Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 01.12.1995 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, оскільки сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спір про сумісно нажите майно на час розгляду даної справи у сторін відсутній. Спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя та сімейні обов`язки, відсутність взаєморозуміння, втрату почуття взаємної поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі суперечитиме її інтересам. На підставі вищенаведеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 06.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] »(а.с.7). Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, строк для примирення просив не надавати (а.с.18). Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, оцінивши наявні у справі докази у відповідності до ст. 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, приходить висновку, про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 12.10.2016 року Алчевським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, вбачається, що 01.12.1995 року Міусинською міською радою міста Красний Луч Луганської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] , актовий запис №31 (а.с.19). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спір про сумісно нажите майно на час розгляду справи у сторін відсутній. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією із підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя та сімейні обов`язки, відсутність взаєморозуміння, втрату почуття взаємної поваги та любові один до одного. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме їх інтересам. Спір про сумісне нажите майно у сторін відсутній. Зважаючи на те, що між сторонами сімейні відносини припинені, жодних дій з боку подружжя, спрямованих на примирення та збереження сім`ї не здійснюється, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що при зверненні до суду позивач зазначила про бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », на підставі ст. 113 СК України, суд вважає за доцільне при ухваленні рішення про розірвання шлюбу між сторонами залишити позивачу прізвище набуте в шлюбі. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 28.07.2021 року № 92 про сплату судового збору у сумі 908,00 грн. З урахуванням того, що позивач заявила клопотання про розподіл судових витрат порівну, суд вважає справедливим та розумним стягнути з відповідача на користь позивача 50% суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 21, 24, 56, 105, 110, 112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved