Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

24 листопада 2021 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про продовження обмежувального припису стосовно кривдника, в якій просила суд продовжити обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою [ADDRESS] , виданий рішенням Дзержинського районного суду Дніпропетровської області від 21.05.2021 року на шість місяців, строком на 6 місяців,з визначенням слідуючих заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на шість місяців; заборонити наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою - [PERSON] , строком на шість місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу - [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, строком на шість місяців; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою - [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на шість місяців. В обґрунтування заяви зазначила, що вона перебуваю на пенсії по інвалідності 3 групи загальне захворювання опорно-рухового апарату, та проживаю за адресою [ADDRESS] разом зі своєю родиною: чоловіком - [PERSON] , [INFO] , її матір`ю - [PERSON] , [INFO] , сином - заінтересована особа - [PERSON] , [INFO] , та його співмешканка [PERSON] , 1999р.н., яка мешкає без реєстрації. [PERSON] має наркотичну залежність, є раніше судимим, офіційно не працевлаштованим, та систематично чинить психологічне, фізичне та економічне домашнє насильство щодо неї та інших членів її родини, з приводу чого заявник неодноразово зверталася до поліції. 23.12.2020 року зацікавлену особу - [PERSON] ,за вчинене домашнє насильство щодо рідного батька, Дзержинським районним судом у адміністративній справі №210/5953/20 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 5(п`ять) діб. 11.05.2021 року зацікавлена особа повернувся після відбуття покарання і всі знущання над рідними розпочалися знову. Це покарання не змінило поведінку заінтересованої особи на краще, та не сприяло визнанню ним власної провини перед рідними. Психологічне домашнє насильство проявляється в постійній нецензурній лайці, яку заінтересована особа застосовує у зверненні до заявника та інших членів родини, у висловленнях постійних погроз, про можливі способи позбавлення життя заявника та батька, обіцяючи їх вбити встромивши їм ніж у голову, щоб лишитися проживати в будинку самостійно, все це він робить з метою вимагання у них коштів. Заявник в заяві також стверджувала, що заінтересована особа вчиняє особисто до неї та інших членів родини також економічне домашнє насильство, яке полягає у примусовому відібранні особистих цінних речей, особливо мобільних телефонів, які він в подальшому здає у ломбард, крім того, він залякуючи її, відбирає і без того невелику пенсію заявника, яку вона отримую в зв`язку з інвалідністю і потребую постійного медикаментозного лікування, та не має змоги придбавати собі не лише ліки, а й зібрати кошти на протезування колінного суглобу, якого вона потребую. Заявницю він повсякчас безпідставно ображає та називає нецензурними словами, вимагаючи від неї забезпечення його харчуванням та грошима на його особисті потреби - наркотичні засоби, алкоголь та розваги. Рішенням Дзержинським районним судом при винесенні рішення у справі №210/2677/21 від 21.05.2021 року відносно кривдника - [PERSON] було винесено обмежувальний припис та заборонено йому на шість місяців: перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою, наближатися на відстань 200м до місця проживання(перебування), заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, заборонено вести листування, телефонні переговори із постраждалою особою, переслідувати її. Дане рішення суду набрало законної сили та не було оскаржене. Вказані обставини та факти встановлені рішенням Дзержинського районного суду від 21.05.2021 року і відповідно до приписів ч.4 ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. В рішенні суду також було зазначено про негайне виконання та направлення копії рішення до Відділення поліції №2 КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області для взяття кривдника - [PERSON] на профілактичний облік. Проте Відділенням поліції №2 було проігноровано вимоги отриманого з Дзержинського районного суду рішення у справі та не прийнято жодних дій щодо кривдника, що призвело до його подальшого зухвалого ігнорування наявного обмежувального припису, неодноразових порушень визначених обмежень, вчинення подальших протиправних дій економічного, психологічного та фізичного домашнього насильства щодо заявниці, подальшого проживання кривдника у місці проживання потерпілої від домашнього насильства - заявниці, і відповідно уникнення жодної відповідальності за свою протиправну поведінку та порушення обмежувального припису. Крім того, зазначила, що 06.07.2021 року, внаслідок чергового перебування [PERSON] , за місцем проживання заявниці, у стані наркотичного сп`яніння, після отримання відмови на свої вимагання грошей від заявниці та інших членів родини, кривдником знову вчинювалися економічне, моральне та фізичне насильство, яке полягало у приниженні заявниці, залякуванні перерізати усю родину та підпалити будинок, в нищенні майна членів родини, застосування штурхання та побиття по хворих ногах заявниці. Внаслідок чого, заявниця двічі протягом доби - 06.07.2021р., зверталася за захистом до поліції, викликала патрульну поліцію, повідомляла диспетчеру та екіпажам поліцейських, що заінтересована особа загрожує їй та іншим членам родини, та порушує своїми діями наявний в неї обмежувальний припис, вся родина боялася повернутися до будинку, в якому лютував [PERSON] . Та на жаль, дієвого захисту від поліції заявниця так і не дочекалася, тому 09.07.2021 року особисто подала заяву про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за умисне невиконання обмежувального припису. Внаслідок чого, в секторі дізнання ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження зареєстрованого у ЄРДР за №12021046710000200 від 10.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 390-1 КК України. Та внаслідок злочинного невиконання співробітниками поліції ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області вимог рішення Дзержинського районного суду від 21.05.2021 року, яким було винесено обмежувальний припис, щодо ознайомлення з ним кривдника та взяття його на профілактичний облік, порушник лишився безкарним в черговий раз, а потерпіла - заявниця так і лишилася у небезпеці. Саме внаслідок власної бездіяльності, за умов якої кривдника не було своєчасно та належно повідомлено про наявний обмежувальний припис, згодом, дізнавачем СД ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Желудченко А.І., лише через понад місяць від дати звернення потерпілої від домашнього насильства - [PERSON] , тобто від 09.07.2021р., а саме тільки аж 17.08.2021 року кривдника було особисто, під підпис та пояснення ознайомлено з рішенням суду. Заявниця підтверджує, що є фізичне, економічне та психологічне насильство з боку [PERSON] відносно неї, вона є потерпілою від такого насильства та потребує подальшого захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Строк обмежувального припису відносно [PERSON] за рішенням Дзержинського районного суду у справі №210/2677/21 від 21.05.2021 року закінчився 21.11.2021року і вона вважає, що не продовження термінових захисних заходів може привести до повторення та продовження психологічного, економічного та навіть фізичного насильства щодо неї. Ухвалою суду від 25 листопада 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні заявник [PERSON] присутня не була, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Однак, поза межами судового засідання 12 січня 2022 року від представника заявника [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла заява, в якій представник зазначила, що просить суд проводити розгляд вказаної справи без участі заявника та її представника, заявлені вимоги вони підтримують у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки та SMS-повідомлення на вказаний заявником номер телефону. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Тому суд вважає за можливе розглянути заяву про видачу обмежувального припису за відсутності заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи суд приходить висновку, що заява про продовження обмежувального припису підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII від 07.12.2017 року (далі - Закон України №2229-VIII від 07.12.2017 року) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до п. п. 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону України №2229-VIII від 07.12.2017 року домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України №2229-VIII від 07.12.2017 року до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п.7 ч.1 ст. 1 Закону України №2229-VIII від 07.12.2017 року). За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті (ч.5 ст. 26 Закону України №2229-VIII від 07.12.2017 року). Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ч.1 ст. 1 Закону України №2229-VIII від 07.12.2017 року). Згідно з п.3 ч.1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Разом з тим, відповідно до ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2021 року заяву [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про видачу обмежувального припису стосовно кривдника задоволено. Видати відносно [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , обмежувальний припис яким: заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на шість місяців; заборонено наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою - [PERSON] , строком на шість місяців; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу - [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, строком на шість місяців; заборонено вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою - [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на шість місяців. (а.с. 11-13) Згідно Довідки від 17 листопада 2021 року виданої [PERSON] за підписом голови квартального комітету Маліновської Л.М., в тому що вона проживає та зареєстрована в будинку [ADDRESS] , за одною адресою також проживають: чоловік - [PERSON] , [INFO] , матір - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , та його співмешканка [PERSON] , 1999р.н., яка мешкає без реєстрації. (а.с. 17) Відповідно до Листа за підписом в.о. начальника Відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області Соломахи О. вих. № 45.2/2-66а/з від 13.11.2021 року на ім`я [PERSON] , повідомлено, що в секторі дізнання ВП №2 Криворізького РУ ГУНП в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження за №12021046710000200 від 10.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України за фактом того, що 09.07.2021 року до Відділення поліції №2 надійшло повідомлення про те, що гр. [PERSON] , умисно не виконує обмежувальних приписів, які були складені відносно останнього, через вчинення систематичного домашнього насильства відносно своєї матері [PERSON] , [INFO] . В ході проведення досудового розслідування було вставлено, що [PERSON] порушив обмежувальний припис рішення якого було винесено 21.05.2021 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу. Таким чином, було прийнято усі необхідні міри, для встановлення доказових фактів та в подальшому можливого направлення обвинувального акту відносно [PERSON] . Проте, в ході досудового розслідування було встановлено, що [PERSON] не був присутнім під час винесення рішення судом тому і не був належним чином ознайомлений про покладені на нього обов`язки та обмеження. В подальшому, дізнавачем СД ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Желудченко А.І. 17.08.2021 року особисто, під підпис та пояснення було ознайомлено [PERSON] з рішенням суду, а також надано його копію. Станом на 28.10.2021 року будь-яких фактів, заяв та повідомлень, стосовно порушення [PERSON] припису після ознайомлення не надходило. Дізнавачем СД ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Желудченко А.І. було прийнято рішення про закриття кримінального провадження відповідно до ч.1 п.2 ст.284 КПК України. (а.с. 14) Таким чином, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство відносно [PERSON] , є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника. Під час вирішення питання про наявність підстав для продовження обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Таким чином, оцінивши ризики, які полягають в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] , настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, фактори небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства, з урахуванням наданих к судовому засіданні пояснень сторін та їх представників, з`ясувавши обставин конфлікту та виявивши чинники і умови, які створюють або можуть створювати небезпеку для особи, суд вважає за доцільне задовольнити заяву [PERSON] про продовження обмежувального припису. Разом з тим, вирішуючи питання в частині задоволення заяви [PERSON] про продовження обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав щодо заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою - [ADDRESS] , суд приймає до уваги те, що обмежувальний припис стосовно [PERSON] є заходом тимчасового обмеження прав, що не свідчить про позбавлення останнього житла. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (до ч.ч.1,2 ст. 321 ЦК України). Оцінюючи ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві, суд враховує критерії сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів; втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, та інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження прав [PERSON] , з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису, та його продовження, у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Так, при вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи з урахуванням того, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Оцінюючи вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно заявниці [PERSON] , настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд також бере до уваги, що підстави, які брав до уваги суд під час видання обмежувального припису щодо [PERSON] продовжують існувати. За статтею 3 Європейської Конвенції, Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати. У рішенні Європейського Суду по справі Опуз проти Туреччини (Орuz V. Тurkеу, по. 33401/02, 09.06.2009) суд дав характеристику зобов`язань держави у зв`язку з насильством в сім`ї, визнавши серйозність домашнього насильства в Європі та підкресливши серйозність, з якою держави повинні вживати відповідних заходів з метою протидії цьому порушенню прав людини. У своєму рішенні Суд підкреслив, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також вказав, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливим є наявність ефективних механізмів їх реалізації. Суд погоджується із доводами заявника, що саме наведені у заяві заходи обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника, у зв`язку з чим заява підлягає до задоволення у повному обсязі. Враховуючи те, що заявниця [PERSON] звернулася до відповідних державних органів Україна за захистом від домашнього насильства, та на даний час є ознаки його вчинення, які не можуть бути поза розумним сумнівом спростовані, а отже [PERSON] потребує захисту, та для недопущення порушення права заявниці, гарантованого ст. 8 Конвенції (право на повагу до приватного і сімейного життя), враховуючи, що існують ризики продовження та повторення конфліктів між сторонами, що мають ознаки домашнього насильства, з метою захисту прав [PERSON] , від насильства в сім`ї, суд вважає за необхідне продовжити дію обмежувального припису щодо [PERSON] на строк 6 місяці. Згідно ч.2 ст.350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави. Згідно з ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: approved