Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач 16.12.2021 звернулася до суду з указаним позовом та просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 11.04.2018 Металургійним районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 108. Також, а також стягнути з відповідача на її користь судовий збір. В обґрунтування позову вказує, що з відповідачем 11.04.2018 зареєструвала шлюб. Від спільного подружнього життя дітей не має. З листопада 2019 року подружні стосунки між сторонами припинено, єдиного бюджету вони не мають, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Як на причину розпаду сім`ї позивач вказує різні погляди на життя, відсутність почуттів поваги та любові, що, в кінцевому рахунку, призводить до непорозумінь. Позивач переконана, що можливості примирення та подальшого збереження сім`ї не має, шлюб відновлено бути не може, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки даний шлюб існує лише формально. Правом на участь у судовому засіданні сторони не скористалися. Від представника позивача, [PERSON] 17.01.2022 надійшла заява про розгляд справи за його та позивача відсутності. Відповідач також до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Вказував, що не проживає разом з позивачем з 2019 року. Справу розглянуто за наявними матеріалами, без участі сторін, що не суперечить вимогам ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що11.04.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Металургійним районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 108 (а.с.2). Після реєстрації шлюбу позивач прізвище не змінювала. Від спільного подружнього життя у сторін дітей не народилося. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено в 2019 році через різні погляди на життя, відсутність почуттів поваги та любові, що, у кінцевому рахунку, призвело до непорозумінь. Сторони спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають. Як вказувала позивач, на даний час вона з відповідачем проживає окремо. Спір щодо майна відсутній. Відповідачем вказані обставини не заперечувалися, доказів на їх спростування не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги те, що сторони шлюбні відносини не підтримують, збереження їх сім`ї на майбутнє неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, відповідач не заперечував та доказів на спростування позовних вимог не надав, тому суд вважає за необхідне шлюб, зареєстрований 11.04.2018 Металургійним районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 108, - розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні, у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення містить ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору сплаченого нею при поданні позову, що складає 454,00 грн. Беручи до уваги задоволення позовних вимог, повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача решту судових витрат, понесених нею при подачі позову (а.с.5), що складає 454,00 грн.

Outcome: approved