Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

У серпні 2021 року Департамент патрульної поліції звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Позов мотивовано тим, що 25.10.2020 о 07 годині 00 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем Subaru Forester, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Канатна в м. Одесі, на перехресті вул. Канатної та Італійського бульвару не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Prius, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить позивачу, після чого місце дорожньо-транспортної пригоди залишив. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25.11.2020 у справі № 522/19836/20 [PERSON] піддано адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді громадських робіт на строк тридцять годин. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2020 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі ст. 247 КУпАП у зв`язку з неосудністю особи, яка вчинила протиправну дію. Зазначає, що відповідача було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 2 ст. 345 КК України Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2021 у справі № 522/23130/20 до [PERSON] застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом - Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради. Указуючи на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача службовий автомобіль Toyota Prius, реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, позивач, з посиланням на ч. 1 ст. 1166, 1187 ЦК України, просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки, з урахуванням проведення ремонтних робіт, на загальну суму 57 703, 66 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22 листопада 2021 року до суду від [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Воронков В. О., надійшов відзив, у якому останній заперечив проти задоволення позову в повному обсязі, вказував на безпідставність вимог позивача з огляду на те, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2021 року у справі № 522/23130/20, яка набрала законної сили, встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 528, [PERSON] у період часу, що відноситься до скоєння ним кримінальних правопорушень, ознак хронічного психічного захворювання, недоумства, будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, а виявив інший хворобливий стан психіки у вигляді «Гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F23.1» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), у зв`язку з чим він був нездатний самостійно усвідомлювати свої дії та керувати ними, а відтак згідно ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана ним, відшкодуванню не підлягає. Указував, що після отримання вищевказаного висновку судово-психіатричної експертизи, стосовно відповідача були закриті провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв`язку з його неосудністю. 23 листопада 2022 року від Департаменту патрульної поліції в особі представника - Хілініченка А. Х., до суду надійшла письмова відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не в повному обсязі наведено положення статті 1186 ЦК України. Наголосив на тому, що обираючи вид примусових заходів медичного характеру до відповідача Приморським районним судом м. Одеси у справі № 522/23130/20 враховано характер та тяжкість вчинених ним дій, тобто встановлено обставини подій, які відбулися. Указував, що відповідач неправомірно заволодів транспортним засобом Subaru Forester, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , у результаті чого було завдано шкоду її майну. [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про відшкодування шкоди (справа № 522/20096/20), рішенням від 20.04.2021 у якій позовні вимоги було задоволено, однак відповідач звернувся з апеляційною скаргою на дане рішення, що свідчить про відсутність наміру врегульовувати наявні відносини та компенсувати збитки. У судове засідання сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 18 січня 2022 року. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено, що 25.10.2020 [PERSON] , керуючи автомобілем марки Subaru модель Forester д.н. [NUMBER] , яким він незаконно заволодів, на перехресті вулиці Канатна та вул. Успенської скоїв зіткнення з автомобілем марки Reno модель Logan д.н. [NUMBER] , за кермом якого знаходився [PERSON] [INFO] , та якого після ДТП було госпіталізовано до лікарні. Після цього [PERSON] продовжив рухатись та на перехресті вулиці Канатної та Італійського бульвару був заблокований службовим автомобілем патрульної поліції марки Toyota модель Prius д.н. [NUMBER] . У подальшому співробітники патрульної поліції, які входили до складу екіпажу «Океан 304», [PERSON] та [PERSON] намагались затримати [PERSON] , але останній завдав ногою удар [PERSON] в живіт та почав тиснути на газ, тим самим пошкодив службовий автомобіль марки Toyota модель Prius д.н. [NUMBER] та здійснив наїзд на ногу співробітника патрульної поліції [PERSON] . Зазначені обставини встановлені під час розгляду кримінального провадження № 12020160500003157 від 25.10.2020 за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2021 року застосовано відносно [PERSON] примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом - а саме до Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради. Ухвала набрала законної сили. Як слідує з указаної ухвали, у кримінальному провадженні проведено судово - психіатричну експертизу, згідно висновку якої № 528, що проводилася у період часу з 12.11.2020 по 17.11.2020, [PERSON] у період часу, що відноситься до скоєння ним кримінальних правопорушень, за вище описаних обставин, ознак хронічного психічного захворювання, недоумства, будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв інший хворобливий стан психіки у вигляді «Гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F.23.1» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду) у зв`язку з чим він був нездатний самостійно усвідомлювати свої дії. Пунктом третім частини другої статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Загальною юридичною підставою всіх видів юридичної відповідальності вважається порушення норми права. Фактичною підставою цивільно-правової відповідальності є правопорушення як юридичний факт. Цивільне правопорушення - це протиправна дія або бездіяльність особи, що порушує норми актів цивільного законодавства або умови договору, і з якою договір або закон пов`язують виникнення цивільно-правової відповідальності. Поведінка особи визнається протиправною, якщо вона не відповідає вимогам права, вираженим в актах цивільного законодавства або договорі. Недоговірна відповідальність виникає лише у разі завдання шкоди неправомірними діями правопорушника (частина 1 статті 1166 ЦК). У разі ж завдання шкоди правомірними діями, цивільна відповідальність не настає. Таким чином, протиправний характер діяння є універсальною типовою умовою цивільно-правової відповідальності. Якщо порушуються цивільні відносини, які виникають на підставі будь-яких юридичних фактів, крім договору (відповідно при недоговірній відповідальності), протиправним визнається діяння особи, що порушує заборони, а також прямі приписи певної поведінки учасників правовідносин, встановлені в нормах права. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями (бездіяльністю). Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені положеннями статті 1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Статтею 1166 ЦК України закріплено законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. У ч. 1 ст. 1166 ЦК України міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов`язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій, або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність). Як слідує з матеріалів справи та встановлено під час розгляду кримінального провадження щодо [PERSON] , неправомірними діями останнього було пошкоджено службовий автомобіль марки Toyota модель Prius д.н. [NUMBER] , чим завдано позивачу матеріальної шкоди. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 червня 2021 року застосовано до [PERSON] примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Разом з тим, згідно з висновком судово - психіатричної експертизи № 528, у період часу, що відноситься до скоєння [PERSON] кримінальних правопорушень, за вище описаних обставин, він ознак хронічного психічного захворювання, недоумства, будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв інший хворобливий стан психіки у вигляді «Гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F.23.1» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду) у зв`язку з чим він був нездатний самостійно усвідомлювати свої дії. Відповідно до частини першої статті 1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі. Якщо фізична особа, яка завдала шкоди, сама довела себе до стану, в якому вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в результаті вживання нею спиртних напоїв, наркотичних засобів, токсичних речовин тощо, шкода, завдана нею, відшкодовується на загальних підставах. Отже, зі змісту зазначеної норми вбачається, що стан неосудності виключає винність завдавача шкоди, тому шкода, завдана особою в такому стані, юридично кваліфікується як така, що виникла внаслідок випадку, а отже за загальним правилом статті 1186 ЦК не відшкодовується. Таким чином, ураховуючи, що під час вчинення правопорушення та завдання шкоди позивачу [PERSON] ознак хронічного психічного захворювання, недоумства, будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв інший хворобливий стан психіки у вигляді «Гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F.23.1» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), внаслідок чого він не міг усвідомлювати свої дії, суд вважає, що шкода, завдана ним позивачу відшкодуванню не підлягає. Доказів щодо матеріального становища [PERSON] або клопотань про їх витребування матеріали справи не містять, що виключає можливість покладення на відповідача обов`язку з відшкодування шкоди. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових мідстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені Департаментом патрульної поліції слід залишити за ним.

Outcome: dismissed