Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із зазначеним позовом до [PERSON] , [PERSON] обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивач з 24.09.2021 року є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вересні 2021 року при здійсненні реєстрації у власному будинку позивачеві стало відомо, що у вказаному будинку зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Звернувшись до попередніх власників, позивач дізнався, що відповідачі є їхніми родичами та більше ніж півроку не проживають у даному будинку. Під час укладення договору купівлі - продажу позивачеві не було відомо про те , що у даному будинку зареєстровані інші особи. Реєстрація відповідачів у будинку позивача заважає йому як власнику користуватися та розпоряджатися своїм майном. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, 11.01.2022 року подали до суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року (справа № 6-709цс16). У відповідності дост. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази згідно вимог ст.ст. 77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Позивач на обґрунтування позову зазначив, що купив даний будинок 24.09.2021 року, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, відповідачі в ньому не проживають, їх речі в будинку відсутні. Відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі заяви особи, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, виходячи з вище встановлених обставин, враховуючи, що відповідачі не є членами сім`ї позивача, якій набув право власності на будинок, а також те, що вони не заперечують проти задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved