Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог вказано, що позивачі є власниками квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання відповідача, однак [PERSON] понад три роки у квартирі не проживає, а реєстрація відповідача у належній позивачам квартирі призводить до надмірного нарахування оплати за комунальні послуги, чим порушуються права позивачів. Позивачі зазначають, що перешкод у користуванні квартирою відповідачу не чиниться, він без поважних причин не проживає у квартирі, витрат на її утримання не несе, а тому є всі підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15.06.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами та відзив на позов не подав. Згідно з протокольною ухвалою суду від 14.09.2021 підготовче провадження у справі завершено та призначено розгляд справи по суті. Позивачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач у судові засідання не з`являвся, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, однак поштова кореспонденція повернулася на адресу суду не врученою з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідача по справі додатково повідомлено шляхом оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частиною 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, який у відповідності до приписів ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин; не подав відзив, а позивачами не заявлено заперечень проти заочного вирішення справи, суд дійшов висновку про існування всіх підстав для заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, про що постановлено протокольну ухвалу. Згідно із ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 30.10.1995 (а.с. 8). Згідно з копією довідки ОСББ «Чуднівська 92-94», за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , (а.с. 9). Відповідно до змісту акту, який складений головою правління ОСББ «Чуднівська 92-94» Галліною Л.М. 22.04.2021, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживає, його місце знаходження не відоме, що встановлено з пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 4). Статті 15 та 16 ЦК України передбачають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями цієї статті. Положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. У відповідності до приписів ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд встановив, що відповідач не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , позивачі є повноправними власниками даної квартири, вважають, що їх права порушуються та вимагають усунення такого порушення, а тому заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах законодавства та підлягають до задоволення. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved