Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

у листопаді 2021 року ТОВ «Перший український експертний центр» звернулося у суд з позовом про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач, відповідно до Акту приймання-передачі будинку був виконавцем функцій з своєчасного та якісного надання житлово-комунальних послуг для потреб споживачів у будинку по [ADDRESS] . З жовтня 2018 року по червень 2021 року [PERSON] отримував житлово-комунальні послуги, не відмовлявся від їх отримання, отримував рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги, які містять у собі суму заборгованості. Також, від відповідача не надходило жодного звернення на адресу позивача з відповідними заявами та необхідними документами, які б могли підтвердити тимчасову відсутність споживача у житловому приміщенні в спірній період. Згідно розрахунку заборгованості б/н від 27.10.2021р. по квартирі [ADDRESS] , станом на 27.10.2021 року існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 7534,79 грн. за період з жовтня 2018 року по червень 2021 року. За таких підстав, позивач просить стягнути з [PERSON] основну заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 7534,79 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 1033,14 грн., 3 % річних у розмірі 480,59 грн. та судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 листопада 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. ( том 2 а.с. 95) Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол № 50 від 29.12.2014р.), житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр». ТОВ «Перший український експертний центр» прийняв житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом прийому-передачі. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору міни кваритри від 21.11.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. (том 1 а.с. 16) Позивач у позовній заяві зазначає, що згідно розрахунку заборгованості б/н від 27.10.2021р. по квартирі [ADDRESS] , станом на 27.10.2021 року існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 7534,79 грн. за період з жовтня 2018 року по червень 2021 року. На даний час заборгованість не сплачена за завдає збитків Товариству, у зв`язку з чим здійснюється нарахування інфляційних втрат у розмірі 1033,14 грн. та 3 % річних у розмірі 480,59 грн. На підтвердження своїх доводів надав суду розрахунки заборгованості. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01 червня 2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Вказаний Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Відповідно до 2 Порядку тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном. За п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. ТОВ «Перший український експертний центр» відповідно до Акту приймання-передачі будинку був виконавцем функцій з своєчасного та якісного надання житлово-комунальних послуг для потреб споживачів у будинку по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] отримувала житлово-комунальні послуги, не відмовлялася від їх отримання, отримувала рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги, які містять у собі суми заборгованості. Також, від відповідача не надходило жодного звернення на адресу позивача з відповідними заявами не необхідними документами, які б могли підтверджувати тимчасову відсутність споживача у житловому приміщенні в спірній період. Окрім того, жодних заяв про відмову від користування житлово-комунальних послуг, скарг щодо обсягу та якості наданих послуг відповідачем не заявлялось. Як вказував позивач, заборгованість, яку слід стягнути з боржника, складає заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 7534,79 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 1033,14 грн., 3% річних в розмірі 480,59 грн. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача мають правове обґрунтування з посиланням на докази відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, а тому позов підлягає до задоволення. Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику квартир. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 7534,79 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 1033,14 грн., 3% річних в розмірі 480,59 грн. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 270,00 гривень.

Outcome: approved