Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

14.12.2021р. до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500,00 грн., але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, який мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 23.09.2017 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка наразі проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, її вихованням не займається, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. За її відомостями [PERSON] не має офіційного постійного місця роботи, проте має освіту і змогу працювати, фізично здоровий, матеріальних зобов`язань перед іншими особами у відповідача немає, інших стягнень за виконавчими листами з нього не здійснюється, його матеріальне становище дає можливість забезпечувати потреби дитини. Ухвалою суду від 15.12.2021р. за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження і призначено розгляд справи з викликом сторін. 28.12.2021р. відповідач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, у задоволенні якого ухвалою суду від 12.01.2022р. було відмовлено. 10.01.2022р. від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що заперечує проти позовних вимог частково. Не заперечує проти самого обов`язку щодо сплати аліментів на утримання доньки в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Проте, він не погоджується з вимогами позивачки щодо способу стягнення аліментів, а саме стягнення аліментів не у частці від заробітку платника аліментів, а у твердій грошовій сумі, а також щодо заявленого розміру аліментів у сумі 2500,00 грн. Вважає, що такий розмір є необґрунтованим та визначений позивачкою без врахування усіх обставин, що мають істотне значення, а саме, стану його здоров`я, його матеріального становища, наявності інших дітей, непрацездатних батьків та інших обставин. Так, він за рішенням суду сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/5 частки від його заробітку. Він є інвалідом 3-ї групи та йому встановлено часткову втрату працездатності за загальним захворюванням. Через наявні у нього захворювання він потребує вартісного лікування. У період з 01.01.2021р. по 10.12.2021р. він перебував на обліку в центрі зайнятості та до березня 2021р. отримував допомогу по безробіттю. З 10.12.2021р. він працевлаштувався на неповний робочий день до Палацу культури «Хортицький» на 0,75 ставки з окладом 3753,75грн. Крім того, у нього є непрацездатна мати, яка потребує лікування та якій він допомагає. Представник позивачки [PERSON] адвокат Мініна І.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Додатково пояснила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте проживають окремо. Донька сторін проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні та вихованні. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дитини. Позивачка вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі, а саме у розмірі 2500 грн., але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що він не має можливості сплачувати позивачці аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , 2018 р.н., у заявленому розмірі 2500,00 грн. щомісячно, оскільки він отримує низький дохід, має ще одну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , 2010 р.н., на утримання якого сплачує аліменти в розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку, він є інвалідом 3-ї групи та має низьку захворювань, через що витрачає багато коштів на лікування, надає допомогу своїй непрацездатній матері. Не заперечує сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 50% від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що за його підрахунками на даний час становить 1250,00 грн. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України,\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2017 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка після припинення подружніх відносин сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідно до копій довідок, які видані поліклінічним відділенням КНП «Міська лікарня №9» ЗМР, [PERSON] з 31.08.2020р. по 14.09.2020р., з 12.09.2021р. по 19.09.2021р.перебував на лікуванні у лікаря-невропатолога. Згідно з випискою КНП «Запорізька клінічна лікарня» ЗОР із медичної карти стаціонарного хворого №17104, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 14.12.2020р. по 29.12.2020р. з діагнозом: Інша уточнена дегенерація між хребцевих дисків. Протрузія диску. Люмбалгія. Рецідівуючий перебіг. Помірно виражений больовий синдром. Довготривалий. Період реабілітації. Згідно з випискою з акту огляду МСЕК від 09.12.2021р., відповідачу [PERSON] встановлена третя група інвалідності за загальним захворюванням строком до 01.01.2023р., протипоказана тяжка фізична праця, тривала ходьба. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого він сплачує аліменти в розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того встановлено, що [PERSON] перебував на обліку як безробітний, до 22.03.2021р. отримував виплату як безробітний. Згідно з довідкою КЗ «Палац культури «Хортицький» №03-19/02 від 28.12.2021р., [PERSON] з 10.12.2021р. працює на 0,75 ставки посади юрисконсульта 1 категорії з окладом 3753,75 грн. Згідно з відомостями, які містяться у платіжних дорученнях та квитанціях наданих відповідачем [PERSON] , він перераховував [PERSON] грошові кошти із зазначенням коментаря до платежів: виплата аліментів на [PERSON] , а саме [INFO] 1005,03грн., 19.11.2021р. 100,5 грн., 29.12.2021р. 251,26 грн. Також судом встановлено, що [PERSON] , яка мешкає у пгт Великий Бурлук Харківської області, є пенсіонеркою за віком, має певні захворювання. Відповідачем надано копію письмових пояснень [PERSON] від 15.04.2020р., в яких вона зазначає, що її син [PERSON] надає їй допомогу в розмірі 350 грн. щомісячно. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст.141 СК України\~визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу). Згідно з ч.2 ст.150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина 1 ст.182 СК України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2, ч.3 ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). Відповідно до ч.2 ст.184 СК України\~розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно з\~ч.1\~ст.\~191\~СК України,\~аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову,\~а в\~разі подання\~заяви про\~видачу судового\~наказу -\~із дня\~подання такої\~заяви. З`ясувавши\~повно та\~всебічно обставини\~справи,\~оцінивши надані\~сторонами докази,\~проаналізувавши викладені\~норми законодавства,\~суд прийшов\~до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі. Так, суд враховує, що відповідач [PERSON] визнає свій обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пред`явлення до суду позову про стягнення аліментів вказує на те, що сторони як батьки дитини не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати дитину. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживає дитина, а відтак, право вибору способу стягнення аліментів належить саме [PERSON] , якою вимоги заявлено у твердій грошовій сумі. З цих підстав, суд не бере до уваги заперечення відповідача, які містяться у відзиві на позовну заяву, щодо способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку. Вирішуючи питання щодо конкретного розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з вимог ст.182\~СК України та враховує, що донька сторін є малолітньою, даних про те, що дитина перебуває на диспансерному обліку в лікарняних закладах з будь-якими хронічними захворюваннями не надано, проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка дані про свої доходи не надала. Також суд враховує, що відповідач [PERSON] працездатного віку, офіційно працевлаштований, має дохід у вигляді заробітної плати, його оклад становить 3753,75 грн. на місяць, є інвалідом третьої групи, має ряд захворювань, має неповнолітнього сина, на утримання якого сплачує аліменти в розмірі 1/5 частки свого заробітку, має непрацездатну мати [PERSON] . Разом з тим, суду не надано доказів того, що власних доходів матері відповідача - [PERSON] не вистачає для забезпечення її життєвих потреб, лікування тощо, що вона потребує матеріальної допомоги з боку свого сина - відповідача [PERSON] . За таких обставин немає підстав вважати, що мати відповідача перебуває на його утриманні. Добровільне надання відповідачем своїй матері грошової допомоги, в даному випадку, не є тією обставиною, яка суттєво впливає на розмір аліментів на утримання дитини. Також суд враховує, що за змістом положень ст. 1,\~2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.1,\~6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. У 2021 році розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років становив від 1 921,00 грн.\~до 2 100,00 грн. Законом України «Про державний бюджет на 2022 рік»\~встановлено прожитковий мінімум для дитини до 6 років:\~з 01 січня 2022 року 2100,00 грн.;\~\~\~з 01 липня 2022 року 2201,00 грн.; з 01 грудня 2022 року 2272,00\~грн. З урахуванням динаміки прожиткового мінімуму слід враховувати, що вже з огляду на цей показник матеріальне утримання дитини з часом значно дорожчає. З віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення гармонійного розвитку, освіти, відпочинку дитини тощо, що є загальнозрозумілим. Також суд враховує, що відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі до 1250,00 грн. Отже, беручи до уваги, що аліменти за своїм характером та суттю це кошти, що забезпечують нормальні повсякденні матеріальні умови життя дитини, обидва батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму на дитину, виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням сукупності усіх вищевказаних обставин, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1250,00 грн., але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.12.2021р. і до повноліття дитини. Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини, дотримання її права на забезпечення матеріальних потреб, не поставить в занадто скрутне матеріальне становище відповідача. Заявлений позивачкою розмір аліментів в сумі 2500,00 грн., на думку суду, є завищеним і не відповідає встановленим судом конкретним обставинам справи та вимогам ст.182 СК України. При зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів позивачка була звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір за ставками, які діяли на час звернення до суду з вказаним позовом, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно зі\~ст.430 ЦПК України\~суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial