Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

У листопаді 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 23 листопада 1991 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в с. Ягільниця Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 12. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом і проживає та перебуває на її утриманні. Причиною розірвання шлюбу є нестерпна поведінка відповідача, яка виражається у подружній зраді та зловживання алкоголем відповідачем. Сімейні відносини погіршилися на протязі останніх шести місяців, подружні стосунки між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Тому, [PERSON] просить шлюб розірвати. В судове засідання представник позивачки [PERSON] адвокат Тесля П.О. подав письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 23 листопада 1991 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в с. Ягільниця Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 12. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом і проживає та перебуває на утриманні матері. Причиною розірвання шлюбу є нестерпна поведінка відповідача, яка виражається у подружній зраді та зловживання алкоголем відповідачем. За час спільного подружнього життя належної сім`ї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні. Спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо на протязі шести місяців. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 908 гривень.

Outcome: approved