Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позов мотивований тим, що 12.03.2021 року між кредитною спілкою «Партнер» та членом кредитної спілки [PERSON] було укладено договір кредиту №0039 на суму 5700,00 грн. З метою забезпечення виконання умов договору кредиту №0039 було укладено договір поруки №0039-П від 12.03.2021 року між кредитною спілкою «Партнер» та [PERSON] , відповідно до умов якого остання взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями позичальника, що випливають із договору кредиту. Позичальником було порушено умови договору кредиту у частині платності та своєчасності виконання боргового зобов`язання, в зв`язку з цим станом на 12.08.2021 року загальна заборгованість відповідачів становить 1672,52 грн. прострочених процентів за користування кредитом в період з 13.03.2021 року по 12.08.2021 року. Вимогу позивача добровільно сплатити заборгованість за договором відповідачі залишили без реагування, тому позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та в разі неявки відповідачів не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяв та заперечень від відповідачів до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась у судове засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 12.03.2021 року між Кредитною спілкою «Партнер» та [PERSON] , яка є членом кредитної спілки, укладено договір кредиту №КСНП-0039. Згідно з умовами даного договору кредитна спілка надала [PERSON] кредит в сумі 5700,00 гривень на ремонт, строком на 24 місяці, тобто з 12.03.2021 року по 12.03.2023 року зі сплатою 36.56 % річних (а.с. 5-7). Відповідно до умов договору кредиту, Кредитна спілка «Партнер» виконала свої зобов`язання з надання кредиту, що підтверджується розпискою №22608 про отримання коштів від 12.03.2021 року (а.с. 9). Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти в порядку, визначеному договором, компенсувати витрати, пов`язані з примусовим поверненням боргу, сплатити нараховану за порушення, вказані в розділі 4 договору, неустойку (штраф, пеню) (п. 3.4.2. договору кредиту). В забезпечення виконання зобов`язання за договором кредиту № КСНП-0039 від 12.03.2021 року між Кредитною спілкою «Партнер» та [PERSON] було укладено договір поруки №0039-П. За умовами даного договору поручитель бере на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , що випливають із договору кредиту №КСНП-0039 від 12.03.2021 року між кредитодавцем та позичальником, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, щодо повернення отриманої суми кредиту, несплачених процентів (а.с. 8). Зі змісту п.п. 2.1., 2.2. вказаного вище договору вбачається, що відповідальність поручителя настає у випадку, коли позичальник не виконує, або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання згідно договору кредиту. Поручитель та позичальник несуть грошову та майнову відповідальність перед кредитодавцем як солідарні боржники. Поручитель відповідає по зобов`язаннях позичальника в повному обсязі. Позичальник, всупереч умов договорів кредиту щодо своєчасного повернення кредиту, свої зобов`язання за договором кредиту не виконав. У зв`язку з чим у відповідачів утворилася заборгованість, яка станом на 12.08.2021 року становить 1672,52 грн. прострочених процентів за користування кредитом в період з 13.03.2021 року по 12.08.2021 року (а.с. 4). Вимоги позивача добровільно погасити прострочену заборгованість за договорами кредиту, відповідачі залишили без реагування (а.с. 13, 14). Таким чином, [PERSON] порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якою зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, якою визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов`язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь кредитної спілки «Партнер» процентів за договором кредиту №0039 від 12.03.2021 року у розмірі 1672,52 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: approved