Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

16 серпня 2021 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позов обґрунтовано тим, що судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2021 у справі № 522/4285/21, провадження № 2-н/522/750/21 стягнуто з позивача аліменти на утримання молодшого сина [PERSON] в розмірі ј заробітку (доходу). Протягом часу перебування у шлюбних відносинах, чоловік налаштовував дітей проти неї, а після розірвання шлюбу забрав їх та змінив місце проживання, обмеживши у можливості спілкування. Відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та судом вказаний позов було задоволено. При цьому, її заробітна плата складає в середньому, з вирахуванням податків та зборів 10500 гривень. 2/4 тобто половина доходу, що складає близько 6000 гривень, це лише аліментні зобов`язання. Для проживання, сплату комунальних послуг та ведення господарства витрачається приблизно 2000 гривень. Тобто, маючи у розпорядженні 4000 гривень на місяць та елементарні потреби, несучи тягар судових процесів, позивачу вижити у таких фінансових умовах не має змоги. При цьому, відповідач отримує вдвічі більшу заробітну плату. Отже, усвідомлюючи свій батьківський обов`язок утримання сина та бажаючи йому надавати матеріальну допомогу, позивач вважає визначений судовим наказом розмір аліментів несправедливим через їх надмірно великий розмір та вважає, що такий розмір підлягає зменшенню. 10 вересня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та встановлено загальний порядок розгляду справи. 18 жовтня 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] про зміну розміру аліментів, у якому він вказав, що позивачем припущено суттєвих помилок в процесуальних діях, відсутні посилання на правове підґрунтя позову та докази, тому він заперечує проти задоволення позовних вимог та просив в задоволенні позовних вимог повністю відмовити. 30 листопада 2021 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в яких просила змінити розмір та порядок стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , встановлений розмір аліментів у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для неповнолітньої особи замість встановлених судовим наказом ј розміру заробітної плати. 13 грудня 2021 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на заяву [PERSON] щодо уточнення позовних вимог. 14.12.2021 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі. В судовому засіданні позивач підтримала поданий нею позов, наполягаючи на його задоволенні. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на відсутність підстав для цього. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого народився син [PERSON] . Також, у позивача від шлюбу з [PERSON] , народився син [PERSON] , [INFO] . В подальшому, шлюб між сторонами було розірвано 23.01.2019 року. Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.07.2021 у справі № 521/3714/21 позовні вимоги [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) до [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задоволено та стягнуто з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 17.03.2021 року, тобто з дня звернення до суду і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2022 року. Також стягнуто з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 26 березня 2021 року Приморським районним судом м. Одеси видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) аліменти на утримання неповнолітнього сина\~ [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, тобто\~з 15.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 10.02. року та стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) в дохід держави судовий збір в розмірі 227 гривень. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2021 року внесено виправлення до судового наказу\~Приморського районного суду міста Одеси від 26 березня 2021 року\~та викладено резолютивну частину в наступній редакції:\~«Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] РНОКПП: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, тобто з 15.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] ». На виконання даного судового наказу Приморського районного суду м. Одеси відповідачем пред`явлено до виконання до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), яким 14.05.2021 року звернуто стягненння на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (ВП № 652470). В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем у судовому засіданні було надано пояснення, що їй вкрай важко стало нести матеріальний тягар. Більша частина заробітку йде на аліментні витрати, хоча відповідач в змозі утримувати дітей навіть самостійно, проте намагається чинити тиск на позивача звертаючись з заявами про стягнення аліментів до суду та налаштовуючи дітей проти неї. В той же час, з урахуванням надмірного подорожчання життя, 4000 гривень, які у неї залишається після всіх сплат необхідних платежів, в тому числі й аліментів, є мізерно малою сумою для нормальної життєдіяльності особи. При цьому, позивач, звернув увагу суду, що вона ні в якому разі не відмовляється від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання дітей на належному рівні, та усвідомлює та бажає надавати їм допомогу, але в останні роки її матеріальний стан погіршився, що призводить до нікчемного існування й неможливості підтримувати своє життя й життя дітей на належному рівні в гармонійному стані. Тому просила зменшити розмір аліменти, встановивши 50% прожиткового мінімуму для неповнолітньої особи. Позивач наразі працює у військовій частині № [NUMBER] Державної прикордонної служби України та за період лютого 2021 року по липень 2021 рік їй нараховано 93343,37 гривень, але отримала заробітну плату з утриманням податків у загальній сумі 60625,23 гривень, що підтверджується довідкою за № 11/2124 від 13.08.2021 року (а.с. 21). На підтвердження вказаних обставин та неможливості надання матеріальної допомоги у розмірі заявленому в позовній заяві, позивач надала до суду дублікати чеків по сплаті житлово-комунальних послуг за періоди 2020-2021 років, а саме за листопад 2020 року у сумі 1433,83 гривень, за грудень 2020 року у сумі 2017,51 гривень, за січень 2021 року у сумі 1987,10 гривень, за лютий 2021 рік у сумі 1987,10 гривень, за березень 2021 року у сумі 2024,06 гривень (а.с. 4-5). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст. 198 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192\~СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі№ 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами\~ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу\~(ч. 2\~ст. 182 СК України). Згідно з ст. ст.12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові посилалася на те, що її доходів при сплаті аліментів на утримання не вистачає для нормального її існування. Як випливає з матеріалів справи позивач не підтвердила того, що починаючи з часу винесення рішення про стягнення аліментів і на час розгляду справи у неї матеріальний стан змінився в гіршу сторону. Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України від 21.04.1999 року № 606-Х1V «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Проте, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що розмір, який їй доводиться сплачувати на аліментні витрати перевищує 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Враховуючи те, що позивач доказів про погіршення її матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини не надала, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже сам факт наявності у позивача аліментних зобов`язань не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, і те, що розмір стягуваних аліментів за судовим наказом не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого\~Сімейного кодексу України. Крім того позивач звертаючись до суду з вказаним позовом просить суд змінити спосіб виконання рішення шляхом стягнення твердої грошової суми замість частини доходу. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Щодо прав позивача за захистом яких вона звернулась. Суд також звертає увагу, що позивач просить зменшити розмір аліментів, що підлягають стягененню по 10.02.2022 року, вступна та резолютивна частина рішення ухвалена 11.02.2022 року, на виготовлення повного тексту у суду 10 днів. Тобто на момент набрання рішення законної сили стягнення аліментів буде припинено. За таких обставин, аналізуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для зміни розміру аліментів.

Outcome: dismissed