Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому зазначила, що вона являєся власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, позивачу стало відомо, що на вищезазначений будинок накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 2511316, що зареєстровано: 19 жовтня 2005 року Васильківською міською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: Постанова, 553-13, 14.10.2005, Відділ ДВС Васильківського МРУЮ, власник: [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність. Представник третьої ососби в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2005 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Васильківська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 5/8 частини будинку в порядку спадкування, ухвалено накласти арешт на будинок [ADDRESS] . 04 жовтня 2005 року на виконання вищезазначеної ухвали державним виконавецем Петренко Р. М. накладено арешт на все майно, що належить гр. [PERSON] , а саме: на будинок [ADDRESS] , що підтверджується Постановою № 553-13 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстроване обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 2511316, що зареєстровано: 19 жовтня 2005 року Васильківською міською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: Постанова, 553-13, 14.10.2005, Відділ ДВС Васильківського МРУЮ, власник: [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 267 складено 13 липня 2009 року за місцем видачі свідоцтва. Наразі власницею будинку за [ADDRESS] , є позивачка, [PERSON] , що підтверджується Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області по справі № 2-2594/2005 р. від 03 листопада 2005 року за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Васильківська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 5/8 частини будинку в порядку спадкування, Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області по справі № 2-2757/2010 р. від 07 жовтня 2010 року за позовом [PERSON] до Васильківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, Архівною довідкою № 36, виданою 23 вересня 2020 року Комунальним підприємством Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації». На сьогоднішній час виконавчі документи про стягнення з [PERSON] на виконанні у Васильківському МР ВДВС не перебувають, що підтверджується відповіддю Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) вих. № 33374, виданою 01 жовтня 2020 року. Державною виконавчою службою повідомлено, що виконавчі документи про стягнення з [PERSON] на виконанні у Васильківському відділі ДВС не перебувають. Звільнити майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке було арештовано згідно постанови, 553-13 від 04.10.2005 відділу ДВС Васильківського МРУЮ не має можливості так, як виконавчі документи знищені. Згідно інструкції п.9.9 порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки. Також, в Ухвалі Васильківського міськрайонного суду Київської області №2-2594/2005 від 15.10.2020 та в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно містяться розбіжності щодо реєстраційного номеру обтяження, що підтверджується відповіддю Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вих. № 30210 виданою 25 червня 2021 року. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова № 5) від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. За положеннями ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійсненні державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Відповідно до статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття арешту є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби суми коштів, стягнених з боржника необхідних для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Відповідно до ч.2 ст. 30 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дії або бездіяльність державного реєстратора можуть бути оскаржені до суду. Таким чином, на підставі зібраних по справі доказів суд приходить до висновку, що будь-яких правових підстав для подальшого арешту майна немає, а тому, з метою недопущення порушення майнових прав позивача, арешт майна підлягає скасуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved