Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

До Кіровського районного суду міста Кіровограда 06 січня 2022 року звернулась [PERSON] із заявою щодо видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] , який мешкає за адресою : [ADDRESS] на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] , [INFO] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] перебувати в місці перебування [PERSON] [INFO] (за місцем роботи) Приватне підприємство «ТекЦентр», що знаходиться за адресою: місто Кропивницький, вулиця Родимцева, будинок № 102; заборонити [PERSON] , [INFO] наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) та інших місць частого відвідування (перебування) [PERSON] [INFO] ; заборонити [PERSON] , [INFO] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] [INFO] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, переслідувати її та в будь-який інший спосіб спілкуватися з нею. В обгрунтування поданої заяви про видачу обмежувального припису заявник зазначає, що з 07.04.1990 року вона та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16.12.2021 року шлюб було розірвано. Під час спільного проживання [PERSON] постійно підіймав на заявника руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдав тілесних ушкоджень, внаслідок чого неодноразово викликалась поліція, що фіксувала вказані обставини. Постійні побиття з боку [PERSON] стали підставою для розірвання шлюбу, втім, як зазначає заявник, останній не залишає її у спокої, весь час переслідує, в тому числі і до місця роботи, виносить з дому речі та кошти, погрожує особисто та по телефону фізичною розправою та неприємностями на роботі спільним синам. Як зазначає [PERSON] , за її заявами до поліції тільки у 2021 році відносно [PERSON] складено три протоколи про адміністративне правопорушення за статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та було видано три термінових забороннних приписів стосовно кривдника. У Кіровському районному суді міста Кіровограда перебуває на розгляді кримінальна справа № 1-кп/404/326,21 за кримінальними провадженнями № 12021121130001531 від 03.09.2021 року та № 12021121130000175 від 31.10.2018 року, і обидва по обвинуваченню [PERSON] у скоєні кримінального правопорушення передбаченого статтею 125 Кримінального кодексу України. У 2022 році Кропивницьким відділом поліції Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області вже відкрито кримінальне провадження № 12022121130000015 від 04.01.2022 року. Таким чином, вважає, що є особою, яка зазнала домашнього насильства, а зважаючи на той факт, що після завершення дії тимчасових заборонних приписів насильство неодноразово відновлювалось, отже вважає дієвим та ефективним способом захисту від домашнього насильства застосування до [PERSON] обмежувального припису (а.с.1-4). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цивільної справи № 404/145/22, № провадження 2-о/404/8/22 визначено суддю Кіровського районного суду міста Кіровограда Кулінка Л.Д. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10 січня 2021 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження (а.с.19). Через канцелярію суду [PERSON] подано заперечення (вх. № 925 від 12.01.2022 року) щодо застосування до нього обмежувального припису, в яких зазначено, що постановами від 18.10.2021 року по справі № 404/6939/21 № провадження 3/404/2380/21, та від 21.12.2021 року по справі № 404/8760/21 № провадження 3/404/2856/21 адміністративні провадження відносно нього за ознаками адміністративного правопорушення, передачені частино першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закриті за відсутності складу та події правопорушення. Крім того ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14.12.2021 року по справі № 404/7071/21, № провадження 1-кп/404/326/21 [PERSON] звільнено від кримінальною відповідальності передбаченої статтею 125 Кримінального кодексу України у зв`язку з примиренням сторін. А тому вважає, що доводи заявника, про застосування до неї домашнього насильства є надуманими, всі матеріали адміністративних та кримінальних справ є сфабрикованими та такими, що не відповідають дійсності. В судовому засіданні заявник та її представник, адвокат Майнард Н.О. заяву підтримали, з наведених у ній підстав та просили її задовольнити. Заявник пояснила, що постійно потерпає від фізичного та психологічного насилля зі сторони [PERSON] , побоюється за своє життя та здоров`я, оскільки з боку останнього постійно лунають погрози, а тому вважає дієвим та ефективним захистом від домашнього насильства застосування обмежувального припису до кривдника. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви, посилаючись на те, що вказані у заяві події не відповідають дійсності. Зазначив, що постійно перебуває на роботі, додому з`являється пізно ввечері, не застосовує ні психологічного ні фізичного насилля до заявника, навпаки вважає, що сам потерпає від психологічного впливу з боку колишньої дружини та синів. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, адвоката Майнард Н.О., заінтересованої особи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції 07 квітня 1990 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 315. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка: [PERSON] , дружини: [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 02.07.2011 року (повторно) (а.с. 11). Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 грудня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 07 квітня 1990 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис за № 315, розірвано (а.с.12). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14770439 від 04.06.2007 року виданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності у рівних частках по ? [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку із вчиненням [PERSON] по відношенню до [PERSON] домашнього насильства у вигляді виражання нецензурною лайкою, погрозами, побиттям, відносно останнього працівниками поліції складено термінові заборонні приписи стосовно кривдника серія АА № 060260 від 02.09.2021 року, серія АА № 237025 від 14.11.2021 року, серія АА № 237077 від 03.01.2022 року (а.с. 6-8). Доводи заінтересованої особи щодо не притягнення його до адміністративної відповідальності підтверджено, так як постановами Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 грудня 2021 року (справа № 404/8760/21, № провадження 3/404/2856/21) та від18 жовтня 2021 року (справа № 404/6939/21, № провадження 3/404/2380/21) адміністративне провадження відносно [PERSON] за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Водночас, згідно довідок № 7103 від 02.09.2021 року та № 98 від 03.01.2022 року виданих Комунальним некомерційним підприємством «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Міської ради міста Кропивницького [PERSON] отримано тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканей верхніх кінцівок, ніг та попереку, забої правового передпліччя, лівого стегна, поясниці (а.с.9-10). По факту побиття заявниці, нанесення їй тілесних ушкоджень 03.01.2022 року, на підставі її заяви Кропивницьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області винесено постанову від 04.01.2022 року про призначення судово-медичної експертизи (а.с.13), висновку на даний час не має, однак в матеріалах справи містяться відомості про обвинувачення [PERSON] за частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України. Під час розгляду цієї справи надавався висновок судово-медичного експерта Кіровоградського облбюро СМЕ, ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації № 656/640 у [PERSON] маються тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.14-15). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14.12.2021 року (справа № 404/7071/21, № провадження 1-кп/404/326/21) заяву потерпілої [PERSON] про звільнення обвинуваченого [PERSON] від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України та закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням, на підставі статті 46 Кримінального кодексу України, задоволено. Звільнено від кримінальної відповідальності [PERSON] за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України, у зв`язку із примиренням з потерпілою. Кримінальне провадження №12021121130001531 від 03.09.2021 року за обвинуваченням [PERSON] [INFO] , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України, закрито. При цьому суд звертає увагу, що таке звільнення [PERSON] відбулося з нереабілітуючих підстав, а це означає що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак через певні обставини кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Відповідно до частини першої статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як наголошує частина друга статті 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. У частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 Цивільного процесуального кодексу України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19 вказано, що «відповідно до частин першої, другої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Тому висновок судів про неможливість задоволення вимог постраждалої щодо видачі обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] щодо прав на квартиру [ADDRESS], 1/8 частки у праві спільної власності на яку належить [PERSON], є помилковим, оскільки позбавляє позивача гарантій на спеціальні засоби правового захисту, які передбачені Законом № 2229-VIII». Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Згідно пункту 14 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункту 17 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є сином заявника та заінтересованої особи пояснив, що батько давно вже застосовує фізичне насильство до матері, зловживає алкогольними напоями, постійно погрожує матері фізичною розправою, закривається та не пускає її до спільного помешкання. Показання свідка приймаються судом до уваги, так як обставини повідомлені ним не суперечили доводам заявниці, іншим доказам у справі. Прослухавши долучений до матеріалів справи аудіозапис телефонної розмови [PERSON] з [PERSON] з`ясовано, що [PERSON] виражається нецензурною лайкою, погрожує заявниці фізичною розправою. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо заявника, а тому є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, можливе настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними, підтверджуються матеріалами справи та не спростовані заінтересованою особою. Водночас, суд вважає, що застосування до [PERSON] обмежувального припису строком на 1 (один) місяць є достатнім та співмірним заходом застереження заявниці від вчинення домашнього насильства, а тому задовольняє заяву частково.

Outcome: partial