Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у належному їй будинку за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що їй належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . У належному їй житловому будинку зареєстровані відповідачі, однак за місцем реєстрації вони не проживають: [PERSON] не проживає з травня 2020 року, а [PERSON] не проживає з серпня 2020 року. Особистих речей відповідачів у будинку немає, оплату комунальних послуг вони не здійснюють, не відносяться до місця реєстрації як до основного свого місця проживання. Перешкод у проживанні в будинку вона не чинила. У зв`язку з реєстрацією відповідачів вона змушена сплачувати за них комунальні послуги, не має можливості отримати субсидію. Також вона не може розпорядитись житловим будинком шляхом відчуження, оскільки покупці не бажають купувати нерухомість з зареєстрованими особами. Добровільно знятись з реєстрації відповідачі не бажають. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Завгородня В.В., до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 19.01.2022 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за відсутності позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов не подали. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник третьої особи, Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, пояснень щодо позову не подав. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ст. 223 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до договору дарування від 23.08.2012, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою\~Т.М., [PERSON] отримала у власність житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу № 6625 від 20.09.2021, виданого Центром надання адміністративних послуг Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до складеного комісійно Акту обстеження умов проживання від 20.09.2021, [PERSON] з 24.05.2020, а [PERSON] з 02.08.2020 не проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною 1 статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого\~будинку,\~які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначені у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм, правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що відповідачі не є власниками чи співвласниками житлового будинку, жодних майнових прав на означений житловий будинок наразі вони не мають. Відповідачі тривалий час (більше одного року) не проживають у житловому будинку, не відносяться до зареєстрованого місця проживання як до основного свого місця проживання, не зберігають у житловому будинку своїх речей. Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідачі не надали суду доказів відсутності об`єктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, наявності поважних причин непроживання у житловому будинку більше одного року, наявності з позивачем якихось домовленостей щодо цього, тобто не спростували обставин на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що реєстрація відповідачів у житловому будинку позивача створює позивачу перешкоди у здійсненні ним свого права власності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved