Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

19.12.2021 позивач [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовує позовні вимоги тим, що він є власником будинку, розташованого за вищевказаною адресою. У 2012 році відповідач звернулася до нього з проханням зареєструвати її в своєму будинку строком на три місяці в зв`язку з тимчасовою необхідністю. Позивач зареєстрував [PERSON] у своєму будинку. Проте з 2012 року за адресою реєстрації відповідач не проживала, особистих речей у будинку позивача не зберігала, коштів на оплату житлово-комунальних послуг не надавала. За закінченням тримісячного терміну позивачу не вдалося встановити контакт з відповідачем та вирішити питання про зняття її з реєстрації. Оскільки реєстрація відповідача у будинку створює позивачу перешкоди у користуванні і розпорядженні його майном, він був змушений звернутися з відповідним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання (перебування), однак у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, окрім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Із огляду на це та, ураховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання представника відповідача з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 11.08.1999, посвідченим державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області та зареєстрованим в реєстрі за № 3-1107 (а.с.8). У відповідності до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 433, виданої 05.10.2021 Виконавчим комітетом Донецької селищної ради Харківської області, до складу осіб, зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , - донька позивача, [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно із інформацією, наданою Андріївським старостинським округом Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області № 475/02-17 від 04.11.2021, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 27.10.2012 по теперішній час (а.с.17). Із акту обстеження, складеного 05.10.2021 старостою смт Андріївка Ізюмського району Харківської області [PERSON] , інспектором Лебідь Р.О., діловодом [PERSON] , у присутності свідків, що є сусідами: [PERSON] , [PERSON] , установлено, що в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрована але фактично не проживає з травня 2012 року по теперішній час, її особисті речі в будинку відсутні (а.с.10). За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Суд, захищаючи права власності позивача, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом у житловому будинку [ADDRESS] . Як убачається з матеріалів справи, позивач звільнений від сплати судового збору оскільки є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання), що підтверджується копією довідки МСЕК серії 12 ААБ № 740210 від 11.01.2021. У відповідності до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Абзацом 3 пункту 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 роз`яснено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. У зв`язку із задоволенням позову суд у відповідності до ст.141 ЦПК України покладає зазначені судові витрати на відповідача.

Outcome: approved