Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кропивницький міський відділ державної реєстрації акті цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про виключення з актового запису №273 від 14 лютого 2012 року про народження [PERSON] , [INFO] , вчиненого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, відомості про батька [PERSON] , громадянина України.. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 26.04.2022 року по 02.02.2012 року. Рішенням Кіровського районного суду від 02.02.2012 рову по справі № 2-5901/11 шлюб розірвано та зазначено, що під час шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . [INFO] позивача записали батьком [PERSON] , який народився [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження від 14 лютого 2012 року, серія [NUMBER] , виданим Центральним: відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запас № 273. Позивач вказує, що не може бути рідним батьком дитини - [PERSON] , так як з 2011 року перебував під слідством у Кіровоградській установі виконання покарань Управління дер\-жавної пенітенціарної служби в Кіровоградській області, а в подальшому ві\-дбував покарання у вигляді 4-рьох років позбавлення волі у Кропивницькій виправній колонії № 6. Рішенням Кіровського районного суду від 02.02.2012 року по справі № 2-5901/11 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що в свою чергу підтверджує той факт, що на момент народження дитини - [PERSON] більше двох років не проживали разом. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.12.2020 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання /а.с.20-21/. Позивач 12.02.2021 року звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, згідно якої просить припинити стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що стягуються з нього за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда у цивільній справі №404/320/15-ц від 14.05.2015 року, починаючи з дня набрання рішенням законної сили /а.с. 33-34/. За клопотанням позивача ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.02.2021 року по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст. ст.384, 385 КК України. На вирішення експерту поставлено наступне питання: Чи являється [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] ? /а.с. 51-53/. 16.06.2021 року до суду надійшов висновок експерта від 04.06.2021 року №СЕ-19/111-21/14500-БД за результатами проведеної судової молекулярно-генетичної експертизи, в зв`язку з чим ухвалою суду від 28.07.2021 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому засіданні. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву якою просив проводити судове засідання без його участі, вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала заяву якою позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12, частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 14.02.2012 року зроблено відповідний актовий запис за №273. Його батьками вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 14.02.2012 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області. /а.с.14/. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02.02.2012 року по справі за № 2-5901/2011 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 180 - розірвано . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 51 Конституції України, ч.ч. 2, 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 3, 4 ЦПК України і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушено. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України (стаття 1). Відповідно до частини восьмої та дев`ятої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Так, порядок визначення походження дитини регулює глава 12 СК України. Як передбачено частиною 1 статті 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно з вимогами статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ст.. 126 СК України). Відповідно до частини 1 та 2 статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (частина 3 статті 136 СК України). За змістом частини 5, 6 статті 136 СК України, не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України» судам слід ураховувати, що відповідно до ст.136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктами 2.13, 2.13.1 "Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання", затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Позивач зазначає, що в момент реєстрації його батьком [PERSON] , [INFO] , так як з 2011 року він перебував під слідством у Кіровоградській установі виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби в Кіровоградській області, а в подальшому відбував покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі у Кропивницькій виправній колонії № 6. . Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-21/14500-БД від 04.06.2021 року біологічне батьківство [PERSON] , [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] виключається. Отже, вказаний експертний висновок у відповідності до положень ЦПК України є належними і допустимим доказом, експертиза проводилася відповідно до обраних експертом методик, з дотримання інструкції про порядок проведення та оформлення експертних досліджень, будь-яких спростувань цього висновку, або інших висновків експертів, сторонами не було надано. За вказаного, судом достовірно встановлено, що позивач не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи. Вимога позивача про звільнення його від сплати аліментів на дитину не підлягає задоволенню з наступних підстав. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом, а ст.. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення виплати аліментів. За приписами ч. 2 ст. 197 СК України вказано, шо за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких можна встановити обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Позивачем не надано доказів стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] . За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження відповідних обставин, неможливо встановити дійсні фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн. та витрати на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 7 614,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial