Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього матеріальну шкоду в порядку суброгації в розмірі 43 648,60 грн та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 08.09.2020 року на вул. Набережне шосе в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобілів Фав д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та Тойота Корола д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Автомобіль Тойота Корола д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП застрахований за договором добровільного страхування «КАСКО» № 03.0013455 від 21.11.2019 р. Страховик - ПАТ «Ван Клік», вигодонабувач - АБ «Кліринговий Дім». 02.11.2020 р. страховик, на підставі заяви вигодонабувача та страхового акта від 28.10.2020 р., виплатило вигодонабувачу страхове відшкодування в сумі 43 648,60 грн. Страхова відповідальність водія автомобіля Фав д.н.з. [NUMBER] не була застрахована, тому у страховика ПАТ «СК «Ван Клік» виникло право вимоги до винної у ДТП особи. Між ПАТ «СК «Ван Клік» та ТОВ «Макрс.Капітал» укладено договір про надання фінансових послуг з факторингу №01.01.2020 - ВК від 01.01.2020 р. Згідно з актом прийому-передачі документів, ТОВ «Макрс.Капітал» прийняло від ПАТ «СК «Ван Клік» документи, що підтверджують право вимоги до [PERSON] . За наведених обставин, у ТОВ «Макрс.Капітал» виникло право вимоги до відповідача. Посилаючись на наведені обставини, просить позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.09.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. 19.11.2021 року відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якій заперечив вимоги позивача, просив відмовити у задоволені позову, вказуючи, що є неналежним відповідачем у справі, оскільки в момент ДТП керував автомобілем підприємства, в якому працював на той момент. Посилаючись на ст. 1172 ЦК вважає, що шкоду, завдану в результаті пригоди, має відшкодувати роботодавець. Крім того, вважає, що розрахунок збитків завищений та не обґрунтований. 08.12.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній спростовує твердження відповідача, щодо розміру розрахунку та обставин перебування відповідача у трудових відносинах в момент ДТП. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України). За ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 08.09.2020 року на вул. Набережне шосе в м. Києві сталась ДТП, за участю автомобілів Фав д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та Тойота Корола д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та піддано штрафу в сумі 340 грн. Згідно відповіді Національної поліції України, власником автомобіля Фав д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , про це також вказує відповідач у відзиві. Автомобіль Тойота Корола д.н.з. [NUMBER] станом на 08.09.2020 р. був застрахований за договором добровільного страхування «КАСКО» № 03.0013455 від 21.11.2019 р. Страховик - ПАТ «Ван Клік», вигодонабувач - АБ «Кліринговий Дім». Згідно п.3.2. Договору КАСКО №03.0013455 документами для визначення розміру відшкодування можуть бути: калькуляція, рахунок-фактура, квитанція про оплату та інш. документи. 02.11.2020 р. страховик, на підставі заяви вигодонабувача та страхового акта від 28.10.2020 р., виплатило вигодонабувачу страхове відшкодування в сумі 43 648,60 грн (платіжне доручення №8659 від 02.11.2020 р.). Згідно даних МТСБУ відповідальність водія автомобіля Фав д.н.з. [NUMBER] не застрахована. Між ПАТ «СК «Ван Клік» та ТОВ «Маркс.Капітал» укладено договір про надання фінансових послуг з факторингу №01.01.2020 - ВК від 01.01.2020 р. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу як кредитної операції міститься у статті 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відповідно до якої факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Стаття 1077 ЦК України передбачає, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з актом прийому-передачі документів від 04.11.2020 р. №06-04, ТОВ «Макрс.Капітал» прийняло від ПАТ «СК «Ван Клік» документи, що підтверджують право вимоги до [PERSON] . Претензією від 04.11.2020 р. за вих. №06551 ТОВ «Маркс.Капітал» повідомило [PERSON] про необхідність відшкодування шкоди в порядку суброгації. Частиною 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із ст.9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно із ст.16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За приписами ч.1 ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Відповідно до ст.27 Закону України "Про страхування", страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. З положень ст.993 ЦК України убачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Суд критично оцінює твердження відповідача про виконання ним службових обов`язків в момент ДТП, оскільки на підтвердження цьому відповідачем не надано жодного доказу, крім копії трудової книжки, яка підтверджує лише факт перебування відповідача у трудових відносинах із ТОВ «Транспортно-промислова компанія «Альтеко», втім жодним чином не підтверджує, що в момент ДТП водій [PERSON] виконував службові функції. Суд крім того, зважує на час пригоди, яка сталась о 18-45 год, що встановлено постановою Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2020 р. у справі 757/40808/20, тобто після загальноприйнятого робочого часу. Відповідачем не надано суду графіка робочого часу в ТОВ «ТПК «Альтеко», тому суд бере за основу саме загальноприйнятий робочий час (з 09 по 18 год, з понеділка по п`ятницю). Крім того, відповідачем не надано суду доказів належності автомобіля, яким він керував в момент ДТП, підприємству, з яким перебував у трудових відносинах. Навпаки, згідно довідки НПУ, автомобіль Фав д.н.з. [NUMBER] належить фізичній особі - [PERSON] . Отже відсутні підстави для застосування ст.1172 ЦК України, на які посилається відповідач. Щодо зауваження відповідача на завищення розрахунку матеріальної шкоди, суд зазначає, що згідно п.3.2. Договору «КАСКО» 03.0013455 від 21.11.2019 р. документами для визначення розміру відшкодування можуть бути: калькуляція, рахунок-фактура, квитанція про оплату та інш. документи. В даному випадку розрахунок страхового відшкодування визначено рахунком-фактурою №0000018124 від 23.10.2020 р. Порівнюючи схему ДТП, протокол огляду ТЗ від 11.09.2020 р. та рахунок-фактуру №0000018124 від 23.10.2020 р. вбачається, що пошкодження автомобіля Тойота відповідають вартості робот, необхідних для його відновлення. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статей 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст.141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правовою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Судом встановлено, що 26.10.2020 року між позивачем та адвокатом Терзі О.С. укладено договір про надання правової допомоги №11/2020. Відповідно до п. 3.2. якого порядок обчислення гонорару визначено у додатковій угоді., а саме гонорар виплачується на підставі акта виконаних робіт. В той же час, позивачем не підтверджено факт оплати наданих адвокатом послуг. Отже, відсутні підставі для стягнення з відповідача судових витрат - в частині правової допомоги. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 2 270 грн.

Outcome: approved