Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

У листопаді 2021 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за послуги з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 80 107,36 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 14 214,95 грн. та 3% річних у розмірі 6 144,61 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція». Відповідачі були споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартирі [ADDRESS] у вказаному будинку. Відповідачі своєчасно з жовтня 2014 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з серпня 2017 року - з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.10.2021 становить 80 107,36 грн. Інфляційна складова боргу становить 14 214,95 грн., 3% річних від суми боргу - 6 144,61 грн. Тому всього з відповідачів підлягає до стягнення сума 100 466,92 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 11.11.2021 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, призначено справу для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 20.12.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] , в якому зазначено про те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] єненалежними відповідачами по справі, оскільки у липні 2021 року на підставі договору дарування квартири саме [PERSON] являється єдиним власником вказаної квартири, а тому обов`язок зі сплати боргів покладений на неї. Крім того, просила застосувати строки позовної давності, оскільки борг виник з 2014 року, а з позовом до суду позивач звернувся у листопаді 2021 року. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належним чином повідомлялися про розгляд справи у суді, однак не скористались процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, тому суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами. 04.01.2022 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій викладені заперечення щодо застосування строку позовної давності, оскільки він переривався частковою сплатою наявного боргу. Щодо належного відповідача зазначено, що оскільки всі відповідачі являються споживачами наданих послуг, то обов`язок зі сплати боргу покладено солідарно на них, а не на власника квартири. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як убачається з матеріалів справи, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція». Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», а відтак є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою. 30.07.2021 між відповідачами укладено договір дарування квартири, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подарували належні кожному 1/3 частки квартири [ADDRESS] [PERSON] . Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг, на час виникнення спірних правовідносин, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-Реконструкція». З матеріалів справи вбачається, що проект договору про надання ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511). Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до п.п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Так, виходячи з вищенаведеного, не дивлячись на те, що відповідач впродовж певного періоду споживала послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, остання не звільняється від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 401/710/15. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором, актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Враховуючи зазначене, суд вважає, що на відповідачів покладено солідарний обов`язок зі сплати боргу за надані їм комунальні послуги з централізованого опалення з жовтня 2014 року та гарячого водопостачання з серпня 2017 року. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі з жовтня 2014 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з червня 2017 року - з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.09.2021 становить 100 466,92 грн., з яких: заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання - 80 107,36 грн.; інфляційна складова боргу - 14 214,95 грн.; 3 % річних - 6 144,61 грн. Щодо застосування строків позовної давності суд дійшов до наступних висновків. За статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Як вбачається із матеріалів справи відповідачі періодично частково сплачували за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, а саме: у 2015 році 1 414,80 грн., у 2017 році - 770,00 грн., у 2018 році - 200,00 грн., що свідчить про визнання відповідачами свого обов`язку по сплаті коштів за вказані послуги та наявності відповідної заборгованості, у зв`язку із чим перебіг позовної давності переривався. Частиною 3 ст. 264 ЦК України визначено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Таким чином, судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом в межах строку позовної давності. Відповідачами всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2 270,00 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved