Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

В квітні 2021 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 липня 2015 року, близько 9 год. 35 хв., [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «MAN TGS 41440», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «Український лізинг» та перебував у користуванні ТОВ «Гранд-ДМС» на підставі договору оренди, рухаючись по автодорозі "Київ-Ковель" в напрямку м.Ковель, навпроти магазину «Автозапчастини» по вул. Заводській, 50 а, в смт. Немішаєве, Бородянського району Київської області, допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля «VOLKSWAGEN T-4», реєстраційний номер [NUMBER] , який стояв в нерухомому стані правою частиною на узбіччі, а лівою на проїзній частині автодороги, з увімкненою аварійною сигналізацією, в якому знаходились два пасажири. В результаті вказаної ДТП пасажири автомобіля «VOLKSWAGEN T-4» [PERSON] та її дочка неповнолітня [PERSON] , [INFO] , отримали тілесні ушкодження: [PERSON] - легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, [PERSON] - перелом лівої ключиці зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. В зв`язку з отриманням вказаних тілесних ушкоджень позивачка [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 23 липня 2015 року по 7 серпня 2015 року та понесла витрати на лікування на загальну суму 3115,57 грн. Також внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено належний позивачу [PERSON] автомобіль «VOLKSWAGEN T-4», реєстраційний номер [NUMBER] , чим завдано йому майнової шкоди в сумі 188 411,66 грн. та моральної шкоди, яку він оцінює розміром 80 000 грн. Відповідно до страхового полісу від 18 липня 2015 року відповідальність власника автомобіля «MAN TGS 41440», реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім». Ухвалою суду від 19 листопада 2019 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальна справа була закрита. Тому просили стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь [PERSON] за завдану майнову шкоду 50 000 грн. та витрати на послуги евакуатора в розмірі 700 грн., з ТОВ «Гранд-ДМС» на користь [PERSON] різницю між заподіяною шкодою та страховою сумою в розмірі 138 411,66 грн., витрати на проведення оцінки завданих збитків в сумі 1000 грн. та за завдану йому моральну шкоду 80 000 грн., а також стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь [PERSON] на відшкодування майнової шкоди 3115,57 грн. В судовому засіданні позивачі та їх представник [PERSON] позов підтримали та викладене підтвердили, позивач [PERSON] вважав, що внаслідок пошкодження його автомобіля цей автомобіль було практично знищено, так як вартість його ремонту перевищувала вартість транспортного засобу до ДТП, однак, передати залишки автомобіля відповідачу він не може, так як ще в 2016 році, після отримання його зі штрафмайданчика, він його продав за 800 доларів, однак, жодних документів щодо цього він не має, оцінка автомобіля після ДТП ним не проводилась. Представник ТОВ «Гранд-ДМС» Верьовкін О.І. в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що позивачем [PERSON] не надано належних доказів на підтвердження розміру завданих збитків, пошкоджений автомобіль ним відчужено та відсутні відомості його вартості після ДТП, а також просив застосувати до вимог позивачів строк позовної давності, який вважав ними пропущеним, про що подав відповідну заяву. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов вважав таким, що не підлягає до задоволення, з тих же підстав недоведеності розміру завданої як майнової, так і моральної шкоди, також вважав, що позивачами пропущено строк позовної давності. ПрАТ «Київський страховий дім» свого представника в судове засідання не направило, про причини неявки суду не повідомило, про час і місце розгляду справи було належним чином повідомлене. Третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України свого представника в судове засідання не направило, просило справу розглядати без його участі. Вислухавши пояснення позивачів та їх представника, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що 23 липня 2015 року, близько 09 години 30 хвилин, [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем марки «MAN TGS 41440», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «Український лізинг» та перебував у користуванні ТОВ «Гранд-ДМС» на підставі договору оренди, рухаючись автодорогою «Київ-Ковель», навпроти магазину «Автозапчастини», що за адресою: вул. Заводська 50-А, смт Немішаєве Бородянського району Київської області, в смузі для руху в напрямку м. Ковель, в порушення вимог п.п.1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху; загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.п.2.3 б) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не був уважний, та не стежачи за дорожньою обстановкою, порушуючи вимоги п.п.12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля «Volkswagen Т-4», реєстраційний номер [NUMBER] , який стояв в нерухомому стані правою частиною на узбіччі, а лівою частиною на проїжджій частині автодороги «Київ-Ковель» в напрямку м. Ковель, з увімкненою аварійною сигналізацією, який належить позивачу [PERSON] та в якому знаходились позивачка [PERSON] та її дочка неповнолітня [PERSON] , [INFO] . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачка [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Внаслідок отриманих травм позивачка [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Бородянській ЦРЛ з 23 липня 2015 року по 7 серпня 2015 року. Ухвалою Бородянського районного суду від 19 листопада 2019 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальна справа закрита. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с.17,25,55-63) та визнаються сторонами. Як убачається з копії звіту ФОП [PERSON] № 56/10/15 від 12 жовтня 2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Т-4», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 265 326,85 грн., а його ринкова вартість до пошкодження - 178 474,76 грн. Таким чином, вартість матеріального збитку, завданого позивачу [PERSON] внаслідок пошкодження його автомобіля дорівнює його ринковій вартості та складає 178 474,76 грн. За проведення вказаної оцінки позивачем сплачено 1000 грн. (а.с.26-38). Також позивач [PERSON] поніс витрати по оплаті послуг евакуатора в розмірі 700 грн., що підтверджується копією мирової угоди від 10 березня 2016 року, копією квитанції від 14 березня 2016 року (а.с.38-40). Відповідно до копії Полісу № АЕ/3677986 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 березня 2015 року, цивільно-правова відповідальність по забезпеченому транспортному засобу «MAN», реєстраційний номер [NUMBER] , в період з 18 липня 2015 року до 17 липня 2016 року була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» з лімітом відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, - 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн. (а.с.41). 20 лютого 2020 року позивач [PERSON] , як потерпілий від вказаної ДТП, звернувся до ліквідатора ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про включення до реєстру кредиторів даного товариства для отримання коштів у сумі 50 000 грн. (а.с. 42), але до цього часу страхове відшкодування відповідачем йому виплачене не було, жодних доказів протилежного останнім суду не надано. Відповідно до п. 1.3, 1.4, 1.7 ст.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 34.1 - 34.3 ст. 34 вказаного Закону, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За приписами статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому страховиком у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. У Постанові від 04.07.2018 р. № 14-176 цс 18 Верховний Суд дійшов висновку, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування і в межах, обумовлених договором страхування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Враховуючи викладене, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність особи, винної у спричиненні ДТП була застрахована ПрАТ «Київський страховий дім», позивач звернувся до страхової компанії із заявою щодо виплати страхового відшкодування, але до цього часу відповідач не здійснив таку виплату, в судове засідання свого представника не направив і жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь позивача [PERSON] страхове відшкодування завданої шкоди в розмірі 50 000 грн. та на відшкодування послуг евакуатора 700 грн. В частині вимог [PERSON] щодо стягнення з ТОВ «Гранд-ДМС» на відшкодування завданої йому майнової шкоди різниці між розміром збитків та страховою виплатою в сумі 138 411,66 коп. суд визнає за необхідне відмовити, зважаючи на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що вартість відновлювального ремонту його автомобіля більша, ніж ринкова вартість цього транспортного засобу до ДТП, що також підтверджується звітом ФОП [PERSON] № 56/10/15 від 12 жовтня 2015 року (а.с.6-14). Таким чином відповідно до ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається знищеним, на чому наполягав і позивач в судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 30 вказаного Закону, якщо транспортний засіб визнається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази вартості транспортного засобу після ДТП суду не надані, а твердження позивача про те, що вартість автомобіля після ДТП становила 800 доларів США, що становить суму, за яку він його продав, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, жодних доказів щодо цього суду не надано. Таким чином, суд позбавлений можливості визначити різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що повинна бути відшкодованою власнику транспортного засобу визнаного знищеним, та, відповідно, межі відповідальності відповідача ТОВ «Гранд-ДМС». Крім того, як стверджує позивач і це підтверджується копією повідомлення територіального сервісного центру № 3247 від 21 жовтня 2021 року, 21 липня 2017 року належний позивачу автомобіль «Volkswagen Т-4», реєстраційний номер [NUMBER] , був ним відчужений та перереєстрований на іншу особу (а.с.200), а тому відсутня можливість отримання ТОВ «Гранд-ДМС» і залишків даного транспортного засобу. Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки пошкодження належного позивачу [PERSON] автомобіля призвело до того, що він (позивач) втратив можливість користуватися цим транспортним засобом, що негативно позначилося на організації його (позивача) життя, вина третьої особи [PERSON] за ухвалою Бородянського районного суду від 19 листопада 2019 року є доведеною, то суд вважає, що позивачу було завдано моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, яких він (позивач) зазнав внаслідок пошкодження належного йому майна, а тому визнає за необхідне в цій частині позов частково задовольнити та стягнути з відповідача ТОВ «Гранд-ДМС», який є володільцем автомобіля, яким керував [PERSON] , на користь позивача на відшкодування завданої йому моральної шкоди 10000 грн., що, на думку суду, є співрозмірним понесеним ним стражданням. Так як підстав для стягнення коштів на відшкодування позивачу моральної шкоди у більшому розмірі суд не вбачає, то в іншій частині даних вимог необхідно відмовити. При цьому суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки ухвала Бородянського районного суду, якою встановлено винуватість [PERSON] в скоєнні ДТП, була винесена 19 листопада 2019 року і з цього часу у позивачів виникло право на звернення до суду з вказаним позовом. Вимоги позивачки [PERSON] щодо відшкодування їй витрат на лікування в розмірі 3115,57 грн. суд вважає такими, що не підлягають до задоволення, враховуючи слідуюче. Відповідно до ст. 24 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 35 вказаного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Жодних доказів, які б підтверджували звернення позивачки [PERSON] до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування суду не надано, як не надано належних доказів і необхідності здійснення зазначених позивачкою витрат, підтвердженої відповідним закладом охорони здоров`я. Суд не приймає до уваги як підтвердження призначення лікарем придбаних позивачкою медикаментів, надану нею копію виписки з її медичної картки від 7 серпня 2015 року, оскільки перелік використаних та рекомендованих для лікування позивачки медикаментів виконаний нерозбірливим почерком та є нечитаємим, що унеможливлює здійснити перевірку відповідності придбаних препаратів вказаним у виписці. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне в позові [PERSON] відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» необхідно стягнути на користь позивача [PERSON] на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, 1501,60 грн. (60700 грн. - загальний розмір задоволених вимог х 8 000 грн. - витрати на правничу допомогу (а.с.49,53) : 270111,66 - загальний розмір позовних вимог = 1797,78 грн. х 50 700 грн. - розмір задоволених позовних вимог до ПрАТ «Київський страховий дім» : 60 700 грн.). Так як позов до відповідача ТОВ «Гранд-ДМС» також частково задоволено, то з даного товариства на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути на відшкодування його витрат по наданню правничої допомоги 296,17 грн. (10 000 грн. - розмір задоволених позовних вимог х 1797,78 грн. : 60 700 грн.). Також з відповідачів необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір в розмірі по 908 грн. з кожного. Оскільки в задоволенні вимог [PERSON] щодо відшкодування ТОВ «Гранд-ДМС» майнової шкоди судом відмовлено, то понесені позивачем витрати по сплаті коштів за оцінку завданого збитку також не підлягають відшкодуванню.

Outcome: partial