Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку та її неповнолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , посилаючись на те, що він та треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками даної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 2003р. Відповідачка є його колишньою дружиною, шлюб з якою розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.10.2020р. Також в спірній квартирі зареєстровані та проживають його з відповідачкою неповнолітні сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбі відповідачка [PERSON] його зрадила та [INFO] народила від іншого чоловіка сина - [PERSON] , якого також зареєструвала у належній позивачу квартири. Більше трьох років відповідачка з своїм сином в спірній квартирі не проживають, їх особистих речей в квартирі немає, місце її проживання позивачу невідоме. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.03.2021р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 25-26). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 9.09.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачка, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про день розгляду справи повідомлялась належним чином за місцем реєстрації, відзив на позовну заяву не подала, а тому суд вважає можливим слухати справу у її відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. 3-ті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, просять слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, просить слухати справу у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, спірне жиле приміщення представляє собою квартиру загальною площею 47,6кв.м., яка розташована по [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.12.2003р. квартира належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] та третім особам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по ј частині кожному (а.с. 9). Відповідачка [PERSON] була зареєстрована в спірній квартирі після укладення шлюбу з позивачем - 18.03.2008р. (а.с. 24). 23.12.2019р. відповідачка [PERSON] зареєструвала в спірній квартирі свого сина [PERSON] (а.с. 23). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.10.2020р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7-8). Згідно актів про фактичне проживання особи від 20.05.2020р., 24.02.2021р., [PERSON] та її син [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з 1.03.2017р. не проживають (а.с. 16-17). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є сусідами позивача, добре знають їх сім`ю. Відповідачка останній раз приходила в квартиру три роки назад і забирала свої речі. В той час вона була вагітною. Більше в спірній квартирі вона не з`являлась та не цікавилась нею при тому, що з позивачем залишись проживати їх діти - [PERSON] та [PERSON] . З копії актового запису про народження № 2821 від 27.10.2018р. вбачається, що 8.10.2018р. відповідачка [PERSON] , перебуваючи у шлюбі з позивачем, народила сина [PERSON] , батьком якого зазначений [PERSON] , [INFO] (а.с. 65). Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва, станом на 26.02.2020р., в квартирі [ADDRESS] зареєстровано 8 осіб, зокрема, позивач, його з відповідачкою сини [PERSON] та [PERSON] , 3-ті особи, а також відповідачка [PERSON] зі своїм малолітнім сином [PERSON] (а.с. 10). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, за положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачка у спірній квартирі не проживає без поважних причин протягом трьох років, залишила її добровільно, перешкод в користуванні квартирою їй ніхто не чинив, суд вважає, що вона втратила право користування жилим приміщенням у спірній квартирі. Відповідно до частини четвертої, шостої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. За змістом частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до статті 6 Сімейного кодексу України (далі - СК України) правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції). Не можна вважати не поважною причину не проживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці, з одним із батьків, оскільки малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин не проживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини. Наведені правові висновки узгоджуються з висновками суду касаційної інстанції, викладеними у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 711/4431/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 466/7546/16-ц, від 27 червня 2019 року у справі №337/1760/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 368/750/16-ц (провадження № 61-31705св18), від 25 серпня 2020 року у справі № 206/3425/18 (провадження № 61-9122св19). Малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, а тому факт її не проживання у спірному житлі не є безумовною підставою для позбавлення її права користування ним. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише при досягненні повноліття, оскільки в силу свого віку малолітня дитина не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Враховуючи той факт, що малолітній син відповідачки [PERSON] жодного дня в спірній квартирі не проживав, був зареєстрований відповідачкою без згоди власників житла, його батьки в спірній квартирі не проживають, суд вважає, що законних підстав для збереження за ним права користування жилим приміщенням в квартирі, що належить на праві власності стороннім для нього особам, немає, а тому позов в частині визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved