Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

[PERSON] пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 березня 2017 Калуським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис 77. Обґрунтувала позов тим, що після реєстрації шлюбу проживала з відповідачем лише один тиждень - по [ADDRESS] . Більше чотирьох років вони спільно не проживають. Спільних дітей немає. Вецінш Петеріс - громадянин Латвійської Республіки, виїхав в невідомому напрямку. Від знайомих чула, що він живе в Англії, але адреси його місця проживання не знає. На цей час планує зареєструвати шлюб з іншим чоловіком, чому перешкоджає її шлюб з відповідачем. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача, адвокат Гавриленко В. Г., подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача. Відповідач не з`явився в судове засідання, був належним чином повідомлений про місце та час його проведення через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] , [INFO] , громадянином Латвійської Республіки, та [PERSON] , [INFO] , громадянкою України, був зареєстрований 07 березня 2017 року Калуським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис 77. Оскільки шлюб мав місце на території України, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суд прийняв справу до свого провадження. У цій справі суд застосовує право (матеріально-правові норми) України з огляду на: ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», відповідно до якої правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином; ч. 2 ст. 26 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, відповідно до якої, якщо на момент подання заяви про розірвання шлюбу один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - другої Договірної Сторони, і один з них проживає на території однієї, а другий - на території другої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України при розірвані шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначені позивачем підстави для розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved