Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , якою просить визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивач просила розглянути справу без її участі. У випадку неявки відповідачів, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідачі у встановлений їм строк правом на подачу відзиву на позов не скористались. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиції учасників у справі. Позиція позивача полягає в тому, що їй на підставі рішення суду належить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають у вказаному будинку з 2016 року, а реєстрація місця проживання відповідачів у цьому будину, заважає позивачу, як власнику вільно розпоряджатись та користуватись квартирою і тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування зазначеною квартирою. Відповідачі правом на подачу відзиву на позов не скористались, і будь-які докази суду не надали; були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилась без повідомлення причин. Позивач не заперечувала проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Встановлені судом обставини. На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини: [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянки України та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 01.10.2021 року № 72488 (а.с.4-5). Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.05.2019 року, яке 04.07.2019 року набрало законної сили, за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). З витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 08.10.2021 року № 73490, вбачається що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.9). Проте, відповідно до акту про встановлення фактичного місця проживання від 18 жовтня 2021 року, складеного в присутності сусідів-свідків ( [PERSON] та [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають у будинку за адресою: [ADDRESS] , з 2016 року по теперішній час (а.с.10). Зміст правовідносин учасників спору Між позивачем та відповідачами виникли цивільні правовідносини у сфері права власності, в межах яких між ними виник спір щодо наявності у відповідачів, як членів сім`ї власника, права користування будинком у зв`язку з їх відсутністю понад одного року. Оцінка суду щодо права. Відповідно до положень частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Також положення частин перших статей 383 і 405 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) прямо встановлюють, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. При цьому житлове приміщення, яке члени сім`ї мають право займати визначається власником. Отже, члени сім`ї власника квартири можуть отримати право користування ним від власника, який при цьому, може визначити конкретне житлове приміщення у квартирі якою можуть користуватись члени його сім`ї. Однак згідно з положеннями частини другої статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тож з огляду на те, що відповідачі продовжують бути зареєстрованими у будинку розташованому за адресою: [ADDRESS] , але позивачем доведена їх відсутність у будинку без поважних причин понад один рік, а дані про наявність іншої домовленості між позивачем та відповідачами відсутні, і законом іншого не встановлено, відповідачів, як члена сім`ї позивача, слід визнати такими, що втратили право користування цим будинком. А тому, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, а саме будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] ,шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином,

Outcome: approved