Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

Позивач в січні 2021 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що ним та ТОВ «Дінеро» було укладено договір відповідно до якого ним було отримано позику, однак, ознайомившись зі змістом договору, вважає, що укладений договір є недійсним, оскільки відповідачем було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, проте договір не підписував. Відповідачем не було повідомлено письмово йому всю необхідну інформацію щодо умов договору. Зазначає, що відповідач скористався тим, що позичальнику бракувало знань необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і був введений в оману при отриманні кредитних послуг , а відповідач в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Також вказував, що оскільки порядок акцептування пропозиції відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» договір про надання позики, укладений між ним та відповідачем є таким , що не прирівнюється до договору , укладеного в письмовій формі. Звертав увагу, що договір про надання фінансового кредиту укладеного між ним та відповідачем містить ознаки кредитного договору. Також в оспорюваному договорі не була вказана сукупна вартість кредиту. Одночасно посилався на нечесну підприємницьку практику та на те, що розмір нарахованих відсотків за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Просив суд визнати договір позики, укладений між ним та ТОВ «Дінеро» недійсним. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 01.02.2021 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін. Ухвалою від 01.02.2021 року витребувано докази у відповідача. 26.04.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов. В своєму відзиві відповідач вказує, що між позивачем та відповідачем укладено договір кредитної лінії № AG8241455 від 26.08.2019 року. Договір кредитної лінії № AG8241455 від 26.08.2019 року з додатковими угодами укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача в електронній формі. Зазначили, що позивач є постійним клієнтом відповідача з 09.05.2018 року та уклав вже 10 договорів разом з оспорюваним договором, виконуючи всі їх умови, погоджуючись з усіма передбаченими умовами. На власному веб-сайті відповідача (www.dinero.ua) в публічному доступі розміщено договір кредитної лінії, до якого приєднався позивач, уклавши спеціальні умови договору кредитної лінії № AG8241455 від 26.08.2019 року з додатковими угодами в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Оспорюваний договір укладено (підписано) позивачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором який було надіслано позивачу на його фінансовий номер +38(073)133-17-31 26.08.2019 о 12:12:02 та введено позивачем у інформаційно-телекомунікаційні системи відповідача 26.08.2019 о 12:12:39 (витяги з Інформаційно-телекомунікаційної системи відповідача додаються). Окрім того, під час укладення оспорюваного договору позивачем успішно пройдено процес верифікації на веб-сайті відповідача. Позивачем було самостійно завантажено власне фото з паспортом в руках та фото витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, що є підтвердженням того, що позивач особисто підписав оспорюваний договір. Перед укладенням договору позивач на сайті був ознайомлений з його умовами. Зазначають, що договір укладено відповідно до норм діючого законодавства, а тому просили суд в задоволенні позову відмовити. Сторони в судові засідання не з`являлися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «ФК «ДІНЕРО» укладено договір кредитної лінії № AG8241455 від 26.08.2019 року. Договір кредитної лінії № AG8241455 від 26.08.2019 року з додатковими угодами укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача в електронній формі. На власному веб-сайті відповідача (www.dinero.ua) в публічному доступі розміщено договір кредитної лінії, до якого приєднався позивач, уклавши спеціальні умови договору кредитної лінії № AG8241455 від 26.08.2019 року з додатковими угодами в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Оспорюваний договір укладено (підписано) позивачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором який було надіслано позивачу на його фінансовий номер +38(073)133-17-31 26.08.2019 о 12:12:02 та введено позивачем у інформаційно-телекомунікаційні системи відповідача 26.08.2019 о 12:12:39 (витяги з Інформаційно-телекомунікаційної системи відповідача додаються). Окрім того, під час укладення оспорюваного договору позивачем пройдено процес верифікації на веб-сайті відповідача. Позивачем було самостійно завантажено власне фото з паспортом в руках та фото витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання , що є підтвердженням того, що позивач особисто підписав оспорюваний договір, протилежне позивачем не доведено. Спірний договір укладений між сторонами в електронній формі, містить електронний підпис позивача та представника відповідача, тому має силу договору, який укладений в письмовій формі й підписаний сторонами, що відповідає положенням Закону "Про електронну комерцію". Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На підставі ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію» Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. На підставі ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір. Про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документу (ч. 12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію"). Електронний договір, укладений у порядку, визначеному статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію", та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Як зазначив відповідач у своєму відзиві перед укладенням кредитного договору позивачу була надана необхідна переддоговірна інформація , передбачена Законом України «Про захист прав споживачів». Позивач з моменту укладення спірного договору не звертався до Товариства із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору, а також не скористався правом на відкликання згоди на укладення кредитного договору. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд на підставі оцінених доказів дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відповідачем надано належні та допустимі докази укладення між сторонами договору кредитної лінії № AG8241455 від 26.08.2019 року з додатковими угодами, отриманням позивачем кредитних коштів. Доказів протилежного, позивачем не надано. Звертаючись до суду з позовом позивач самостійно зазначив, про укладення ним спірного договору відповідно до якого ним було отримано позику. Підстав для визнання спірного договору недійсним в межах заявлених вимог судом не встановлено. З огляду не викладене, суд доходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed