Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

в листопаді 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача АТ «ОТП Банк», в якому просив суд визнати неправомірною відмову відповідача у проведенні реструктуризації позивачу за валютним іпотечним кредитом та зобов`язати відповідача провести обов`язкову реструктуризацію відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» та внесеними змінами до «Прикінцевих та перехідних положень» до Закону України «Про споживче кредитування». В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.10.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № ML-008/374/2007, за умовами якого позивач отримав в кредит кошти в сумі 100000 доларів США із цільовим призначенням - на купівлю квартири [ADDRESS] . В якості забезпечення виконання зобов`язань зазначену квартиру було передано в іпотеку банку відповідно до іпотечного договору №PML-008/374/2007 від 04.10.2007 р. Позивач вказує, що 21.07.2021 року ним було подано до відповідача заяву із додатками про реструктуризацію кредитної заборгованості, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» N 1381-ІХ, а також внесеними змінами до «Прикінцевих та перехідних положень» до Закону України «Про споживче кредитування», які надають позичальнику право на проведення реструктуризації зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті, оскільки, кредитні правовідносини, які існують між сторонами підпадають під дію зазначеного закону. Однак, у відповідь банк повідомив про подання позивачем неповного пакету документів. Позивачем було надано банку запитувану інформацію, та 28.10.2021 року відповідач відмовив позивачу у проведенні реструктуризації, посилаючись на те, що позивачем не подано банку документів його доньки [PERSON] . Зазначену відмову позивач вважає неправомірною, вказуючи на те, що ним було подано належні та достатні документи для здійснення реструктуризації кредиту, його донька є повнолітньою, проживає окремо та між позивачем та донькою відсутні взаємні права та обов`язки, а відтак вимоги банку в цій частині є безпідставними, а відмова протиправною, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.11.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В грудні 2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивачем не було надано банку копії паспортних даних його доньки [PERSON] , а також розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця, а відтак відмова банку є правомірною. В січні 2022 року до суду від позивача надійшла заява про приєднання до матеріалів справи копію свідоцтва про народження [PERSON] . З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 04.10.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № ML-008/374/2007, за умовами якого позивач отримав в кредит кошти в сумі 100000 доларів США із цільовим призначенням - на купівлю квартири [ADDRESS] . В якості забезпечення виконання зобов`язань зазначену квартиру було передано в іпотеку банку відповідно до іпотечного договору №PML-008/374/2007 від 04.10.2007 р. 13.04.2021 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» N 1381-ІХ, який надає позичальнику право на проведення реструктуризації зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті. В ході розгляду справи було встановлено, та не заперечувалось відповідачем в ході розгляду справи, що позивач повністю підпадає під критерії даного закону, а саме: станом на 01.01.2014 року заборгованість позивача за кредитним договором № ML-008/374/2007 від 04.10.2007 року перед відповідачем була відсутня; кредитний договір забезпечений предметом іпотеки - житловим нерухомим майном, загальна площа якого не перевищує 140 кв.м.; предмет іпотеки - квартира [ADDRESS] , є єдиною житловою нерухомістю у власності позивача. 21.07.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою на реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором № ML-008/374/2007 від 04.10.2007 року разом із документами, відповідно до переліку, передбаченого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» N 1381-ІХ. Відповідно до листа АТ «ОТП Банк» від 30.07.2021 року, було встановлено, що банк повідомив позивача про отримання не повного пакету документів, та вказав про необхідність надання копії паспортів всіх членів його сім`ї. 17.09.2021 року позивач подав до банку лист, в якому зазначив про відсутність у нього обов`язку за вимогами закону подавати до банку копії паспортів всіх членів сім`ї, однак, з огляду на вимоги банку позивачем було подано до банку копію його паспорту та копію паспорту його дружини, як члена його сім`ї. Відповідно до листа АТ «ОТП Банк» від 24.09.2021 року, було встановлено, що позивачу було відмовлено у проведені реструктуризації, у зв`язку із ненаданням необхідних для проведення реструктуризації документів, а саме: документів доньки [PERSON] , яка із врахуванням роз`яснень НБУ та СК України, належить до сім`ї позивача. Позивач вказує на неправомірність відмови банку в задоволенні його заяви з підстав не надання документів його доньки, оскільки, остання, є повнолітньою, в квартирі разом із батьками не проживає та не зареєстрована, між ним та донькою відсутні взаємні права та обов`язки, а відтак вимога банку про надання документів доньки та відмови в реструктуризації кредиту є неправомірною. Сторона відповідача заперечуючи проти позовних вимог вказувала про надання позивачем не повного пакету документів, в т.ч. документів доньки, як члена його сім`ї, а відтак відмова банку є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам закону. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» N 1381-ІХ, зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом: 1) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації. Ані позивач, ані відповідач в ході розгляду справи не заперечували того факту, що зобов`язання позивача за кредитним договором № ML-008/374/2007 від 04.10.2007 року підпадають під вимоги, визначені вищеназваним Законом, а відтак приймаються судом в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Приписами п.п. 4 п. 7 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя). У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом. Судом встановлено, що позивач у своїй заяві від 21.07.2021 на реструктуризацію кредитної заборгованості вказав інформацію, яка визначена приписами Закону, а також позивачем на вимогу банку було надано копії його паспорта та копію паспорта дружини, як члена сім`ї. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 10.11.2011 року у справі № 1-26/2011 вказав, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів. Суд зауважує про те, що позивачем було надано докази про склад його сім`ї, а також всі необхідні дані про членів його сім`ї, до складу яких на час розгляду заяви донька позивача [PERSON] не входила, оскільки, була повнолітньою особою, разом із батьками не була зареєстрована та не проживала, спільним побутом із ними не пов`язана, не мала взаємні права та обов`язки, що стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовано. Крім того, слід зазначити про те що позивачем до заяви про реструктуризацію долучено усі визначені ч. 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування» документи, в т.ч. і про всіх членів сім`ї, які входили до її складу на час подачі даної заяви. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи принцип розумності, який передбачає добросовісність зовнішнього прояву поведінки учасника цивільних відносин з точки зору правомірності, обґрунтованості, доцільності такої поведінки, а також можливості передбачення таким учасником обставин, які можуть вплинути на його права та обов`язки інших учасників цивільних відносин, суд дійшов висновку про те, що відповідач, відмовивши у проведенні реструктуризації з підстав неподання достатніх документів щодо членів сім`ї, до складу яких, на думку банку, входила донька позивача, не обґрунтував свою відмову в цій частині та не навів переконливих обставин, які б спростовували посилання позивача на те, що його донька до членів його сім`ї на час розгляду заяви не входить. Суд вважає, що відмова відповідача позивачу у проведенні реструктуризації з означених підстав є протиправною, а тому за заявленим способом захисту підлягають поновленню права позивача шляхом визнання неправомірною відмови у проведенні реструктуризації відповідно до вимог закону та зобов`язання вчинити дії, а саме: провести реструктуризацію відповідно до закону. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем було подано достатні та належні документи для здійснення реструктуризації кредиту, в т.ч. і щодо членів його сім`ї, відмова банку з огляду на неподання документів щодо доньки позивача за відсутності доведеності того, що, остання, на час розгляду заяви спільно проживала із батьками, була пов`язана із ними спільним побутом, та мала взаємні права та обов`язки, є безпідставною та позбавила позивача його гарантованого законом права на проведення реструктуризації кредитного зобов`язання в іноземній валюти, а відтак суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині визнання незаконною відмови відповідача та зобов`язання банку вчинити дії щодо проведення реструктуризації кредитних зобов`язань за кредитним договором, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved