Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 3000, 00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В позові позивачка покликається на те, що 20 грудня 2018 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у виконкомі Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Від спільного подружнього проживання у них є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . З початку спільного проживання у позивачки та відповідача склалися нормальні сімейні відносини, але з часом вони погіршилися, тому позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Син росте та потребує більших витрат. збільшились витрати на ліки під час хвороби у зв`язку з підвищенням цін в аптеках, одяг, харчування, тощо. Позивачці важко самостійно утримувати їхню сім`ю, тому звернулася до суду з даною позовною заявою. Вважає, що відповідач повинен і має можливість сплачувати аліменти на утримання їхнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісячно, оскільки відповідач згідно копії договору працює у м. Прага і отримує заробіток 17 200 чеських крон. Позивачка в судове засідання не з`явилася. До суду, через поштове відділення, від позивачки поступила заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Уразі неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованим повідомленням при матеріалах справи. Відзив на позовну заяву до суду не подавав та клопотання про відкладення судового засідання 12.01.2022. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.06.2019 виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 20 грудня 2018 року у виконкомі Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.12.2018. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що відповідач коштів на утримання сина до досягнення ним повноліття не надає. Позивачкою до позовної заяви надано копію договору з місця роботи відповідача на іноземній мові, як зазначено позивачкою. Однак, суд не може брати до уваги твердження позивачки про те, що відповідач працює в м. Прага по договору та отримує заробітну плату, так як надана позивачкою копія "договору" є на іноземній мові та без перекладу. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 згаданого Кодексу передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-IX визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років з 1 січня 2022 року не може бути меншим ніж 1050,00 грн. Враховуючи обставини, визначені ст.ст. 182, 184 СК України, приймаючи до уваги відсутність даних про те, що відповідач має інших утриманців, відсутність доказів про розмір отримуваного відповідачем доходу (заробітку), суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн. на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 07.12.2021, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial