Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Грабік М.С., звернувся до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 15.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №8005 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором №580428-А від 12.06.2019 року, укладеного між позивачем та ТОВ «СС Лоун», правонаступником якого є ТОВ «Фінфорс», в розмірі 13 002,50 грн, з яких: 5 000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 0,00 грн - прострочена заборгованість за комісією, 5 512,50 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 0,00 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту, 0,00 грн. - строкова заборгованість за комісією, 0,00 грн. - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 2 490,00 грн - строкова заборгованість за штрафами і пенею. Позивач вказує, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису заборгованість за кредитним договором не була безспірною. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не враховано, що п. 2 Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 року на час його застосування, а саме станом на 15.04.2020 року, був визнаний незаконним та нечинним судовим рішенням, яке набрало законної сили. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, не містив п.2 та стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів укладених у простій письмовій формі, оскільки п.2 Переліку з 22.02.2017 року визнаний не чинним. За таких обставин просив визнати вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання до суду відзиву на позову. Відповідачі відзив на позов у визначений ухвалою суду строк, не надали. Третя особа своїм право на надання пояснень не скористалася. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов до відповідача ТОВ «Фінфорс» підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №8005, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором 580428-А від 12.06.2019 року, укладеного з ТОВ «СС Лоун», правонаступником якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 40071779-17 від 18.09.2019 року є ТОВ «Фінфорс», в розмірі 13 002,50 грн, з яких: 5 000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 0,00 грн - прострочена заборгованість за комісією, 5 512,50 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 0,00 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту, 0,00 грн. - строкова заборгованість за комісією, 0,00 грн. - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 2 490,00 грн - строкова заборгованість за штрафами і пенею, за період (як зазначено у виконавчому написі) з 18.09.2019 року по 11.03.2020 року (а.с.4). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевича В.Л. від 21.04.2020 року відкрито виконавче провадження №61878118 з примусового виконання виконавчого напису №8005 від 15.04.2020 року (а.с.5). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, Законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Так, виконавчий напис від 15.04.2020 року було вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14. Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису ТОВ «Фінфорс», не був посвідчений нотаріально, а тому у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. були відсутні правові підстави для прийняття у Товариства документів для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Відповідно у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису. Велика Палата Верховного Суду 21.09.2021 року у справі №910/10374/17 ухвалила постанову в якій зазначено, що подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів № 779 та № 780 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тому позов до відповідача ТОВ «Фінфорс», який є стягувачем за виконавчим написом, підлягає задоволенню. Разом з тим на переконання суду приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. у цій справі є неналежним відповідачем, а тому в частині позовних вимог до вказаного відповідача слід відмовити. До вказаного висновку суд прийшов з огляду на те, що за матеріально - правовою вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню має відповідати саме стягувач - ТОВ «Фінфорс», в інтересах та за ініціативою якого і було вчинено оспорюваний виконавчий напис. Визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню жодним чином не впливає на права та обов`язки приватного нотаріуса, який вчинив оспорюваний виконавчий напис, до вказаної особи, визначеної позивачем в якості відповідача, позивачем жодних вимог не пред`явлено, а тому в задоволенні позову до цього відповідача слід відмовити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «Фінфорс» слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial