Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому просила розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подружжя перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2011 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось через відсутність порозуміння, різні життєві інтереси та цілі. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, майновий спір між сторонами відсутній, примирення між сторонами вважає неможливим. Позивач також вказувала, що син мешкає разом із нею, перебуває на її утриманні та вихованні, згода щодо утримання дитини між сторонами не досягнута, відповідач працює, отримує дохід в зв`язку із чим вважала, що відповідач повинен брати участь в утриманні дитини, та з нього мають бути стягнуті аліменти. На підставі викладеного позивач просила суд позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явилась, до його початку до суду надійшла її заява, в якій позивач просила про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, на розірванні шлюбу наполягала, просила стягнути з відповідача аліменти. Відповідач у судове засідання не з`явився, до його початку подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував, позовні вимоги про стягнення з нього аліментів також визнав. Суд, розглянувши позовну заяву, ознайомившись із заявами сторін, повно та всебічно дослідивши надані докази встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Суд установив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2011 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи, зокрема, оригіналом свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження. Частиною 3 статті 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сім`ї неможливим. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не повідомила суд про свій намір змінити прізвище на дошлюбне. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Факт спільного проживання позивача із малолітньою дитиною, так само як і факт перебування дитини на утриманні матері, відповідачем у справі не оспорювався. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. ст. 180, 182, 184 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Суд, при визначенні розміру аліментів, повинен враховувати найбільш вагомі обставини, визначені законом, які мають братися ним до уваги при вирішенні спору. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення по справі, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Норми Сімейного кодексу України встановлюють принцип, відповідно до якого базою аліментних відрахувань є дійсні та постійні доходи платника. Це прямо випливає зі ст. 183 СК України, яка закріплює загальне правило, що аліменти встановлюються у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. З урахуванням того, що відповідач позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнав, позовні вимоги обґрунтовані та підтверджені наявними в матеріалах цивільної справи доказами, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги повністю. Крім того, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача та на користь держави судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved