Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТзОВ "Фінансова Компанія Управління Активами", третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що 27.01.2020р. за номером №5528 приватним нотаріусом Київського МНО Гуревічов О.М. було вчинено виконавчий напис за заявою ТОВ «ФК Управління активами» про стягнення з позивача заборгованості в сумі 26574,11грн. 10.09.2021р. державним виконавцем ВДВС у м.Івано-Франківську ПЗМ Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Бурій Н.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з позивача даної заборгованості та виконавчого збору в розмірі 2657,41 грн. Про усі ці дії вона випадково дізналася лише в кінці вересня 2021р., при отриманні на домашню поштову адресу копії постанови виконавця, та після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №66738811. Жодних повідомлень від приватного нотаріуса чи стягувача про наявну заборгованість та складений виконавчий напис до того позивач не отримувала. Зазначає, що із вчиненим приватним нотаріусом Гуревічов О.М. виконавчим написом №5528 від 27.01.2020р. на користь відповідача вона повністю не погоджується та вважає його таким, що не підлягає до виконання в цілому, повинен бути скасованим, оскільки жодних письмових вимог зобов`язального чи іншого характеру про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» від останнього за минулий 2020 та 2021 роки вона не отримувала. Не отримано таких вимог чи попереджень від нотаріуса. Тобто, відповідачем при зверненні до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису не надано оригінал чи копію поштового повідомлення про вручення позивачу письмової вимоги про наявність та сплату будь якого боргу з відміткою про його вручення особисто їй, як боржнику. Такі документи у нотаріуса були відсутні при вчиненні і виконавчого напису. Не отримувала жодних письмових вимог зобов`язального характеру про необхідність сплати коштів і від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за період з лютого 2018р. по січень 2020року. Таких же повідомлень за період з жовтня 2014р. по лютий 2018року позивачу не було направлено і від основного кредитодавця ПАТ «Дельта Банк», в тому числі її не повідомлено ні про відступлення прав вимоги до іншого кредитора (договір факторингу), ні про те, що у неї наявна заборгованість перед банком. При тому, що згідно рішення НБУ з 15.10.2015р. розпочато процедуру ліквідації, банку, який з 15.10,2020р. є ліквідованим. Зазначає, що жодних кредитних чи інших боргових зобов`язань фінансового характеру перед відповідачем ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» вона не мала та не має взагалі. Тобто, який саме документ правового характеру став підставою для вчинення виконавчого напису позивачу не відомо (окрім вказаних нотаріусом договорів факторингу), включаючи кредитний договір, залишок суми боргу, якщо такий є, яка сума боргу була викуплена першим фактором, яка сума боргу була викуплена другим фактором, тощо, за який період нараховувалась заборгованість та з яких саме частин вона складається (тіло кредиту, відсотки, пеня, штраф, тощо). За відсутності будь яких боргових зобов`язань грошового характеру у [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк», відсутня і заборгованість перед наступними кредиторами за договорами відступлення прав вимоги. А тому у відповідача як і у приватного нотаріуса відсутній належний розрахунок заборгованості, яким чином вона нарахована, та що найважливіше відсутній факт її безспірноеті. Тобто, приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії порушив вимоги закону та не переконався у безспірності заборгованості, яку позивач оспорює повністю та в цілому взагалі. Від приватного нотаріуса їй не надходило жодних повідомлень чи вимог, які б вказували про те, що нотаріус офіційно повідомляє позивача, як боржника про необхідність вчинення виконавчого напису за тридцять днів до дати його вчинення. Відповідно ще раз додатково нотаріусом не перевірено ні відповідність поданим заявником документам щодо можливості вчинення виконавчого напису на законних підставах, ні безспірності заявленої відповідачем заборгованості, яку нотаріус вирішив стягнути з позивача на користь ТОВ «ФК Управління активами». Окрім того, позивач у позовній заяві посилається на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету , Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». З врахуванням наведеного вважає, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, вчинений невірно та відсутні докази безспірності заборгованості, а тому не підлягає виконанню, а тому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5528, вчинений приватним нотаріусом Київського МНО Гуревічов О.М. від 27.01.2020р. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» заборгованості в розмірі 26574,11грн., стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача ТзОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» в судове засідання не з`явився. 08.11.2021 року від представника відповідача до суду надійшла заява відповідно до якої позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі, та просить суд про задоволення позову. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно виписки за Кредитним договором №007-08514-061014 від 06.10.2014 р., виданої директором ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», за період з 08.02.2018 р. по 24.01.2020 р. у [PERSON] сума заборгованості становить 26 424,11 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 640,31 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісією у розмірі 3 783,80 грн. Станом на 24.01.2020 заборгованість виписки за Кредитним договором №007-08514-061014 від 06.10.2014 р. не погашена, залишок заборгованості складає 26 424,11 грн. 27.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №5528, відповідно до якого запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», якому ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги №194/К від 09.02.2018 року відступлено право вимоги за Кредитним договором №007-08514-061014 від 06.10.2014 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] за період з 08.02.2018 року по 24.01.2020 року включно, суму у розмірі 22 640,31 грн. заборгованості за тілом кредиту; 3 783,80 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 150,00 плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 26 574,11 грн. 18.08.2021 року директор ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» звернувся до Івано-Франківського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) із заявою про примусове виконання рішення, на підставі виконавчого документа, а саме: виконавчого напису нотаріуса, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олегом Миколайовичем за №5528 від 27.01.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» 26 574,11 грн. заборгованості. 10.09.2021 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Бурієм Н.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66738811 з виконання виконавчого напису №5528, виданого 27.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олегом Миколайовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» 26 574,11 грн. заборгованості та 2 657,41 грн. виконавчого збору/винагороди приватного виконавця. Сторона позивача вважає виконавчий напис таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки вчинення виконавчого напису було здійснено із порушенням процедури його вчинення. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 зі змінами та доповненнями на час вчинення виконавчого напису (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років (визнано норми цієї статті такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 7-р(I)/2020 від 01.07.2020). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (зі змінами) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Втім, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). З копії виконавчого напису вбачається, що 06.10.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №007-08514-061014. Виконавчий напис стосується стягнення з позивача заборгованості на користь ТзОВ "Фінансова Компанія Управління Активами" (якому ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги №194/К від 09.02.2018 року відступлено право вимоги за Кредитним договором №007-08514-061014 від 06.10.2014 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] ) за Кредитним договором №007-08514-061014 від 06.10.2014 року за період з 08.02.2018 року по 24.01.2020 року включно, суму у розмірі 22 640,31 грн. заборгованості за тілом кредиту; 3 783,80 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 150,00 плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 26 574,11 грн. Повноваження нотаріуса при розгляді питань вчинення виконавчих написів, в т.ч. вивчення питання безспірності заборгованості, висловлено у справі № 305/2082/14-ц, яка розглядалась Великою Палатою Верховного Суду 15 січня 2020 р. Так, в даному рішенні ВП ВС зазначено, що нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. В сукупності оцінених всіх доказів, на підставі яких позивач обґрунтував доводи позову, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з недотриманням вимог чинного законодавства, оскільки редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору (ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999р.), у зв`язку із чим, вчинений виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, на час вчинення спірного виконавчого напису, нотаріусом не з`ясовано чи не пропущено ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», трирічний строк з дня виникнення у нього права вимоги, що вимагає п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не встановлено, коли було здійснено останню оплату по кредиту. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 08.02.2018 року по 24.01.2020 року, тоді як договір укладено 06.10.2014 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням задоволення позову та визнання позову відповідачем слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого за подання позовної заяви до суду в розмірі 454 гривень (50% від 908 гривень), а також заяви про забезпечення позову в розмірі 227 гривень (50% від 454 гривень). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути 454 гривень (908 гривень - 454 гривень) судового збору в користь позивача за подачу до суду позовної заяви, а також 227 гривень (50% від 454 гривень) заяви про забезпечення позову. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved