Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з березня 2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . До досягнення повноліття останнім з відповідача стягувались аліменти на його утримання. [PERSON] навчається на 1 курсі Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ м. Дніпро на факультеті «Кримінальна поліції» на денній формі навчання, строк навчання складає 3 роки. [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позивач не має змоги самостійно утримувати [PERSON] . Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, так як є працездатним, хронічних захворювань не має та отримує стабільний дохід. З цих підстав, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 26.10.2021 року, до закінчення навчання останнім, але не більше як до досягнення ним 23 років. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав частково, зазначив, що на даний час сплачує аліменти на ще одну спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів (заробітку), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з чим, просив суд стягнути з нього аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів (заробітку), щомісячно, до закінчення навчання останнім, але не більше як до досягнення ним 23 років. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №148. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2013 року по справі №333/5913/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набуло законної сили 16.09.2013 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11.09.2003 року серії [NUMBER] , актовий запис №667. Статтею 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3). Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] , 2003 року народження, навчається на 1 курсі денного відділення Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, термін закінчення денної форми навчання: 04.07.2024 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що не має змоги самостійно утримувати [PERSON] , а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоч и має змогу, оскільки є працездатною особою, хронічних захворювань не має та отримує стабільний дохід. В обґрунтування своїх заперечень відповідач [PERSON] зазначив, що сплачує аліменти на ще одну спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів (заробітку), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на період навчання спільного сина - [PERSON] на період навчання останнього, але не більше як до досягнення ним 23 років. Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь [PERSON] , суд виходить з такого. Статтею 200 Сімейного кодексу України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу (заробітку) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених в статті 182 цього Кодексу (ч. 1). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2). Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначені розміру аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня складає 2 481 грн. Під час судового розгляду судом не було встановлено обмеження відповідача у виконанні певних робіт, тобто, він є працездатним. Також, відсутні відомості, що його матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду про сплату аліментів повнолітній дитині. При цьому, судом враховано, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2014 року по справі №333/1202/14-ц стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісяця, починаючи з 21.02.2014 року і до повноліття дитини. На підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2018 року по справі №333/7067/17 збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2014 року, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, судом встановлено, що станом на 18.01.2022 року відповідач у справі сплачує аліменти на ще одну спільну дитину. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя, повного та всебічного розвитку, матеріальний та сімейний стан платника та одержувача аліментів, а також те, що, відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати до досягнення ним двадцяти трьох років, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у зв`язку з продовженням навчання останнім в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів (заробітку), щомісячно, до закінчення навчання останнім, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи стягнення з 26.10.2021 року, оскільки, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір у розмірі 908 грн. судом покладається на відповідача.

Outcome: partial