Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Позивач 25.11.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа: органі опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, та просить суд: -зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] ; - встановити [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] такі способи участі: побачення у середу з 16:00 год. до 20:00 год. та неділю з 12:00 год. до 20:00 год. без присутності матері з місцем проживання позивача: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та відповідач знаходилася у шлюбі з 18.06.2013 року по 10.03.2015 року. [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] . На підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06.02.2015 року позивач сплачує аліменти на утримання доньки. З серпня 2019 року колишня дружина стала перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною, позивач звертався до служб у справах дітей, але це не дало ніяких результатів. Ухвалою суду від 30.11.2020 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 10.02.2021 року. До суду 09.02.2021 року надійшов відзив [PERSON] в особі представника [PERSON] , згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що [PERSON] не сплачує аліменти, сплачувати почав аліменти через 5 років, коли звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, доводи про добровільне надання матеріальної допомоги є неправдивими. Станом на 31.12.2020 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 114 900,96 грн. та пеня по двом рішенням у загальному розмірі складає 233 145,07 грн. Крім того, 04.04.2020 року зареєстроване кримінальне провадження за ст. 164 ч.1 КК України злісне ухилення від сплати коштів на утримання дітей. [PERSON] не приділяв уваги дитині навіть коли сторони проживали разом, [PERSON] називає позивача « [PERSON] » та не вважає його своїм батьком, сама не хоче з ним бачитися. Позивач то змусить дитину чекати на морозі по 40 хвилин, то налякає її сідаючи до машини в капюшоні як грабіжник, що викликало у дитини сильний стрес. Позивач ніколи не залишався з донькою наодинці, адже в нього інфантильне ставлення до дитини. Жодних перешкод відповідач ніколи не чинила позивачу, але він сам не приймає систематичної участі у спілкуванні та вихованні дитини, [PERSON] відноситься до чоловіка відповідачки [PERSON] як до батька. У підготовчому засіданні 10.02.2021 року було оголошено перерву до 11.03.2021 року з метою спілкування представника з відповідачем для уточнення питання можливості врегулювання спору мирним шляхом. У зв`язку з неявкою сторін у підготовче засідання 11.03.2021 року розгляд справи було відкладено на 22.04.2021 року. Розгляд справи у підготовчому засіданні 22.04.2021 року у зв`язку з неявкою сторін було відкладено на 26.04.2021 року. У підготовчому засіданні 26.04.2021 року встановлено про неможливість врегулювання спору мирним шляхом, розгляд справи відкладено з метою отримання висновку органу опіки та піклування, до 03.06.2021 року. В результаті проведених підготовчих дій 03.06.2021 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 08.07.2021 року. У судовому засіданні 08.07.2021 року було оголошено перерву до 16.07.2021 року у зв`язку з задоволення клопотання представника третьої особи Степаненко О.Г. про поновлення процесуальних строків з метою подання заяви про витребування доказів необхідних для надання висновку органу опіки та піклування, до 16.07.2021 року. У судовому засіданні 16.07.2021 року постановлено ухвалу про витребування доказів необхідних для надання висновку органу опіки та піклування, наступне засідання призначено на 26.08.2021 року. У судовому засіданні 26.08.2021 року ухвалено повторно направити ухвалу про витребування доказів для виконання, наступне засідання призначити на 18.10.2021 року. У судовому засіданні 18.10.2021 року постановлено витребувати інформацію про стан виконавчих проваджень та довідки про притягнення батьків до кримінальної / адміністративної відповідальності, наступне засідання призначено на 19.11.2021 року. У судовому засіданні 19.11.2021 року долучено докази подані з клопотанням від 19.11.2021 року до матеріалів справи, задоволено клопотання третьої особи про надання додаткового часу для складення висновку, наступне засідання призначено на 16.12.2021 року. У судовому засіданні 16.12.2021 року було долучено матеріали виконавчого провадження, суд зобов`язав орган опіки та піклування на підставі ч.5 ст. 19 СК України надати висновок та попередив третю особу про відповідальність за невиконання ухвали суду, оголосив перерву для отримання висновку до 14.01.2022 року. У судовому засіданні 14.01.2022 року долучено до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, залишено без розгляду клопотання про призначення експертизи. [PERSON] підтримав позовну заяву, просив задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] заперечувала проти позову, підтримала позицію викладену у відзиві. Представник третьої особи Шевченко С.І. частково погодилася з позову, просила врахувати позицію викладену у висновку наданому до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що у період з 18.06.2013 до 10.03.2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.02.2015 року у справі №523/20806/14-ц (т.1 а.с.11). [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження видане повторно 21.01.2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) серії [NUMBER] (т.1 а.с.9). 27.03.2015 року Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №47017629 з приводу виконання виконавчого листа №523/20807/14-ц, виданий 19.03.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 доходу з 25.12.2014 року до 04.12.2031 року (т.1 а.с.43). Суворовським районним судом м. Одеси 01 червня 2017 року ухвалено заочне рішення у справі №523/5561/17 за яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 25.12.2014 року до 14.04.2017 року у розмірі 105350,69 грн. (т.1 а.с.6-7). Приморським районним судом м. Одеси 30.07.2020 року ухвалено заочне рішення у справі №522/5141/20, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2017 року по 10.03.2020 року у розмірі 117 261,69 грн. (т.1 а.с.44-47). На виконання вищевказаного рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/5141/20 11.12.2020 року відкрито виконавче провадження №63889363 Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (т.1 а.с.48-49). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №523/2249/20 від 28.09.2020 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів (т.1 а.с.50-52). [PERSON] разом з [PERSON] звертався до територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Суворовському районі, територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі, Служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області з метою врегулювання питання щодо зустрічей з дитиною, але йому було повідомлено про неможливість вирішення питання, рекомендовано звернутися до суду (т.1 а.с.12-18). [PERSON] 26 вересня 2020 року уклала шлюб з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (т.1 а.с.42). Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 21.11.2017 року [PERSON] має діагноз бронхіальна астма (т.1 а.с.66). Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 17.08.2020 року [PERSON] має діагноз астма - неврологічні реакції (т.1 а.с.67). З листа Одеської приватної загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів «КРОК» від 02.02.2021 року вбачається, що [PERSON] є ученицею Одеської приватної школи І-ІІІ ступенів «КРОК» з 28.08.2020 року по теперішній час. [PERSON] відвідує заняття гри на фортепіано, витрати на навчання оплачує [PERSON] та [PERSON] , участь в шкільному житті [PERSON] бере її мати [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] . Батько [PERSON] [PERSON] не приходив до школи (т.1 а.с.69). З довідки приватного закладу «Одеський приватний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Ладусі» від 25.01.2021 року вбачається, що за весь час відвідування [PERSON] адміністрація та вихователі не бачили (т.1 а.с.70). В акті про обстеження умов проживання від 09.08.2021 року Київського територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради вбачається, що [PERSON] створим необхідні умови за адресою свого проживання: [ADDRESS] для зустрічі з дитиною (а.с.156). З листа Першого Малиновського відділу Державно виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції від 02.11.2021 року станом на 02.11.2021 року погашення заборгованості [PERSON] у межах виконавчого провадження в АСВП №63889363 з примусового виконання виконавчого листа №522/5141/20, не відбулося (т.1 а.с.204). З копію виконавчого провадження №47017629 щодо виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси №523/20807/14-ц вбачається, що виконавче провадження здійснюється з 27.03.2015 року, в межах виконавчого провадження вчиняються всі необхідні дії, на [PERSON] навіть було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання рішення суду про стягнення аліментів, з початку відкриття виконавчого провадження сума заборгованості тільки зростала. Постановою від 20.01.2020 було зверуто стягнення на заробітну плату позивача, та в лютому 2020 року [PERSON] почав сплачувати аліменти (т.1 а.с.3-201). Все ж саном на 01.12.2021 року розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів становить 115 426,28 грн. (т.2 а.с.217). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Суд вважає за необхідне відзначити, що обставини наведені у відзиві щодо того, що [PERSON] налякав [PERSON] та донька боїться, що її батько забере до себе жити не підтверджуються жодними доказами. З матеріалів справи не вбачається, що участь батька у вихованні дитини буде суперечить її інтересам, адже такі твердження відповідача не підтверджуються матеріалами справи. Верховний суд у постанові від 13.10.2021 року при розгляді справи №522/2593/19 вказав, що звернення позивача до органу опіки та піклування, а також до суду з таким позовом свідчить про те, що відповідачем створюються перешкоди у спілкуванні з дитиною. Тому, вчинення перешкод матір`ю у спілкуванні батька з дитиною вважається доведеним вже фактом звернення батька до суду за захистом своїх прав. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11-/28/1 вих від 14.01.2022 року вбачається, що Приморська районна адміністрація як орган опіки та піклування вирішила визначити способи участі [PERSON] у виховані малолітньої [PERSON] , шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною: кожну 4 суботу місяця з 11:00 год. до 13:00 год. у присутності матері; дні народження, канікули та святкові дні за попередньою домовленістю між батьками. Усі зустрічні повинні проводитися, враховуючи розпорядок дня дитини, стан здоров`я та за умови забезпечення [PERSON] необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини (т.2 а.с.219-223). Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 року при розгляді справи №522/2593/19 також наголошував, що, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану. Суд не вбачає підстав для відходу від позиції органу опіки та піклування щодо визначення способу участі [PERSON] у спілкуванні з [PERSON] . Присутність матері на таких зустрічах, суд також вважає обґрунтованим, зважаючи на обставини справи, враховуючи відсутність конфліктних стосунків між сторонами, що може завдати шкоди дитині. Суд враховує, що донька сторін [PERSON] займається в приватній школі, відвідує гурток гри на фортепіано, але також зазначає про відсутність доказів щодо зайнятості дитини у вихідні дні, тому вважає за можливе обрати суботу для зустрічей батька з дитиною. Отже, встановлюючи порядок побачень батька з дитиною, врахувавши інтереси дитини, її вік, режим навчання та відпочинку, а також закріплений у положеннях чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участі у її вихованні, врахувавши бажання батька на участь у вихованні та спілкуванні зі своєю донькою, встановивши відсутність обставин, які б унеможливлювали реалізацію права батька на спілкування з донькою, необхідність спілкування дитини як з батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини, суд дійшов висновку про можливість визначення порядку систематичних зустрічей батька з дитиною кожної четвертої суботи з 11.00 год. до 13.00 год. Вимоги позивача щодо зустрічей з донькою в середу є безпідставними, адже дитина навчається в школі, їй необхідно готуватися до уроків в будні дні та лягати вчасно спати, для забезпечення гармонійного розвитку. Втім, суд вважає, що припис органу опіки та піклування у висновку щодо проведення зустрічей за умови забезпечення батьком [PERSON] необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини, є оціночним, що призведе до унеможливлення або утруднення виконання рішення суду. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Слід також вказати, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: partial