Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивач в кінцевій редакції свого позову (а.с. 139) просить суд зобов`язати Макарівську квартирно-експлуатаційну частину району укласти з нею договір найму на квартиру [ADDRESS] , стягнути солідарно з відповідачів на її користь вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для приведення вказаної квартири в технічний стан придатний для експлуатації в сумі 54054,28 грн., витрати на проведення експертизи в сумі 15000 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30000 грн., а також сплачений судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 вересня 1986 року її батьку [PERSON] на підставі ордера №11/27 від 05.09.1986 була виділена вищевказана квартира, як службове житло, для проживання разом з членами його родини. 01 грудня 2003 року між Будинкоуправлінням №9 Макарівської квартирно-експлуатаційної частини (району) Міністерства оборони України та матір`ю позивача - [PERSON] був укладений договір найму житла, згідно якого останній та членам її сім`ї було надано наведену квартиру у безстрокове користування. 04 грудня 2006 року позивач звернулась до Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району з заявою щодо переукладення договору найму цієї квартири, зазначивши позивача наймачем даної квартири, однак відповіді на це звернення нею не отримано. Крім того, позивач зазначила, що відповідачі на підставі заочного рішення Радомишльського районного суду від 27.01.2021, яке наразі скасоване, зламавши замки вхідних дверей у спірній квартирі, вивезли з неї речі позивача та пошкодили цю квартиру, у зв`язку із чим позивач не в змозі у ній проживати. Зокрема, в квартирі було пошкоджено вікна, стеля та підлога, знищені шпалери на стінах, пошкоджено санвузол та електрична мережа. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20.09.2021 вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для приведення в технічний стан спірної квартири придатний для експлуатації становить 54054,28 грн. На думку позивача, відповідачі таким чином чинять їй перешкоди у користуванні цим житлом. Також позивач зазначила, що у зв`язку із зверненням до суду нею понесено вищевказані витрати на проведення експертизи та правову допомогу, які мають бути відшкодовані відповідачами. Ухвалою судді від 01.06.2021 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали з тих же підстав та просили його задовольнити. Представник відповідачів позов не визнала згідно відзивів (а.с. 50-60) та пояснень в судовому засіданні, остання просила відмовити у задоволенні позову, оскільки між матір`ю позивача та Будинкоуправлінням №9 вказаний договір найму від 01.12.2003 не укладався, а згідно наказу начальника Городоцького гарнізону від 07.05.2018 житловий фонд смт. Городок Житомирського району (військове містечко №6) було передано з балансу Будинкоуправління №9 до Макарівської КЕЧ району, а тому Будинкоуправління №9 не має повноважень на укладення з позивачем згаданого договору найму. Так само, на думку представника відповідачів, таких повноважень не має Макарівська КЕЧ району, а тому позивачу для поновлення права на житло та оформлення договору найму необхідно письмово звернутись до голови житлової комісії Житомирського гарнізону. Щодо пошкоджень у спірній квартирі, то 16.03.2021, коли працівники Будинкоуправління №9, Макарівської КЕЧ району та інші члени комісії зайшли до зазначеної квартири, то встановили, що вона вже знаходилась у стані, який описує позивач у своєму позові, тобто були пошкоджені вікна, стеля, підлога і санвузол. Тому доводи позивача про те, що відповідачі повинні відшкодуванні вказані збитки за ремонт квартири є безпідставними. 30 червня 2021 року позивач надіслала відповідь на вказані відзиви, згідно якого надала свої заперечення на ці відзиви, які є аналогічними до її доводів, які викладено у позові (а.с. 85-94). Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно талону (ордера) №11/27 від 05.09.1986 [PERSON] була виділена квартира [ADDRESS] , для проживання разом з членами його родини, в тому числі для проживання його доньки - позивача [PERSON] . Даний факт підтверджується вказаним талоном (а.с. 17) та не оспорюється сторонами по справі. 01.12.2003 між наймодавцем Будинкоуправління №9 та наймачем [PERSON] був укладений договір найму житла в будинках державного і комунального фонду про надання останній та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у користування квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). 19.11.2010 між Будинкоуправління №9 та [PERSON] укладений договір №5/10 №809 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в житловому будинку [ADDRESS] , вказаний договір згідно п. 17 набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом 5 років, та вважається продовженим у разі не заявлення за місяць до закінчення його дії однією б із сторін в письмовій формі про його розірвання або перегляду (а.с. 20-21). Згідно довідки Будинкоуправлінням №9 Макарівської КЕЧ району від 02.09.2020 №448 [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] . Склад сім`ї позивача складається лише з неї самої (а.с. 16 на звороті). 16.02.2006 [PERSON] та позивач звернулися до будинкоуправління з заявою, в якій просили переоформити особовий рахунок з [PERSON] на його сестру [PERSON] , тобто позивача. З цієї ж заяви вбачається, що проти вказаного переоформлення не заперечувала [PERSON] (а.с. 22). Дослідженими судом квитанціями підтверджується те, що позивач протягом 2019-2020 років сплачувала за комунальні платежі в спірній квартирі (а.с. 29-31), однак згідно довідки Будинкоуправлінням №9 Макарівської КЕЧ району від 18.06.2021 №291, станом на 01.06.2021 за позивачем рахувалась заборгованість за комунальні послуги в сумі 26529,57 грн. (а.с. 60). Згідно заяви позивача від 11.05.2021, остання просила Будинкоуправління №9 Макарівської квартирно-експлуатаційної частини (району) Міністерства оборони України укласти з нею договір найму спірної квартири (а.с. 24-25), однак листом Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району позивачу фактично відмовлено в укладенні або переукладенні цього договору найму та роз`яснено, що вселення до спірної квартири можливо після рішення суду, яке набрало законної сили, про надання позивачу права на вселення до цього житла (а.с. 25 на звороті). Як вбачається зі змісту рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 27.07.2021 по справі №289/1475/20, залишеного без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 29.12.2021, Макарівській КЕЧ району відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] (а.с. 185-187). Також судом встановлено, що житловий фонд смт. Городок Житомирського району (військове містечко №6) було передано з балансу Будинкоуправління №9 до Макарівської КЕЧ району. Дані обставини визнаються сторонами по справі, а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. У відповідності до ст. 63 ЖК Української РСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. За змістом ст. 106 ЖК Української РСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що право позивача підлягає судовому захисту та договір найму житлового приміщення між нею та Макарівською КЕЧ району повинен бути укладений, оскільки саме позивач фактично виконує обов`язки наймача спірного житлового приміщення, сплачує комунальні послуги, на її ім`я нараховується заборгованість по цим послугам, неодноразово, в тому числі зі згоди інших наймачів, зверталась до наймодавця з проханням визнання її наймачем спірної квартири, однак отримала відмову. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі №686/15695/15-ц (провадження №61-344 св 18). Водночас, суд звертає на безпідставність посилання представника Макарівської КЕЧ району, що питання щодо укладення з позивачем наведеного договору найму має вирішити голова житлової комісії Житомирського гарнізону, оскільки згідно пункту 7 розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018, це питання не входить до компетенції житлової комісії. В решті позовних вимог [PERSON] суд вважає необхідно відмовити з наступних підстав. Частинами 1, 2 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Водночас, у ст. 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Водночас, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв?язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина. Згідно наданого позивачем висновку судової будівельно-технічної експертизи №46/21 від 20.09.2021, проведеної судовим експертом Ігнатьковим В.М., вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для приведення приміщення квартири [ADDRESS] , в технічний стан придатний для експлуатації становить 54054,28 грн. (а.с. 140-153). Разом з тим, з акту від 16 березня 2021 року, складеного комісією у складі представників Будинкоуправління №9 та Макарівської КЕЧ району [PERSON]., [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 52) та показань цих осіб, допитаних в якості свідків в судовому засіданні, судом встановлено, що 16 березня 2021 року вказані свідки, будучи членами комісії від Будинкоуправління №9 та Макарівської КЕЧ району, на виконання заочного рішення Радомишльського районного суду від 27.01.2021 (а.с. 11-13) провели вскриття житлового приміщення, а саме вищевказаної квартири, та її обстеження, в ході якого було виявлено, що в цій квартирі була пошкоджена підлога, відсутні плінтуси, а санвузол знаходився в антисанітарному стані. Після обстеження квартири з неї були винесені всі меблі та речі, що належать позивачу, які в подальшому було перевезено на зберігання до приміщення Будинкоуправління №9. Будь-яких дій, які б могли призвести до пошкодження внутрішнього оздоблення згаданої квартири, представниками вищевказаної комісії, тобто представниками відповідачів, не вчинялись. Отже, враховуючи те, що позивачем не доведено в суді факт заподіяння відповідачами їй вказаної майнової шкоди, беручи до уваги наведені показання свідків, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] в частині стягнення з відповідачів на її користь вартості ремонтно-будівельних робіт в сумі 54054,28 грн. та витрат на проведення експертизи в сумі 15000 грн. слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи те, що в позов задоволено частково, а саме лише в частині позовних пред`явлених до Макарівської КЕЧ району, суд стягує з цього відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 908 грн. (а.с. 6). Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов [PERSON] задоволено лише в частині позовних вимог до Макарівської КЕЧ району, суд вважає, що є підстави для стягнення з цього відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. Щодо розміру цих витрат, які вказаний відповідач повинен відшкодувати позивачу суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення з Макарівської КЕЧ району витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вказаних вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи підтверджуються наданими копіями: додаткової угоди №2 від 20 травня 2021 року до договору про надання правової допомоги від 16.04.2021, укладеного між позивачем та адвокатом Гарницьким П.П., попереднім розрахунком витраченого часу адвокатом Гарницьким П.П. від 25.05.2021, квитанцією до прибуткового касового ордера №27 від 20.05.2021 про сплату позивачем адвокату Гарницькому П.П. витрат на професійну правничу допомогу у сумі 30000 грн. (а.с. 9-10). Водночас, у відповідності до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Отже, враховуючи те, що представником Макарівської КЕЧ району в судовому засіданні не заявлено клопотання про неспівмірність вказаних витрат позивача на правову допомогу та про їх зменшення, а також те, що керівництво Макарівської КЕЧ району, незважаючи на вищезгадане рішення Радомишльського районного суду від 27.07.2021, яке набрало законної сили 29 грудня 2021 року, не виявило бажання врегулювати спір мирним шляхом, зокрема укласти з позивачем договір найму спірного житла, до моменту ухвалення рішення у даній справі, суд дійшов висновку, що спір між сторонами виник внаслідок саме неправильних дій Макарівської КЕЧ району, оскільки остання відмовляла позивачу укласти цей договір неправомірно. У зв`язку із цим суд вважає, що з Макарівської КЕЧ району на користь позивача відповідно до вимог ч. 9 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в повному обсязі, тобто в сумі 30000 грн.

Outcome: partial