Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивованим тим, що [INFO] померла мати сторін [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на домоволодіння [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, однак спадщину не прийняла, оскільки хворіла. Також спадкоємцем є [PERSON] , яка спадщину прийняла, однак не повідомила нотаріусу про наявність інших спадкоємців. 16.08.2016 [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого вона стала власником будинку [ADDRESS] . Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.08.2019 первісному позивачу було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Первісний позивач звернулась в січні 2020 року до приватного нотаріуса Анцут Л.М. із заявою про видачу свідоцтва на спадщину. Нотаріус витребувала з Державного нотаріального архіву Вінницької області спадкову справу до майна померлої [PERSON] та надала [PERSON] постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки інший спадкоємець, а саме [PERSON] отримала свідоцтво на право на спадщину на усе спадкове майно. Зважаючи на те, що спадкові права [PERSON] були порушені, оскільки вона є спадкоємцем першої черги за законом після померлої [PERSON] та спадщину прийняла, вона звернулась до суду з даним позовом в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім`я [PERSON] 16.08.2016, на житловий будинок [ADDRESS] , скасувати рішення про державну реєстрацію, яке було вчинено на підставі вказаного вище свідоцтва, провести перерозподіл спадщини між спадкоємцями [PERSON] , визначивши за [PERSON] 1/2 частку спадкового майна, а також визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10.02.2021 позов залишено без руху. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01.03.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 26.03.2021 до суду надійшов зустрічний позову [PERSON] , мотивований тим, що її матері [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] , а [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] . На початку березня 1995 року [PERSON] та [PERSON] вирішили продати свої квартири і купити житловий будинок. 06.03.1995 вони продали належні їм квартири та в той же день придбали житловий будинок [ADDRESS] , шляхом укладення між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу 23/50 частин будинку, та договору купівлі-продажу 27/50 частину будинку між [PERSON] та [PERSON] . Так, як на час укладення договору купівлі-продажу чоловік [PERSON] зловживав алкогольними напоями, вона вирішила оформити свою частину будинку на матір. В подальшому [PERSON] проживала в своїй 14/25 частині будинку, а [PERSON] в своїй 11/25 частині. 06.07.2015 [PERSON] часто хворіла, а тому [PERSON] доглядала за нею. За весь час [PERSON] навідала матір лише декілька разів, допомогу на її утримання не надавала. Враховуючи те, що [PERSON] був наданий строк на прийняття спадщини та вона спадщину прийняла, відповідач зазначила, що вона вимушена визнати за позивачем право на частину майна в порядку спадкування після померлої матері, а не на майно, яке належало їй особисто, але було зареєстровано на їх матір. Зважаючи на викладене, відповідач звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 14/25 частин будинку [ADDRESS] , які складаються із: кімнат (2-3, 2-4, 2-5) в житловому будинку літ. А, в сінях «а2», кухні (1-4), ванної (2-2), прибудови (1), в сінях літ. «а», ганку літ. «а1», загальною площею 63,4 кв.м., гаража літ. «В», огорожі літ. «1», воріт літ. «2», 1/2 частина відмостки літ. «1»; провести розподіл 11/25 частин житловому будинку [ADDRESS] , визнавши за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частину будинку, яка належала померлій [INFO] [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на її користь витрати в розмірі 8595,00 грн. на поховання [PERSON] та встановлення надгробного пам`ятника; стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати у виді судового збору та витрат на професійну правову допомогу. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31.03.2021 задоволено клопотання сторін про витребування доказів, об`єднано в одне провадження первісний та зустрічний позови. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.04.2021 виправлено описку в ухвалі суду від 31.03.2021. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.04.2021 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 18.05.2021 до суду надійшов відзив на зустрічний позов, мотивований тим, що спадковий будинок [PERSON] придбала за кошти, які вона отримала від продажу квартири [ADDRESS] , із особистих заощаджень та від коштів, які надала їй родина [PERSON] . В свою чергу [PERSON] гроші отримані за продаж своєї квартири вклала в розвиток бізнесу, придбання металевої конструкції на базарі та придбання транспортних засобів. Крім того, в договорах купівлі-продажу часток будинку вказано, що [PERSON] та [PERSON] отримали кошти від покупця [PERSON] повністю до підписання таких договорів. Також, [PERSON] не зазначила нотаріусу про те, що мати є власником частини спадкового будинку, а оформила право власності в порядку спадкування на весь будинок. Щодо витрат на поховання, то [PERSON] отримала від Пенсійного фонду допомогу на поховання матері. Крім того, [PERSON] пропустила строк на пред`явлення позовної вимога про відшкодування витрат на поховання, а тому [PERSON] просить відмовити в задоволенні даної вимоги у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Щодо витрат на встановлення надгробного пам`ятника, сторони домовились, що [PERSON] встановлює пам`ятник батькові, а [PERSON] матері. Таким чином, сторони дійшли мирного врегулювання такого питання, а тому така позовна вимога не підлягає задоволенню. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.05.2021 закрито підготовче провадження у справі, викликано свідків. Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримала. Вимоги за зустрічним позовом визнала частково, в задоволенні вимог зустрічного позову про розподіл спадщини в частці, про яку просить [PERSON] просила відмовити. Просила визнати з позивачем за первісним позовом право на 1/2 спадкового майна. Витрати на поховання визнала частково, оскільки [PERSON] отримала компенсацію від пенсійного фонду на поховання матері. Щодо витрат на встановлення пам`ятника, то сторони домовились, що [PERSON] встановить пам`ятник померлому батьку, а [PERSON] матері. Також зазначила, що спадковий будинок повністю належав матері. Після продажу своєї квартири [PERSON] вклала гроші в бізнес, а також придбала МАФ. Крім того, зазначила, що [PERSON] коли оформляла спадщину, не сказала нотаріусу про належну їй частини будинку, а оформила в порядку спадкування право на весь будинок. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 20.07.2021 первісний позов визнала частково. Пояснила, що вона з матір`ю проживала в одному будинку. Вказаний будинок вони купили разом з матір`ю на кошти, які отримали від продажу належних їм однокімнатних квартир. Будинок повністю оформила на матір, оскільки у неї був чоловік з яким в них були погані відносини, він зловживав алкоголем, а тому, щоб в разі розірвання шлюбу не ділити майно, будинок повністю записали на матір. Ділити частину будинку з сестрою готова лише ту, в якій жила матір, і яка фактично їй і належала. Представник [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] та [PERSON] свої квартири продали в один день і в той же день придбали будинок, який поділили за домовленістю, а саме 27/50 відійшло [PERSON] , а 23/50 - [PERSON] . Первісний позов визнала частково, просила поділити спадщину в розмірі 11/25 будинку, а саме кожному із спадкоємців по 1/4 частині. Зустрічний позов підтримала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні 20.07.2021 пояснив суду, що коли одружився з [PERSON] , то теща [PERSON] отримала квартиру. В подальшому взамін цієї квартири тещі та двом її дочкам надали кожній по однокімнатній квартирі. Потім, теща з жінкою продали свої квартири і купили один будинок на два входи. Він продавав ці квартири і кпив будинок за виручені кошти в оди і той же день. Кошти за квартири їх покупці одразу передали продавцям будинку, оскільки вони усі разом зібрались для домовленості про купівлю-продаж зазначеної нерухомості. Частина коштів залишилась і за них вони робили ремонт в цьому будинку. Будинок потребував капітального ремонту, а тому він особисто будував і добудовував там все, робив ремонти ще навіть і після смерті тещі. В судове засідання 22.12.2021 не з`явився. Про час та місце проведення судового засідання повідомлений завчасно та належним чином. Треті особи за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились. Про час та місце проведення судового розгляду повідомлені завчасно та належним чином. Слухавши пояснення представників сторін спору, відповідача, третьої особи [PERSON] , показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (Т.1,а.с.8). [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (Т.1,а.с.9). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (Т.1,а.с.7). В позові зазначено, що після померлої [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] . Так, суду надано договір купівлі-продажу, укладений 06.03.1995 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори Кориняк Л.М., за яким [PERSON] придбала у [PERSON] 23/50 частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною часткою надвірних будівель, за 35 000 000,00 карбованців, які продавець [PERSON] одержав від покупця [PERSON] повністю до підписання цього договору (Т.1, а.с.61,62). Також, договір купівлі-продажу, укладений 06.03.1995 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори Кориняк Л.М., за яким [PERSON] придбала у [PERSON] 27/50 частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною часткою надвірних будівель, за 45 000 000,00 карбованців, які продавець [PERSON] одержав від покупця [PERSON] повністю до підписання цього договору (Т.1, а.с.63,64). Відповідно до листа № 966 від 28.06.2017 КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 25.09.2017 без урахування самочинної прибудови літ. «а4» складає 163 560,00 грн. Назва вулиці та нумерація будинку по [ADDRESS] , змінилася на [ADDRESS] на підставі рішення Могилів-Подільської міської ради 5 сесія 22 скликання від 12.05.1995 та нумерації проведеної в 1997 році затвердженої рішенням виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради № 382 від 25.12.1997 «Про затвердження переліку вулиць міста з новою нумерацією домоволодіння» (Т.1, а.с.14). З матеріалів спадкової справи № 44/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] слідує, що спадщину після її смерті прийняли [PERSON] та [PERSON] (Т.1, а.с.85-153). Так, 16.08.2016 приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Горбоконь О.Г. було видано на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на житловий будинок [ADDRESS] , який належав померлій [INFO] [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу 23/50 та 27/50 частин будинку від 06.03.1995 (Т.1,а.с.124). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 228280228 від 16.10.2020 власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2016 (Т.1,а.с.12). Таким чином, [PERSON] оформила в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] право власності на 100% зазначеного вище будинку. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.08.2019, яке набрало законної сили 24.12.2019, [PERSON] було надано додатковий строк терміном 1 місяць для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (Т.1,а.с.10). Позивач звернулась до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Анцут Л.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , однак їй було відмолено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки, крім іншого, іншому спадкоємцю першої черги уже видано свідоцтво про право на спадщину за законом на усе спадкове майно (Т.1,а.с.11). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право [PERSON] підлягає захисту в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як вже зазначалось вище, спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON] (Т.1, а.с.85-153). У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зроблено висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Аналіз наведеного дає змогу дійти висновку про те, що порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб, яким в даному випадку є позивач [PERSON] , як спадкоємеця першої черги за законом, є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. Щодо обсягу спадкового майна, яке залишилось після померлої [PERSON] , то в зустрічному позові [PERSON] зазначила, що матері належали лише 23/50 частина будинку [ADDRESS] , тоді як [PERSON] належала інша 27/50 частина будинку. На підтвердження своїх заперечень, [PERSON] у зустрічному позові та в судовому засіданні зазначила, що їй та матері належали однокімнатні квартири, які вони продали та на отримані кошти придбали вказаний вище будинок. Так, згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.04.1993 [PERSON] дійсно належала квартира [ADDRESS] тоді, як не лише [PERSON] , але і [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25.02.1995 (Т.1, а.с.51-56). Згідно договору купівлі-продажу від 06.03.1995 [PERSON] дійсно продала квартиру [ADDRESS] [PERSON] за 50 000 000,00 карбованців, які продавець [PERSON] одержала від покупця [PERSON] повністю до підписання цього договору (Т.1, а.с.57,58). Згідно договору купівлі-продажу від 06.03.1995 [PERSON] , що діяла від свого імені та від імені неповнолітніх дітей [PERSON] , 1984 року народження, [PERSON] , 1985 року народження, [PERSON] , також продали квартиру [ADDRESS] [PERSON] за 50 000 000,00 карбованців, які продавці [PERSON] , [PERSON] та за неповнолітніх дітей одержала матір [PERSON] від покупця [PERSON] повністю до підписання цього договору (Т.1.,а.с.59,60). Твердження відповідача та третьої особи [PERSON] про те, що покупці квартир передали гроші продавцям будинку спростовується записами у вказаних вище договорах купівлі-продажу будинку, де вказано, що [PERSON] передала грошові кошти [PERSON] та [PERSON] повністю до підписання вказаних договорів. Стверджуючи про те, що [PERSON] належало 27/50 частин будинку, а [PERSON] лише 23/50 частини, відповідачем не спростовано доводи сторони позивача, про те, що під час оформлення спадщини в 2016 році після померлої матері [PERSON] не повідомила нотаріусу про належність їй частини такого нерухомого майна і не вчинила жодних дій щодо оформлення такого майна, як її власності, а не власності її померлої матері, в тому числі не зверталась з даного приводу до суду. Фактично відповідач звернулась з такою позовною вимогою лише через п`ять років в зустрічному позові, коли інший спадкоємець звернулась щодо оформлення своїх спадковий прав. При цьому, в матеріалах спадкової справи № 44/2016 наявна заява [PERSON] від 16.08.2016 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, в якій вона зазначила, що померлій [INFO] [PERSON] належав весь житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] . Також в цій заяві [PERSON] зазначила, що крім неї інших спадкоємців немає, що фактично не є правдою з огляду на досліджені вище докази (Т.1, а.с.91). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що вона є сусідкою та товаришує з [PERSON] , оскільки проживає по [ADDRESS] ще з 1990 року. Будинок [ADDRESS] був розділений на дві частини і до того, як там почали проживати [PERSON] та [PERSON] будинок належав двом власникам. [PERSON] їй казала, що вони продали дві квартири і купили будинок, але оформили на маму, щоб її чоловік не ділив з нею майно в разі розлучення. Мати жила зі сторони городу, а [PERSON] зі сторони вулиці. В хаті зробили капітальний ремонт, який робив [PERSON] чоловік [PERSON] . Будинок обклали цеглою. В [PERSON] ще була дочка [PERSON] , однак свідок її лише один раз бачила у [PERSON] і [PERSON] ще жалілась, що сестра мамі не допомагає. [PERSON] казала, що з [PERSON] вони не дружать. [PERSON] дійсно колись торгувала на базарі одягом. Свідок присутня при їх сімейний розмовах не була, лише спілкувалась з [PERSON] та [PERSON] . Хто їх батьку ставив пам`ятник вона не знає. В Києві [PERSON] теж працювала, але коли ще її мама ходила, а коли уже хворіла, то [PERSON] вже повернулась додому і доглядала маму. Яка була в [PERSON] пенсія і хто її забирав, вона не знає. Хто гроші давав на хату і хто за поховання платив не знає. Чому [PERSON] не переписала за життя хату на [PERSON] не знає. Разом з тим, показання [PERSON] про те, що [PERSON] та [PERSON] продали дві квартири і купили будинок фактично зводяться до того, що це інформація зі слів відповідача з якою вони спілкуються з часу придбання вказаного майна. Крім того, доводи відповідача з приводу належності їй Ѕ частини будинку, який був оформлений на її матір, не відповідають тим правовідносинам, які склались при відчуженні того майна, від продажу якого, як стверджує позивач, вона отримала кошти на придбання такої частини будинку, оскільки згадана нею квартира належала не лише їй, але і її чоловіку та двом неповнолітнім дітям. Враховуючи викладені вище обставини, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову, у зв`язку з недоведеністю, в частині вимог щодо визнання за відповідачем права власності на 14/25 частин будинку [ADDRESS] та проведення розподілу лише 11/25 частин житловому будинку [ADDRESS] в порядку спадкування. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що наявні підстави вважати, що після померлої [INFO] [PERSON] залишилось спадкове майно у виді житлового будинку [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Враховуючи викладене, слід провести перерозподіл спадщини [PERSON] між її спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] та визначити, що кожному із спадкоємців належить по 1/2 частини спадкового майна. Суд також вважає за необхідне частково задовольнити вимогу [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом виданого на ім`я [PERSON] в частині права власності на 1/2 частину нерухомого майна, оскільки [PERSON] належить лише половина спадкового майна. Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зважаючи на положення вказаної норми, а також те, що суд вирішив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом виданого на ім`я [PERSON] лише в частині права власності на 1/2 частину нерухомого майна, суд вважає за необхідне скасувати рішення про державну реєстрацію, також лише в частині права власності на 1/2 частину нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання права. Зважаючи на положення вказаних вище норм, слід визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] витрат на поховання [PERSON] та встановлення надгробного пам`ятника суд прийшов до таких висновків. Частиною 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. На підтвердження понесених [PERSON] витрат на поховання [PERSON] суду надано товарний чек № 491 від 27.12.2019 на суму 2690,00 грн., а на встановлення надгробного пам`ятника - квитанцію № 86 від 29.12.2019 на суму 14 500,00 грн. (Т.1,а.с.67,68). Таким чином, загальний розмір витрат становить 17 190,00 грн. (14 500,00 + 2690,00 = 17 190,00). Разом з тим, згідно листа № ЕП-1636/21 від 16.07.2021 ГУ ПФУ у Вінницькій області допомогу на поховання [PERSON] , яка померла [INFO] , отримала [PERSON] 09.07.2015 у розмірі 2483,18 грн. (Т.1,а.с.215). Таким чином, сума витрат на поховання [PERSON] та встановлення надгробного пам`ятника в загальному розмірі становить 14 706,82 грн. (17 190,00 - 2483,18 = 14 706,82). Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на поховання [PERSON] та встановлення надгробного пам`ятника в розмірі 7353,41 грн., тобто половину понесених витрат, оскільки спадщина належить їм в рівних частках. Питання щодо строку позовної давності щодо вимоги про компенсацію витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника суд не вирішує, оскільки таку вимогу визнала представник позивача, єдине її заперечення зводилось до того, що сума витрат, яка підлягає поділу між спадкоємцями підлягає зменшенню на розмір допомоги, яку відповідач отримала на ці цілі від Пенсійного фонду. При цьому, доводи сторони позивача про те, що між сторонами була досягнута домовленість про встановлення надгробних пам`ятників батькам окремо, кожна за свій рахунок, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки така обставина не була визнана відповідачем і не була доведена жодним доказом. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Решту судових витрат у виді судового збору слід залишити за позивачем та відповідачем. Враховуючи викладене вище, положення ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 16, 1216, 1218, 1232, 1261, 1267, 1296, 1301,

Outcome: partial