Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

24.11.2021 представник Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей [PERSON] внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою). У зв`язку із розглядом в Миргородському міськрайонному суді справи про стягнення з [PERSON] штрафу, Миргородська окружна прокуратура Полтавської області в квітні 2021 року звернулася до відділу «Служби у справах дітей» та центру соціальної служби міської ради про необхідність проведення обстеження умов проживання малолітніх [PERSON] і [PERSON] . Зазначили про необхідність перевірки виконання матір`ю [PERSON] батьківських обов`язків, а також перевірки цільового використання державних коштів на дітей. На початку травня 2021 року [PERSON] залишила своїх дітей на бабусю [PERSON] та прабабусю [PERSON] , а сама поїхала до м. Миргорода у справах і не повернулася. На телефонні дзвінки мати не відповідала, місце її знаходження було невідоме. Майже за 6 місяців [PERSON] жодного разу не приїхала до своїх дітей, не зателефонувала аби поцікавитися їх життям, станом здоров`я та успіхами, матеріальної допомоги на їх утримання не надсилала. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] , 07.07.2021 були взяті на облік відділу як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку із проживанням в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Протягом тривалого часу працівниками відділу «Служба у справах дітей», центру соціальних служб міської ради та начальником сектору ювенальної превенції Миргородського ВП здійснювалися заходи щодо повернення [PERSON] до дітей. Їй надавалися інформаційні та консультативні послуги щодо поновлення паспорта та відновлення соціальних виплат, неодноразово проводилися профілактичні бесіди з приводу зміни свого ставлення до виконання батьківських обов`язків, але [PERSON] до дітей не повернулася. Вона систематично змінювала місце свого проживання в м. Миргороді, вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями, часто перебувала в сумнівних компаніях. 27.07.2021 [PERSON] з`явилася до кабінету відділу «Служби у справах дітей» та надала письмову заяву, в якій зазначила, що вихованням та утриманням своїх дітей [PERSON] та [PERSON] не займається та в подальшому таких намірів не має. Також жінка наголосила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. 06.08.2021 на комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миргородської міської ради було розглянуто питання про стан виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно її малолітніх дітей. 14 вересня 2021 року їй було направлено повідомлення про проведення чергового засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якому мало повторно розглядатися питання щодо виконання [PERSON] батьківських обов`язків. 14 вересня 2021 року відповідачка не з`явилася на засідання комісії з питань захисту прав дитини. Питання щодо неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] було розглянуто без її участі. Комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миргородської міської ради прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та складено відповідний висновок. Тому позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей. Ухвалою судді від 25.11.2021 відкрито провадження в цивільній справі, постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с.41). 21.12.2021 справу призначено до судового розгляду (а.с.19). В судовому засіданні представники позивача Кириченко Ю.С. та Ревенчук С.Ю. , що діють на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали та просили позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , з підстав, викладених у позовній заяві. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася без пояснення причини неявки. Про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином через оголошення на офіційному сайті Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, що відповідає вимогам ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а також відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України (а.с. 51,52). Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлено ухвалу суду від 10.01.2022 про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.8,9). [PERSON] та [PERSON] , [INFO] взяті на облік відділу «Служби у справах дітей» Миргородської міської ради Полтавської області як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку із проживанням в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с.14,15). 27.07.2021 [PERSON] звернулася до відділу «Служби у справах дітей» із письмовою заявою, в якій зазначила, що вихованням та утриманням своїх дітей [PERSON] та [PERSON] не займається та в подальшому таких намірів не має. Зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав (а.с.21). 06.08.2021, 14.09.2021 на комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миргородської міської ради було розглянуто питання про стан виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно її малолітніх дітей. 14 вересня 2021 року комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миргородської міської ради прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , що підтверджується висновком про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав (а.с.37,38). [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків за ч.1. ст. 184 КУпАП (а.с.18), до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України вирок від 10.05.2018, за ч. 2 ст. 185 КК України вирок від 13.08.2018, за ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України вирок 12.10.2020 (а.с.23-31). Приписами ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Участі у їх вихованні, лікуванні не приймає, не турбується про їх здоров`я, взагалі не спілкується з ними, місце проживання дітей їй відоме. Фінансової допомоги для виховання та утримання дітей не надає, не виявляє у відношенні до дітей батьківської турботи, що дійсно вказує на неналежне виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування батьківськими обов`язками, в розумінні законодавчих положень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим і таким, що відповідає інтересам дітей та підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до ст.141 ЦПК України. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень.

Outcome: approved