Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.09.2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою представника [PERSON] [PERSON] на рішення Надвірнянського районного суду від 28.05.2021 року знято з апеляційного розгляду та направлено до Надвірнянського районного суду для ухвалення додаткового рішення. В судове засідання представник позивача, адвокат Брайляк Е.Я. не прибула з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача, адвокат Романишин Д.М. в судовому засіданні пояснив, що оскільки рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.05.2021 року в задоволенні позовним вимог позивача [PERSON] про визнання заповіту недійсним відмовлено, тобто заповіт посвідчений 24.12.2014 року приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Могилевич Л.В. від 24.12.2014 року є дійсним, то відповідно, дійсним є і свідоцтво про право на спадщину за даним заповітом на 4/12 частки від 21.04.2016 року за реєстраційним №232. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.05.2021 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним відмовлено. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06.09.2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою представника [PERSON] [PERSON] на рішення Надвірнянського районного суду від 28.05.2021 року, знято з апеляційного розгляду та направлено до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області для ухвалення додаткового рішення. Судом з`ясовано, що ухвалюючи рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним не ухвалено рішення стосовно позовної вимоги про визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.04.2016 року за реєстраційним №232. Як вбачається із прохальної частини позовної заяви [PERSON] останні просить визнати заповіт [PERSON] , складений на користь відповідача [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Могилевич Л.В. від 24.12.2014 року за реєстраційним №3361 недійсним, а свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 4/12 частки від 21.04.2016 року за реєстраційним №232 незаконним. Відповідно до ст. ст. 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.04.2016 року та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі номер витягу: 43675182 від 21.04.2016 року відповідач [PERSON] є власником 4/12 частки будинковолодіння з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] і яке складається з «А» - житлового будинку загальною площею 84,1 кв.м., житловою площею 37 кв.м., «Б» - сараю-підвалу; «Г» гаражу; «Д» - літньої кухні; №1, №2 огорожі, а також самовільно побудованої: «А1» - прибудови; «А2» - прибудови загальною площею 22,7 кв.м. та «Ж» - самовільно побудованого гаражу, що не входять до спадкового майна. Вирішуючи питання про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом суд виходить з наступного. Свідоцтво про право на спадщину не створює ніяких нових прав у спадкоємців на майно, а тільки підтверджує вже існуюче право на нього, оскільки право на спадкове майно у них виникає з моменту відкриття спадщини. Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано\~статтею 1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. В абз.3 п.27\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~зазначено, що іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. У постанові КЦС у складі ВС від 14 листопада 2018 року у справі №2-1316/2227/11 зроблено висновок, що порушення у зв`язку із видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З матеріалів спадкової справи №440/2015 вбачається, що відповідач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті померлої [PERSON] і їй відповідно було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. \~ \~ \~ \~Таким чином, відповідач [PERSON] вважається такою, що мала право на спадкування, тому нотаріусом було правомірно видано останній свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а тому підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 4/12 частки від 21.04.2016 року за реєстраційним №232 незаконним не судом не встановлено. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed