Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний будівельний холдинг» про відшкодування майнової і моральної шкоди, згідно з яким просив суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний будівельний холдинг» на користь [PERSON] майнову шкоду на загальну суму 66 601,44 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний будівельний холдинг» на користь [PERSON] 20 000, 00 грн. відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 грудня 2018 року [PERSON] 1934 року народження, рухався з гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , до магазину продовольчих товарів по неочищеному від снігу та ожеледиці тротуарі, послизнувся і впав, в результаті чого отримав значні тілесні ушкодження. Згідно з відповіддю Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на адвокатський запит [PERSON] від 23 листопада 2020 року відповідальним за обслуговування будинку та прибудинкової території [ADDRESS] станом на 27 грудня 2018 року було визначено ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг». [PERSON] був вимушений понести значні грошові кошти на лікування, у результаті чого позивач звернувся до суду з даним позовом. 19 січня 2021 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) сторін. 26 лютого 2021 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків. Щодо вимог позову про стягнення матеріальної шкоди, 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено наступне. 27 грудня 2018 року [PERSON] 1934 року народження, рухався з гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , до магазину продовольчих товарів по неочищеному від снігу та ожеледиці тротуарі, послизнувся і впав, в результаті чого отримав значні тілесні ушкодження. Згідно картки виклику швидкої медичної допомоги від 27 грудня 2018 року №1321 бригада швидкої медичної допомоги прибула за адресою [ADDRESS] о 13:06 год. У карті виїзду швидкої медичної допомоги від 27 грудня 2018 року №1321 зазначено, що пацієнт підсковзнувся і впав на вулиці. В ділянці правого стегна біль при пальпації, який посилюється при русі, ротація кінцівки на зовні, синдром прилиплої п`яти. Після первинного огляду [PERSON] , екіпаж швидкої медичної допомоги доправив його детального обстеження та подальшої госпіталізації до Київської міської клінічної лікарні № 12. В результаті обстеження потерпілого, було виявлено черезвертлюговий перелом правої стегнової кістки. ФН Зет. Больовий синдром. Відповідно до відповіді Українського гідрометеорологічного центру на адвокатський запит [PERSON] №01-20/1058 від 05 вересня 2019 року. 24-27 грудня спостерігалися несприятливі погодні умови. 27 грудня 2018 року сніговий покрив у м. Києві відмічався висотою 25 см, на дорогах ожеледиця. Згідно з відповіддю Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на адвокатський запит [PERSON] від 23 листопада 2020 року відповідальним за обслуговування будинку та прибудинкової території [ADDRESS] станом на 27 грудня 2018 року було визначено ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг». В результаті падіння на неочищеному від снігу та ожеледиці тротуарі біля будинку за адресою: [ADDRESS] та отримання тілесних ушкоджень [PERSON] було понесено грошові кошти на лікування, а саме: 29 грудня 2018 року позивач витратив 899,20 грн. на лікарські препарати, пов`язані з первинним лікуванням тілесних ушкоджень. 31 грудня 2018 року [PERSON] вимушений був здійснити дослідження аналізу крові, внаслідок чого ним було витрачено 422,00 грн. 02 січня 2019 року [PERSON] було проведено операцію тотального ендопротезування правого кульшового суглобу. Тазовий компонент «W.Link» 52/Ре/32мм, Ніжка «W.Link» розмір 1. Голівка «W.Link 32 М», що підтверджується копією виписки з історії хвороби стаціонарного хворого №19849. Для забезпечення проведення операції, [PERSON] витратив 12 460,53 грн. на лікарські препарати. Вартість комплекту ендопротеза Lubinus Classic Plus, тазостегнового суглобу цементної фіксації виробник Waldemar Link Gmbh Co KG. склала 44 800,00 грн. У зв`язку з відсутністю грошових коштів і необхідністю проведення операції, кошти за ендопротез Lubinus Classic Plus, та тазостегновий суглоб цементної фіксації виробника Waldemar Link Gmbh Co KG. у розмірі 44 800,00 грн. були сплачені близьким родичем (чоловіком його доньки) [PERSON] . Матеріали справи містять всі належні копії фіскальних чеків, квитанцій, що підтверджують витрати позивача. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Згідно з ст.18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», підприємства, у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: утримувати в належному стані визначені правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України. Відповідно до п 3.1.3 Рішення Київської міської ради від 25 грудня 2008 року №1051/1051 «Про правила благоустрою міста Києва», посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Згідно із Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Правилами встановлено, що прибирання майданчиків, садів, подвір`я, доріг, тротуарів, дворових і внутрішньоквартальних проїздів територій здійснюється прибиральниками. П. 3.5.8. визначено,що прибирання прибудинкових територій має проводитися в такій послідовності: спочатку прибирати, а у випадку ожеледі і слизькості посипати піском тротуари, пішохідні доріжки, а потім дворові території. Прибирання, крім снігоочищення, що проводиться під час снігопадів, треба проводити у ранкові або вечірні години. Сніг уразі ручного прибирання тротуарів і внутрішньоквартальних (асфальтових і брущатих) проїздів повинен прибиратися повністю під шкребок. За відсутності удосконалених покриттів сніг треба прибирати під зсув, залишаючи шар снігу для наступного його ущільнення. Очищення покриттів за відсутності снігопаду від снігу наносного походження має проводитися в ранкові часи, рекомендована періодичність виконання - один раз у 3, 2 і 1 добу відповідно для тротуарів I, II і III класів, які визначаються від кількості пішоходів за добу. Сніг, що прибирається, повинен зсуватися з тротуарів на проїзну частину в прилоткову смугу, а в подвір`ях - до місць складування. Внаслідок падіння на неочищеному від снігу та ожеледиці тротуарі біля будинку за адресою: [ADDRESS] та отримання тілесних ушкоджень, [PERSON] було спричинено майнову шкоду, у вигляді його витрат на лікування у загальному розмірі 58 159,73 грн., що включає: - 899, 20 грн. на лікарські препарати, пов`язані з первинним лікуванням тілесних ушкоджень; - 12 460,53 грн.- грошові кошти, які витратив [PERSON] для забезпечення проведення операції тотального ендопротезування правого кульшового суглобу; - 44 800,00 грн. - вартість тазостегнового суглобу. Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у Постанові від 15 серпня 2018 року по справі № 589/5035/15-ц грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема з факту завдання шкоди особі. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Отже, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону. Грошове зобов`язання щодо сплати Відповідачем витрат на лікування [PERSON] у розмірі 58 159,73 грн. є простроченим з дня спричинення майнової шкоди - з 27 грудня 2019 року. Тому на підставі вищевикладеного, ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг» зобов`язане відшкодувати майнову шкоду [PERSON] , з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції, що узгоджується з положенням ст. 625 ЦК України. Отже, Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу три проценти річних у сумі 3 503,95 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4 937,76 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із вказаної норми ст. 81 ЦПК України, зокрема, вбачається, що обов`язок доведення полягає у необхідності виконання комплексу відповідних дій, які орієнтовані на те, щоб скласти певне позитивне враження у суду про юридичні обставини у справі. Обов`язок доведення зумовлюється настанням для особи несприятливих правових наслідків у разі невиконання або неналежного його виконання, зокрема, відмовою суду визнати наявність юридичного факту у разі невиконання стороною обов`язку по доведенню фактів, якими вона обґрунтовує свої вимоги, тобто, якщо позивач не доведе підстави позову, то суд відмовить у його задоволенні. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 66 601,44 грн.- є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне. В результаті падіння на неочищеному від снігу та ожеледиці тротуарі біля будинку за адресою: [ADDRESS] та отримання тілесних ушкоджень внаслідок цього, позивач зазначає щодо завдання йому моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України. Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що позивачу було завдано майнову шкоду у вигляді витрат на лікування, та вказане спричинено внаслідок невиконання відповідачем заходів з благоустрою, а також за бездіяльність, що призвели до завдання шкоди здоров`ю позивача. У зв`язку з викладеним вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. також підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно з ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди II групи, позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. [PERSON] є інвалідом другої групи, а відтак є звільненим від сплати судового збору. Тому, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved