Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 12000 грн. 00 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп., зазначаючи, що 08 червня 2021 року позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбала трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У липні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до відповідача [PERSON] з метою виконання будівельно-ремонтних робіт у зазначеній квартирі. Перед початком виконання робіт була обумовлена їх вартість, яка склала 12 000 грн. Вказану суму [PERSON] передала [PERSON] . Відповідач виконував роботи в квартирі протягом тижня, після чого зник. У подальшому відмовився виконувати будівельно-ремонтні власноручно написав розписку про те, що зобов`язується повернути грошові кошти в сумі 12 000 грн. [PERSON] у строк до 15.10.2021, а саме щомісячно сплачувати по 4000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позивача. Однак з часу написання розписки відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, в разі неявки відповідачів не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове не з`явились, про дату, місце та час проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. 08 червня 2021 року позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу належить трикімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] /а.с.7-8/. У липні 2021 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з метою виконання будівельно-ремонтних робіт у зазначеній квартирі. Перед початком виконання робіт була обумовлена їх вартість, яка склала 12 000 грн. Вказану суму [PERSON] передала [PERSON] , який виконував роботи в квартирі протягом тижня, після чого зник. У подальшому відмовився виконувати будівельно-ремонтні власноручно написав розписку про те, що зобов`язується повернути грошові кошти в сумі 12 000 грн. [PERSON] у строк до 15.10.2021, а саме щомісячно сплачувати по 4000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позивача. /а.с.9/ ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Згідно ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, а саме кожна особа має право па захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає захист цивільних прав та інтересів судом, а саме кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідносин. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Положеннями ч. 1 ст. 1051 ЦК України передбачено право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року по справі № 501/1773/16-ц. Згідно з вимогами ст.ст. 202-204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, на підтвердження існування між сторонами договірних відносин на підставі договору позики, позивачем надано до суду розписки, які містять дату отримання відповідачем грошових коштів, дату їх повернення, а також розрахунок заборгованості за розписками, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про повернення суми боргу підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Відповідачем суду не було надано доказів на спростування вищевикладеного.

Outcome: approved