Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

24.03.2021 [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.06.2019 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу позивачка та відповідач мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося з причини відсутності взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться, шлюбні та сімейні відносини припинені починаючи з березня 2021 року. Подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе. Примирення з відповідачем позивачка не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24.12.2011 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 4259. В уточненій позовній заяві, поданій до суду 22.06.2021, просить після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON] . Крім того позивачка просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, оскільки вона мешкає разом із нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 5 790 грн щомісячно, починаючи з 24.03.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Також у позовній заяві просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 908 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 гривень. В судове засідання 17.01.2022 з`явилася представник позивачки [PERSON] , позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач 07.06.2021 подав відзив на позовну заяву, позовні вимоги визнав частково. Погодився з розірванням шлюбу з позивачкою, визнав вимоги щодо сплати аліментів у твердій грошовій сумі 1 800 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття, а також вимоги щодо судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн. У відзиві зазначив, що витрати на утримання дитини та на правничу допомогу, у розмірах, які вказані у позовній заяві, є завищеними та не підтверджені належними та достатніми доказами. В судове засідання 17.01.2022 з`явився представник відповідача, позовні вимоги визнав частково, в тому обсязі, який наведений у відзиві на позовну заяву. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 24.12.2011 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї, [PERSON] та [PERSON] 24.12.2011 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 4259. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . З позовної заяви вбачається, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені. Таким чином судом встановлено, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та вона не бажає примирення з відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.05.2012 Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1494. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Відповідно до наданих матеріалів справи, інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідач не має. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України» прожитковий мінімум у 2022 для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривень. Ураховуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що він у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей, передбачених статтею 188 СК України, не встановлено. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого: Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно матеріалів справи відповідач звільнився з останнього місця роботи 03.02.2020, після звільнення протягом 2020 року його доходи складалися лише з соціальних виплат, на момент подання позовної заяви був офіційно не працевлаштований та не мав офіційного доходу. У позовній заяві позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 5 790 гривень щомісячно, виходячи з наданих нею розрахунків. При цьому позивачка не надає доказів того, що матеріальне становище відповідача дозволяє стягнення аліментів у такому розмірі - зокрема, не надано доказів існування у відповідача доходу від трудової або підприємницької діяльності, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, здійснення відповідачем витрат на придбання рухомого та нерухомого майна. Позивачкою не надано доказів на спростування наданих відповідачем даних щодо його працевлаштування, а також на підтвердження існування інших джерел доходу відповідача. Також суд бере до уваги те, що відповідач визнав позовні вимоги щодо стягнення аліментів в розмірі 1 800 грн щомісячно, що перевищує встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину. З 05.06.2021 відповідач щомісячно сплачує на користь позивачки аліменти в сумі 1 800 грн, також сплатив аліменти за період з 24.03.2021 по травень 2021 року включно, виходячи з суми 1800 грн на місяць. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню частково, а саме: в розмірі 1 800 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем у позовній заяві заявлена вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 гривень, на підтвердження витрат надано копію договору про надання правничої допомоги від 20.03.2021, детальний опис наданих послуг та копії квитанцій про оплату послуг з правової допомоги на суму 20 000 гривень. Відповідач заперечує проти заявленої позивачем суми витрат на професійну правову допомогу, вважає її завищеною, не підтвердженою належними та достатніми доказами, а також такою, що не відповідає складності справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підставі викладеного, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, виходячи з обґрунтованості, розумності судових витрат та їх співмірності з ціною позову, складності справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги щодо відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 7 500 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору щодо вимоги про стягнення аліментів, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн, а щодо вимоги про розірвання шлюбу - то сума сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial