Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у суд з позовом до закладу загальної середньої освіти «Гімназія с. Стобихівка» Сошичненської сільської ради Волинської області (далі - ЗЗСО «Гімназія с. Стобихівка»), в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ № 26-к/тр від 4 листопада 2021 року в частині відсторонення її від виконання обов`язків, допустити до роботи і стягнути на її користь судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що працює вчителем в ЗЗСО «Гімназія с. Стобихівка». 4 листопада 2021 року їй було вручено наказ №26-к/тр від 4 листопада 2021 року про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати у разі не проведення повного курсу профілактичного щеплення від СОVID-19. Тобто, керівник закладу вимагав пройти повний курс щеплення за один день, що не можливо, оскільки таке щеплення проводиться з інтервалом у два-три тижні між кожною процедурою вакцинації. Хоча наказ МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 4 жовтня 2021 року № 2153 набрав чинності лише 7 листопада 2021 року (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 2021 року за № 1306/36928), відповідач керувався ним при винесенні наказу про відсторонення. Відповідачем грубо порушено її конституційні права на працю, останній незаконно вимагав від неї медичну інформацію щодо вакцинації від респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та обмежив її права як працівника щодо повноцінної роботи. Наказ мотивований тим, що оскільки у неї відсутнє відповідне щеплення, то згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України відповідач відсторонює її від роботи без збереження заробітної плати. Ні у трудовому контракті, ні в посадовій інструкції, ні в будь-якому іншому документі, що підписані між нею та відповідачем, такого зобов`язання з її боку немає, так само, як і не передбачено повноваження відповідача на відсторонення її від роботи з підстав відсутності вищезазначеного щеплення. Вважає наказ про відсторонення її від роботи незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Наказ про відсторонення мотивований положенням Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», а саме ч. 2 ст. 12, згідно з якою працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб; у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Так, на рівні постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року (в редакції постанови КМУ №787 від 28.07.2021 р. та №954 від 13.09.2021 р та №981 від 22.09.2021) вакцинація від СОVID-19 фактично перетворюється на примусову і обов`язкову, оскільки ставить у пряму залежність до допуску до роботи окремих категорій працівників (освітян, медичних працівників, держслужбовців, військових, співробітників силових структур). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Виключно цим законом, а не підзаконними актами, встановлюється перелік обов`язкових щеплень, і цим законом щеплення від СОVID-19 не встановлено, як обов`язкове, а тому відсторонення працівника з посиланням на ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» є незаконним та безпідставним. На сьогодні законом не встановлено окремого порядку відсторонення працівників від роботи з підстав відсутності у нього щеплення від СОVID-19. Відмова працівника від вакцинації не може вважатися порушенням трудової дисципліни. Наказом МОЗ України від 24 грудня 2020 року №3018 встановлено, що вакцинація від короновірусної хвороби в Україні є добровільною для усіх груп населення та професійних груп. Крім цього, Дорожньою картою з впровадження вакцини від гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію СОVID-19 в Україні у 2021-2022 роках, що затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я від 24 грудня 2020 року № 3018 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 9 лютого 2021 року № 213) встановлено, що вакцинація від коронавірусної хвороби СОVID-19 в Україні буде добровільною для усіх груп населення та професійних груп. Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права та свободи людини та громадянина не можуть бути обмежені крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах військового або надзвичайного стану можуть бути встановлені окремі обмеження прав і свобод із зазначенням терміну дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права та свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40,47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61,62, 63 цієї Конституції. Таким чином, обмеження прав громадян, зокрема, права на працю, можливе лише в умовах військового чи надзвичайного стану, все інше є незаконним. Постанова Кабінету Міністрів тимчасова і має відповідати ст. 29 Закону України «Про захист від інфекційних хвороб». Такої думки прийшов і Конституційний Суд у своєму рішенні №10 від 28.08.2020 року. У пункті 3.2 мотивувальної частини цього рішення зазначається, що такі обмеження конституційних прав можуть встановлюватися виключно Законом, ухваленим Верховною Радою України. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України. Вказана постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним актом і має відповідати закону та Конституції України. Оскільки в Україні не запроваджено військовий чи надзвичайний стан, а отже, пункт 41-6 (згідно з яким вимагають сертифікати про вакцинацію та усувають від роботи) суперечить статтям 8, 19, 43, 64 Конституції України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, не вбачається правових підстав у роботодавця примушувати працівників вакцинуватися від коронавірусної хвороби СОVID-19 та/або притягати їх до дисциплінарної відповідальності за відмову вакцинуватися від цієї хвороби. Ухвалою судді від 26 листопада 2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження, постановлено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Ухвалою суду від 24 грудня 2021 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - [PERSON] , яка відсторонена від роботи і наказ якої як директора навчального закладу оскаржує позивачка, та Сошичненську сільську раду як засновника навчального закладу. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Мазурик П.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з наведених у позовній заяві підстав і просили позов задовольнити. Окрім того, представник позивачки пояснив, що захворювання на коронавірусну хворобу є гострим респіраторним захворюванням, а не інфекційним, і профілактичні щеплення проти гострих респіраторних хвороб до Календаря профілактичних щеплень не включені, а позивачка пояснила, що має усі обов`язкові щеплення, обов`язковість яких передбачена ст. 12 відповідного закону, а вакцинація від СОVID-19, наскільки їй відомо, не пройшло усіх клінічних досліджень, викликає у неї сумніви, і вона дуже боїться за стан свого здоров`я після проходження такого щеплення. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву, із змісту якої вбачається, що вона просить розглянути справу у її відсутності та позовні вимоги не визнає. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно з якою просить справу розглянути у її відсутності та у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Сошичненської сільської ради, - [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву, із змісту якої вбачається, що він просить справу розглянути у його відсутності та позовні вимоги визнає. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Суд встановив, що позивачка з 15 серпня 1977 року працює вчителем в ЗЗСО «Гімназія с. Стобихівка». У наказі від 4 листопада 2021 року № 26к/тр «Про відсторонення від виконання посадових обов`язків працівників закладу» (витяг), підписаному директором ЗЗСО «Гімназія с. Стобихівка» зазначається: «

Outcome: approved