Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

ПАТ «Правекс-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованості за кредитним договором в розмірі 269 445,63грн, а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимого вказують, що 27.10.2006 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1176-009/06Р, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 38000,00 дол. США зі сплатою 12 % річних. Крім цього, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання та захисту майнових інтересів позивача як кредитодавця на випадок порушення зобов`язання [PERSON] як позичальником, 27 жовтня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 1176-009/06Р. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти на загальну суму 38000,00 дол. США. Однак відповідач [PERSON] належним чином не виконував зобов`язання за Кредитним договором, внаслідок чого у нього станом на 01.06.2020року утворилась заборгованість у загальному розмірі 148 037,93 дол. США з яких: 33 102,00 дол. США - заборгованість за кредитом; 42030,18 дол. США - заборгованість за відсотками; 22598,11 дол. США - неустойка (пеня) за кредитом; 50 307,64дол. США - неустойка (пеня) за відсотками. Посилаючись на ст. 625 ЦК України просять солідарно стягнути з [PERSON] та з [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість у розмірі 269 445,63 грн., яка утворилась станом на 16.10.2020року та складається з 84512,64грн- 3% річних, 184 932,99грн- інфляційних витрат. Витрати по сплаті судового збору у сумі 4 041,68грн. просять стягнути з відповідачів. Ухвалою судді від 17 травня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали судді для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений строк відповідач - [PERSON] , подав відзив на позовну заяву. Згідно якого зазначає, що позивач звертався до відповідачів з позовними вимогами про стягнення заборгованості, на підставі кредитного договору № 1176-009/06Р від 27 жовтня 2006 року та договору поруки № 1176-009/06Р. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.04.2016року по справі № 751/631/16ц позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 24.06.2016року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2017року рішення від 28.04.2016року залишено без змін і набрало законної сили. Отже, вважає, що справа підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Також вказує, що у відповідності до ч.1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і додаткової вимоги, а тому вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню про стягнення пені у розмірі 184932,99грн з 16.10.2019року по 16.10.2020року та трьох відсотків річних у розмірі 84512,64 грн. з 16.10.2017р. по 16.10.2020року. Одночасно з відзивом на позовну заяву відповідачем подано клопотання про дослідження судом при розгляді вказаної справи матеріалів цивільної справи Новозаводського районного суду м. Чернігова №751/631/16-ц. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, матеріали справи Новозаводського районного суду м. Чернігова №751/631/16-ц, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 27 жовтня 2006 року мі Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1176-009/06Р, відповідно до якого останній отримав кредит в іноземній валюті на загальну суму 38000,00 доларів США на споживчі цілі (а.с.9-16). Згідно з п. 1.2. кредитного договору вбачається, що кредит надається Позичальнику строком з 27 жовтня 2006 року до 27 жовтня 2026 року зі сплатою 12 % річних. Пунктом 4.2. Кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом, що нараховуються згідно вказаного у п.1.2. Кредитного договору порядку, підлягають сплаті Позичальником щомісячно в строк до 10-го числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п.1.2. даного Договору. З метою забезпечення договору кредиту між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 1176-009/06Р від 27 жовтня 2006 року, за яким поручитель у порядку та на умовах, передбачених даним договором зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань [PERSON] , за кредитним договором « 1176-009/06Р від 27 жовтня 2006р. (а.с.25-27). Договором від 24 грудня 2009 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 1176-009/06Р від 27 жовтня 2006 року, були внесені зміни щодо предмета договору, а саме було збільшено розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами, та внесено зміни щодо порядку надання кредиту, умов погашення заборгованості та сплати відсотків, за якими позичальник зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом щомісяця до 10 числа включно шляхом внесення грошових коштів згідно графіку погашення кредиту (а.с.17-18). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредит у сумі відповідно до кредитного договору. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував і, загальний розмір заборгованості за Кредитним договором станом на 01.06.2020року становить 148,037,93 дол. США з яких: 33 102,00 дол. США - заборгованість за кредитом; 42030,18 дол. США - заборгованість за відсотками; 22598,11 дол. США - неустойка (пеня) за кредитом; 50 307,64дол. США - неустойка (пеня) за відсотками. Згідно розрахунку, наданого позивачем (а.с. 57-64) загальний розмір заборгованості по сплаті 3% річних за користування кредитом та подвійна облікова ставка НБУ по сплаті інфляційних витрат, станом на 16.10.2020року становить 269445,63 грн., яка складається з 84512,64грн. - 3% річних, 184932,99грн - інфляційних витрат. Зазначену суму позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку. При вирішенні справи суд приймає до уваги те, що, у відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, в зв`язку з чим відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 256, 257, ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Положеннями ч. 4, 5 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зроблено висновок, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28.04.2016 року по цивільній справі №751/631/16-ц, яке набрало законної сили, встановлено, що «Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував і, згідно розрахунку позивача, станом на 29 травня 2015 року його заборгованість по кредитному договору становить 74 033,11 дол. США з яких: 33 102,00 дол. США - заборгованість за кредитом; 21 528,95 дол. США - заборгованість за процентами; 5 515,82 дол. США - неустойка (пеня) за кредитом; 13 886,34 дол. США - неустойка (пеня) за процентами (а.с.7-10). Однак відповідно до позовних вимог, представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості у розмір 54 630,95 доларів США з яких: 33 102,00 дол. США - заборгованість за кредитом; 21 528,95 дол. США - заборгованість за процентами... …З вищевикладеного вбачається, що 27.10.09. відповідач [PERSON] , відповідно до п. 6.1.14. кредитного договору, зобов`язаний був укласти договір добровільного страхування нерухомого майна, однак такий договір укладений не був, а тому відповідно до п. 9.7. кредитного договору, його дія припиняється достроково, на 10-й день після припинення строку дії договору страхування або зміни його умов з вини Позичальника, тобто з 5 листопада 2009 року. Таким чином перебіг позовної давності за вимогами кредитора розпочався з листопада 2009 року, і тому на момент звернення до суду з позовними вимогами, а саме 21 січня 2016 року, такий строк сплив.» (а.с. 116-119 справи №751/631/16-ц ). Згідно ч.1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до вимог ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки рішенням суду у справі № 751/631/16ц встановлено факт спливу строків позовної давності за основним зобов`язанням, а тому вважаються такими, що сплинули строки позовної давності за додатковими вимогами, якими є заборгованість по сплаті 3% річних за користування кредитом та подвійна облікова ставка НБУ по сплаті інфляційних витрат, які позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь. Тому, на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України в задоволенні позову слід відмовити повністю. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed