати дубліката правовстановлюючого документа сертифіката про право на земельну частку (пай), який був втрачений. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення передбачені п. 17\~Перехідних положень ЗК України\~(Розділ Х). Стаття 126 ЗК України, в редакції яка діяла до 01 січня 2013 року, передбачала, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є дочка [PERSON] позивачка [PERSON] . На час смерті спадкодавця позивачка була малолітньою 11 років та,на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що спадщину прийняла (а.с. 6 копія свідоцтва про народження, а.с. 7 копія свідоцтва про шлюб, а.с. 16 копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про встановлення батьківства, а.с. 14 постанова нотаріуса). Батьки позивачки не перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 13 довідка, а.с. 20 копія інформації). Інших спадкоємців першої черги судом не встановлено. 05 жовтня 2021 року Броварською міською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа до майна померлого [PERSON] № 567/2021 (номер у спадковому реєстрі 68421318) (а.с. 12 копія витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі). До складу спадщини входить право на земельну частку (пай), розміром 3,96 в умовних кадастрових гектарах, в смт Згурівка Згурівського району Київської області, яка належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі Сертифіката серії КВ № 024017, що був виданий 25 жовтня 1996 року (а.с. 17 копія листа від 20.09.2021, а.с. 18 копія сторінок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)). Відповідно до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2\~ст. 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265цього Кодексу. В силу\~ч. 1 ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно з ч.1\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008\~ № 7 передбачено, що відповідно\~ до\~ статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності\~ на\~ землю\~ або\~ іншим правовстановлюючим документом. В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008\~ року № 7 передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним\~ документом,\~ що\~ посвідчує таке право,\~є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пунктом 3.5 Листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про\~спадкування» 16.05.2013\~ року № 24-753/0/4-13 визначено, що належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позивачці [PERSON] було відмовлено державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Журавською В.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), у зв`язку з ненаданням правовстановлюючого документа на спадкове майно, а також тому, що сертифікат на право на земельну частку (пай) видано на ім`я [PERSON] (а.с. 14 постанова нотаріуса про відмову). Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч.1ст.315ЦПКУкраїнисуд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно абз. 2 п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Пунктом 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові,прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливостівнести до нього відповідні виправлення. Відповідно доч.1,п.1ч.2ст.16ЦКУкраїни кожна особа має прав озвернутися до\~ суду зазахистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В ході судового розгляду судом встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ,відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить право на земельну частку (пай), розміром 3,96 в умовних кадастрових гектарах, яке належало померлому згідно Сертифіката № 024017 від 25.10.1996. Позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, спадщину у встановленому законом порядку прийняла. Через відсутність правовстановлюючого документа, який би підтверджував право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно, а також допущену помилку в написанні прізвища спадкодавця в сертифікаті, позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права, а тому її порушені права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на вище вказане, суд вважає за необхідне, встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ, яким є сертифікат серії КВ № 024017 на право на земельну частку (пай), розміром 3,96 в умовних кадастрових гектарах, в смт Згурівка Згурівського району Київської області, що був виданий 25 жовтня 1996 року, належить [PERSON] , який помер [INFO] , та визнати за позивачкою, як спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) розміром 3,96 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Згурівської селищної ради Броварського району Київської області, на підставі сертифікату серія КВ № 024017, виданого Згурівською районною державною адміністрацією Київської області на підставі рішення від 04.06.1996 № 407/1, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 44 від 25.10.1996 на ім`я [PERSON] . Позивачкою за подання позову майнового характеру сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн (а.с. 22 квитанція). На підставі ч. 1 ст. 142 ЦК України повернути позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме грошові кошти у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок, що був сплачений нею 16.11.2021 згідно з квитанцією № 0.0.2342820997.1, оригінал якої міститься в матеріалах справи.

Outcome: approved