Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи головний державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) Вербицька Людмила Григорівна, приватний нотаріус Грисюк Олена Василівна, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8035 від 1.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Грисюк О.В., на підставі якого відкрито виконавче провадження № 66756624 від 09.09.2021 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до постанови головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) Вербицької Л.Г. у виконавчому провадженні № 66756624 від 09.09.2021 року при примусовому виконанні виконавчого напису № 8035 від 14.05.2021 року, виданого приватним нотаріусом Грисюк О.В. звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Стягувачем є ТОВ «Веллфін» відповідно до договору. Вважає виконавчий напис № 8035 від 14.05.2021 року, виданий приватним нотаріусом Грисюк Оленою Василівною таким, що не підлягає виконанню так як його було вчинено без дотримання Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 оскільки вчинення виконавчого напису в разі порушення умов кредитного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих боржнику повідомлень, яке позивач не отримував., а також, що станом на 09.09.2021 року у нотаріуса були відсутні підстави вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі.за таких обставин просить визнати таким, що не підлягає викнанню виконавчий напис № 8035 від 14.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Грисюк О.В. Ухвалою суду від 15.10.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено засідання у справі, визначено учасникам строк для подання заяв по суті спору, витребувано у відділу державної\~виконавчої служби\~у м.\~Запоріжжі Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~юстиції (м.\~Дніпро)\~завірену належним\~чином копію\~виконавчого провадження\~№ 66756624\~від 09.09.2021\~року. 24.12.2021 року відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) до суду надано копію виконавчого провадження № 66756624 від 09.09.2021 року. Представник позивача, адвокат Пузін Д.М. в судове засідання не з`явився. 06.12.2021 на електронну адресу суду подав заяву, за якою просив розгляд справи провести без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Представник Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Веллфін» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заяви з процесуальних питань до суду не надходили. Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, пояснення щодо позову не надав. Третя особа відділ державної виконавчої\~служби у\~м.\~Запоріжжі Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~юстиції (м.\~Дніпро) в судове засідання не з`явився. 24.12.2021 головний державний виконавець Вербицька Л.Г. подав до суду заяву, за якою просив розгляд справи провести без участі державного виконавця. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Частиною 2 статті 247\~ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 14.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис № 8035 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» на підставі кредитного договору 1054705 від 14.11.2019 року стягнуто заборгованості 10635,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2500,00 гривень, прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн., прострочена заборгованість по по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом 8135,00 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями 0,00 грн. За вчинення виконавчого напису з боржника підлягає стягненню 800,00 грн. Загальна сума, що підлягає тягненню становить 11435,00 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 14.11.2019 року по 01.03.2020 року (а.с. 54). Головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніро) Вербицькою Л.Г. 09.09.2021 відкрито виконавче провадження №66756624 про стягнення коштів з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованості в розмірі 11435,00 грн. на підставі виконавчого напису № 8035, виданого 14.05.2021 [PERSON] (а.с. 43). Як встановлено судом кредитний договір № 1054705 від 14.11.2019 року, укладений між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] нотаріально не посвідчений (а.с. 44-53). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5, у якому Главою 16 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п. 1.1 глави 16 цього Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 глави 16 Порядку передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18). За змістом оскаржуваного виконавчого напису, приватним нотаріусом констатовано про настання строку платежу за договором позики №1054705 від 14.11.0219, період стягнення заборгованості з 14.11.2019 року по 01.03.2020 року. Однак, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував, що постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в судовому порядку визнана незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Таким чином, для одержання виконавчого напису нотаріусу повинні подаватися саме нотаріально посвідчені кредитні угоди, що передбачають сплату грошових сум, в оригіналі разом з документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Наведене підтверджується постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, а також постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17. У пункті 83 постанови від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду зробила наступний висновок: «Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса». Отже, нотаріус та відповідач, звертаючись із заявою про вчинення виконавчого напису, наведені вище обставини не з`ясували. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved