Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою Шульгинської сільської ради об`єднаної територіальної громади про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з земельної ділянки площею 3,6886 га, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ЛГ № 025376 та права на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії ЛГ № 10028357. За життя [PERSON] був складений заповіт, згідно якого вона вказану земельну ділянку та право на земельну частку (пай) заповіла позивачу. На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , оскільки являється спадкоємцем за заповітом, але в нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та він не має свідоцтва про смерть спадкодавця, в зв`язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів звернувся до суду з позовом та прохає визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку та право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у його відсутність. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у його відсутність. Представник відповідача Шульгинської сільської ради об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, просить розглянути справу на розсуд суду. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується Повним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00034307890 від 21.12.2021 року, відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,6886 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛГ № 025376, що підтверджується копією вказаного державного акту, яка мається в матеріалах справи та права на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ЛГ № 100283557, що підтверджується копією вказаного сертифікату. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. Згідно заповіту, посвідченого 08.05.2010 року приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Пульним М.М. за № 684, [PERSON] земельну ділянку розміром 6,6886 га, розташовану на території Хворостянівської сільської ради Старобільського району Луганської області належну їй згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛГ № 025376 та право на земельну частку (пай), члена КСП агрофірми «Приайдар`я» с. Хворостянівка Старобільського району Луганської області, належне їй на підставі сертифікату серії ЛГ № 0028357, виданого в листопаді 1996 року Старобільською районною державною адміністрацією, заповідала [PERSON] , тобто позивачу по справі. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛГ № 025376 та право на земельну частку підтверджується сертифікатом серії ЛГ № 0028357. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] , до складу спадкового майна входить земельна ділянка, яка знаходиться на території Хворостянівської сільської ради Старобільського району Луганської області та право на земельну частку (пай) члена КСП агрофірми «Приайдар`я» с. Хворостянівка Старобільського району Луганської області. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Окрім цього, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті заповідача [PERSON] має законне право на земельну ділянку та право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved