Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 09.08.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу, але не менше прожиткового мінімуму, встановленого Законом України "Про державний бюджет" на кожну дитину відповідного віку, з проведенням індексації відповідно до закону до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Ухвалою від 13.09.2021 року провадження у справі відкрито. 07.10.2021 року позивач [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 8000,00 грн., але не менше прожиткового мінімуму, встановленого Законом України "Про державний бюджет" на кожну дитину відповідного віку, з проведенням індексації відповідно до закону до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 26.10.2021 року представник відповідача Поляков І.В. подав до суду відзив на уточнену позовну заяву, в якому просить задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. 02.12.2021 року стороною позивача [PERSON] до суду подані заперечення на відзив відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме у визначеному у відзиві розмірі аліментів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони з 22.11.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем та відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, в зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду. При цьому позивач стверджує, що відповідач є моряком, має значний дохід та є власником об`єктів нерухомості, інших утриманців не має, тому має можливість сплачувати аліменти у визначеній позивачем сумі. У відзиві на позовну заяву адвокат Поляков І.В. в інтересах відповідача [PERSON] посилається на те, що відповідач має ще одну дитину - [PERSON] , [INFO] . Окрім того, на утриманні відповідача перебуває його мати, яка є пенсіонеркою та потребує допомоги, оскільки має низку хронічних захворювань. Також представник відповідача зазначає, що позивач не є непрацездатною не має медичних протипоказань до праці, не зазначає про розмір своїх доходів та про наявність в Овідіопольському районному суді Одеської області спору щодо поділу майна, яке в позовній заяві [PERSON] вказує як майно позивача. При цьому у відповідача відсутнє постійне місце роботи, сталий графік роботи та постійний дохід. На теперішній час відповідач працює за контрактом в турецькій компанії з місячною зарплатою в розмірі 500,00 доларів США, термін контракту - 2 місяці, та не може бути впевненим, що в майбутньому він зможе бути працевлаштованим. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.11.2012 року, про що складено відповідний актовий запис №1760, що вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції /а.с.5/. [PERSON] народився [INFO] , про що 27.03.2015 року Віділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №2974, що вбачається з свідоцтва про народження, серії [NUMBER] /а.с.10/. [PERSON] народився [INFO] , про що 18.10.2017 року Київським районним у місті Одесі віділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №1082, що вбачається з свідоцтва про народження, серії [NUMBER] /а.с.6/. З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що відповідач [PERSON] за фахом є моряком, працює за контрактами на іноземних судах, зокрема за трудовим договором моряка від 25.08.2021 року загальна заробітна плата на місяць відповідача [PERSON] становить 500,00 доларів США /а.с.38-40,60/. Сторонами не оспорюється, що діти сторін проживають з позивачем [PERSON] та на час звернення до суду з позовом про стягнення аліментів в судах були наявні справи про розірвання шлюбу та поділ майна. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю, яка несе витрати на їх утримання. Доводи сторони відповідача [PERSON] щодо того, що у нього є ще одна дитина, яка потребує його утримання, в ході судового розгляду оспорювались стороною позивача. Так, до справи надано рішення суду про позбавлення відповідача батьківських прав відносно старшого сина відповідача [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не звільняє від сплати аліментів. Однак сторони не надали суду доказів на підтвердження сплати аліментів чи ухилення від таких дій. Доводи щодо необхідності утримання матері відповідача судом приймаються до уваги. Суд зазначає, що, враховуючи положення національного та міжнародного законодавства, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, при цьому найкращі інтереси дітей є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків. З матеріалів справи вбачається, що відповідач за фахом моряк, що передбачає достатній дохід, в зв`язку з чим суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у більшому розмірі, ніж визначений відповідачем у відзиві, оскільки рішення суду має бути ухвалене в інтересах дітей. При цьому суд зазначає про недоведеність вимог позивача [PERSON] в частині визначеного нею розміру сплати аліментів, оскільки належних та допустимих доказів щодо того, що діти потребують грошового утримання саме в розмірі 8000,00 гривень на кожну дитину щомісячно суду не надано. Також суд погоджується з доводами сторони відповідача стосовно того, що батьки мають рівні обов`язки по утриманню дітей, а стороною позивача не доведено ступінь участі [PERSON] в матеріальному забезпеченні проживання та навчання дітей. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial