Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінфорс» (далі - ТОВ «ФК «Фінфорс»), в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, який вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 18 лютого 2021 року вчинено виконавчий напис у зв`язку із боргом за кредитним договором, укладеним між позивачем та ТОВ «ФК «Фінфорс». Позивач посилався на те, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства. Так, нотаріус не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом та не перевірив наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Посилаючись на викладене, позивач просив про задоволення позову. До позовної заяви позивач додав клопотання про витребування доказів, в якій просив витребувати у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. документи, які підтверджують безспірність вимог стягувача та на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Ухвалою судді від 27 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 27 квітня 2021 року у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено з підстав того, що позивачем не надано доказів самостійного вжиття заходів щодо отримання доказів та не вказано причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відзив від відповідача не надійшов. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] вказував на те, що приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В.18 лютого 2021 року вчинено виконавчий напис № 1686 у зв`язку із боргом за кредитним договором, укладеним між позивачем та ТОВ «ФК «Фінфорс». 15 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №64699261. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У відповідності до ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, у всіх справах, саме на сторони, особливо на позивача лягає обов`язок довести ті обставини, на які він посилається. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Доказами, у контексті статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами у цивільному процесі можуть бути: письмові, речові та електронні докази; висновки експертів; показання свідків. Звертаючись до суду з позовом, позивач не надав доказів вчинення приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною оспорюваного ним виконавчого напису, доказів відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом, що вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, тобто не надано доказів порушення його прав внаслідок вчинення приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною виконавчого напису. Суд, оцінюючи належність, допустимість, з урахуванням принципу диспозитивності, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, про відмову у задоволенні позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати понесені позивачем не відшкодовуються. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed