Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 11 квітня 2005 року у виконкомі Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області України, про що складено відповідний актовий запис №29. Від шлюбу народилася одна дитина, [PERSON] , [INFO] . Причина розпаду сім`ї - неспівпадіння поглядів на життя та несумісність характерів. На фоні таких відносин почалися суперечки та сімейні сварки. Шлюбні відносини між ними припинені з січня 2019 року. на даний час бажає оформити шлюбні відносини з іншим чоловіком. Після припинення спільного проживання з чоловіком , він не бере участі у вихованні доньки [PERSON] . Не надає матеріальної та грошової допомоги. Її заробіток не дозволяє належним чином утримувати доньку. Відповідач, [PERSON] не має постійного місця роботи та заробляє на будівництві на тереторії України та за кордоном. На підставі наведеного, просила винести рішення, яким шлюб між ними розірвати. Стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання маллітньої дочки [PERSON] , [INFO] встановивши їх у твердій грошовій сумі по 5000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 09.12.2021, відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася. 22.12.2021 надіслала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Позов підтримує та просить його задовольнити. Щодо розміру аліментів на утримання дочки, залишає це питання на розсуд суду з урахуванням думки відповідача. однак, просить стягнути аліменти в сумі не меншій розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, переного законом на січень 2022 року. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується роздруківкою з трекінгу відправлень Укрпошти, однак відзиву на день судового розгляду справи не надав. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надсилав. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку. Згідно частини 1 статті 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 квітня 2005 року у виконкомі Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області України, про що складено відповідний актовий запис №29. Від шлюбу народилася одна дитина, [PERSON] , [INFO] , батьком якої, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 січня 2008 року, записано відповідача, [PERSON] . Наразі дитина перебуває на утриманні матері, яка є позивачем у справі. Відповідач, в порушення своїх батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, що стверджується довідкою Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області №1159 від 08.12.2021. Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Поряд з цим у відповідності до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 56 СК України вбачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Позивач, [PERSON] , у судовому засіданні зазначила, що миритися з чоловіком за будь-яких обставин не бажає. Відповідач, [PERSON] відзиву на позов чи клопотання про надання строку на примирення не подавав. Таким чином, враховуючи, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені обставини свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача, порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка, [PERSON] , як особа, яка змінила своє прізвище при реєстрації шлюбу упозовній заяві та заяві від 22.12.2021 не зазначила, яке прізвище вона бажає залишити собі після розірвання шлюбу, тому суд не має можливості встановити таке. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Згідно вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років становить: з 1 січня 2022 року - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Таким чином, станом на сьогоднішній день мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 2618 гривень. Про право суду при визначення розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення йдеться і в абзаці 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". На підставі наведеного, суд вважає, що відповідач зобов`язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров`я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров`я та матеріального становища. Згідно ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дитини, а також беручи до уваги те, що відповідач не має постійного місця роботи та сталого доходу, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач надала достатньо доказів того, що малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] знаходиться на її утриманні та не мають самостійного доходу, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено, відзив на позов не подано. Поряд з цим, позивачем не доведено наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання дитини у сумі мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, що становитьна дитину віком від 6 до 18 років - 2618 гривень. Аліменти на утримання дитини згідно з ч.1 ст.191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 07.12.2021. В силу вимог ст.115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу, після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Отже, копію рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати до Рахівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), для виконання. Позивачкою у позовній заяві заявлено клопотання про стягнення судового збору з відповідача на її користь у сумі 908,00 гривень. Окрім наведеного, позивачка, [PERSON] при пред`явленні позову, була звільнена від сплати судового збору за подання позову в частині стягнення аліментів, суд, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. В силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial