Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зняття арешту з майна. Зазначала, що є власником автомобіля JAC марки HFC 1020K, н.з. [NUMBER] . У 2016 році вона дізналася про те, що відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві накладено арешт та заборону відчуження на зазначений автомобіль. Постанови про накладення арешту на автомобіль вона не отримувала. Відповідно до довідки від 16.09.16, виданої Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві борг, відповідно до постанови про адміністративне правопорушення від 04.06.07 нею погашено 05.01.09. Посилаючись на зазначені обставини, просила скасувати арешт та заборону відчуження з автомобіля JAC марки HFC 1020K, н.з. [NUMBER] , який належить їй на праві власності та який було накладено відповідно до постанов від 16.09.08 № 336/12 та від 18.09.08 № 336/12 в межах виконавчого провадження АК 203599 (АА392492). Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 27.10.21 було замінено первісного відповідача на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. У судове засідання позивач, представник відповідача та представник третьої особи не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд увалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] є власником автомобіля JAC марки HFC 1020K, н.з. [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до довідок Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.09.16 борг по постанові про адміністративне правопорушення від 05.03.08 № 10 на суму 170 грн. [PERSON] погашено у повному обсязі 05.01.09 і борг по постанові про адміністративне правопорушення від 04.06.07 № 16 на суму 136 грн. [PERSON] погашено у повному обсязі 05.01.09 (а.с. 8, 9). Згідно з довідкою Подільського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16.11.20 № Д/9 відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що відносно [PERSON] у відділі 29.11.2012 було відкрито виконавче провадження № 35397917 з примусового виконання постанови УПФУ у Подільському районі м. Києва № 68 від 18.08.2009 про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ штрафу в розмірі 1 700 грн. З метою забезпечення примусового виконання 04.06.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. У ході здійснення виконавчого провадження встановлено, що боржник працює у ТОВ «Компанія «Росток», що знаходиться за адресою: м. Київ, бул. І. Лепсе, 4, що по територіальності відноситься до Солом`янського району м. Києва. У зв`язку з чим, відповідно до п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» 08.12.2014 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копію якої разом з виконавчим документом направлено для виконання за територіальністю. Таким чином в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня інформація щодо повного, фактичного виконання виконавчого документа за яким здійснювалося виконавче провадження № 35397917 (а.с. 112). Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 1, 2 п. 2 постанови від 3 червня 2016 року N 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі - постанова) позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізовано. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 постанови, зокрема, у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. Отже, з позовом до суду про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник / володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, а відповідачем у вказаному спорі має бути боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізовано. Судом установлено, що [PERSON] була стороною виконавчого провадження, а саме - боржником, в межах якого було накладено арешт на належне їй майно (а.с. 5), а тому згідно норм чинного законодавства має право оскаржити дії державного виконавця у порядку, визначеному ЦПК України. Ураховуючи те, що в силу норм ст. 59 Закону до суду з позовом про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник / володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, як установлено судом [PERSON] є власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно - стороною виконавчого провадження, а саме - боржником, а тому правових підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed