Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсядо суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти у розмірі 3000,00грн, починаючи стягнення з 22.11.2021 року до закінчення навчання або до досягнення. двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він на даний час є повнолітньою дитиною та є студентом Навчально-наукового інституту харчових технологій Національного університету харчових технологій 1 курсу освітнього ступеня «Бакалавр» спеціальності 181 «Харчові технології», освітня програма «Харчові технології та інженерія» денної форми навчання, що підтверджується довідкою з місця навчання, що додається. Проживаю в [ADDRESS] , у гуртожитку. Навчання потребує певних витрат на підручники та інше. Враховуючи проїзд до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, харчування, одяг, взуття, плата за проживання в гуртожитку складає 5200,00 грн., побутові та особисті потреби, він витрачаю значні кошти на все це. Між батьками [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, про що свідчить рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2017 року по справі № 335/109/17. На даний час основний тягар його утримання покладений на маму, яка отримує дохід, що є недостатнім для повного забезпечення, що ставить матір в скрутне матеріальне становище. Відповідач є працездатним, отримує доходи і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. Відповідач ніколи не надає матеріальну допомогу. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Сторони, повідомлені про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, до судового засідання не з`явились. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач неодноразово повідомлявся судом про дату, час і місце судового розгляду справи в установленому законом порядку (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України), шляхом надсилання судових повісток за адресою місця проживання засобами поштового зв`язку. Проте, повторно в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а також не подав відзив на позовну заяву. З урахуванням викладених обставин, судом за згодою позивача, висловленою у поданій письмовій заяві, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , яке видане відділом реєстрації актів громодянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції, актовий запис №453. Згідно Довідки № 26/1-43 від 13.09.2021 року, [PERSON] є студентом 1 курсу, за спеціальністю 181 «Харчові технології» денної форми навчання Навчально- наукового інституту харчових технологій Національного університету харчових технологій. Термін навчання: з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцятитрьохрічного віку при умові, що вони мають можливість надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина в твердій грошовій сумі або в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 дійсного Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд приймає до уваги можливість надання утримання другим із батьків, дружиною, чоловіком і повнолітніми дочкою, сином. Окрім того, ст.\~201\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до статті 182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розглядів\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до ч. 2, 3 ст.\~51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини яка продовжує навчання в судовому порядку. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує, відповідно до ст. 182 СК України, матеріальне становище платника аліментів, той факт, що відповідач перебуває в працездатному віці, враховуючи положення ст.\~199\~СК України щодо можливості надання матеріальної допомоги, та вважає, що визначений розмір аліментів в розмірі 3000,00 грн. є достатнім та не буде порушувати майнові права відповідача. Положеннями ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved