Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

У липні 2017року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що на підставі рішення Виконавчого комітету Комсомольської районної ради народних депутатів від 07.04.1977року за № 18/7-8 [PERSON] наймачу та [PERSON] сину наймача було видано ордер №215 на зайняття жилого приміщення квартири [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] , після її смерті, на підставі рішення міської громадської комісії з житлових питань від 20.12.2011року [PERSON] був визнаний наймачем квартири [ADDRESS] . 06.08.2013року між [PERSON] (наймачем) та Департаментом житлово-комунального господарства Херсонської міської ради (наймодавцем) було укладено договір №250 найму жилого приміщення, а саме, квартири [ADDRESS] 22.09.2012року вона уклала шлюб з [PERSON] , про що Відділом ДРАЦС Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, складений актовий запис № 116. Після реєстрації шлюбу вона зі згоди [PERSON] на законних підставах, як член сім`ї наймача вселилися до квартири [ADDRESS] , де проживає по теперішній час, іншого житла не має. Її чоловік [PERSON] надав письмову згоду на реєстрацію її місця проживання за адресою спільного проживання в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , після його смерті у неї виникла необхідність вирішити питання про визнання її наймачем за укладеним між [PERSON] та Департаментом житлово-комунального господарства Херсонської міської ради (наймодавцем) договором найму жилого приміщення від 06.08.2013року. Вона вселилася до наймача, як член сім`ї, постійно проживала разом із чоловіком, вели з ним спільне господарство, вона користується квартирою, несла витрати з житлово-комунальних послуг, тому в неї виникли всі права й обов`язки за даним договором найму. З огляду на викладене, норми ст. 47 Конституції України, ст.ст. 64, ч.1 ст.106 ЖК України, ст.3 СК України позивач просила: визнати за нею, [PERSON] право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] ; визнати [PERSON] наймачем квартири [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.07.2019року відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. У відзиві на позов представник Херсонської міської ради за дорученням Фокін А.А. позов не визнав, зазначив, що зареєстроване місце проживання [PERSON] з 28.11.1984року по 04.04.2019року зазначено [ADDRESS] . Доказів того, що позивач вселилася в квартиру [ADDRESS] та вела з [PERSON] спільне господарство матеріали справи не містять, як і доказів того, що квартира була її постійним місцем проживанням. Згідно з довіреністю, яку видав [PERSON] 04.03.2013року він надав право позивачці зареєструвати своє місце проживання у спірній квартирі, однак позивач наданим правом не скористалася. Відповідно до листа Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради від 27.11.2019року за №17/196 [PERSON] з 2012року не зверталася до Управління щодо укладення, або переоформлення договору найму жилого приміщення відповідної квартири. 26.11.2019року працівниками Управління здійснено обстеження спірної квартири, але до приміщення потрапити не вдалося, у зв`язку з відсутністю мешканців. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала повноваження представнику. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріалами справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з ордером №245 від 12.04.1977року, виданого Виконавчим комітетом Комсомольської районної Ради депутатів трудящих м. Херсона на підставі рішення виконкому від 07.04.1977року за №18/7-8, [PERSON] , як основному квартиронаймачу та на склад сім`ї, син [PERSON] , надано право на зайняття однокімнатної квартири, загальною площею 30,4кв.м., житловою площею 19,25кв.м., за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 22.11.2011року(Серія [NUMBER] ). 20.12.2011року за заявою [PERSON] про зміну договору найму жилого приміщення квартири [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю наймача, міська громадська комісія з житлових питань визнала [PERSON] наймачем квартири [ADDRESS] і, запропонувала Управлінню житлового господарства департаменту житлово-комунального господарства міської ради укласти договір найму жилого приміщення з [PERSON] . Згідно з договором найму житлового приміщення №250 від 06.08.2013року Департамент житлово-комунального господарства Херсонської міської ради надав наймачу [PERSON] жиле приміщення квартири [ADDRESS] . 22.09.2012року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне [PERSON] ) уклали шлюб, про що Відділом державної реєстрацію актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні 22.09. 2012року, складено актовий запис №116. 04.03.2013року [PERSON] видав на ім`я [PERSON] довіреність, посвідчену в.о. начальника Херсонського слідчого ізолятора - начальника арештного дому управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області підполковником внутрішньої служби О.М. Солтановським, якої надав право [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , зареєструвати своє місце проживання у його квартирі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] . На час звернення із даним позовом до суду [PERSON] реєстрацію місця проживання в квартирі [ADDRESS] , не здійснила, до 04.04.2019року місце проживання було зареєстровано в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до листа від 27.11.2019року за вих. №17/196 Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради [PERSON] з 2012року не зверталася до Управління із заявою про укладення або переоформлення договору найму житлового приміщення відповідної квартири. 26.11.2019року працівниками Управління було здійснено обстеження квартири [ADDRESS] , однак до приміщення потрапити не вдалося у зв`язку з відсутністю мешканців, про що складено акт від 26.11.2019року. У відповідності до статті 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до статті 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналіз приведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку. Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян . Як розяснив Пленуму Верховного Суду України в п. 9 постанови №2 від 12 квітня 1985року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Пленум Верховного Суду України в пункті 15 постанови №9 від 01 листопада 1996року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» розяснив, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини 1, 2 ст. 64 ЖК України). Окрім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК України). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, необхідно з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. При розгляді даної справи таких фактів судом не встановлено, і згідно з вимогами ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивач [PERSON] при подачі позову таких обставин не зазначала, ними не обґрунтовувала свої вимоги та у судовому засідання не доводила їх належними, допустимими, достовірним й достатніми доказами, відповідно до вимог статей 76-80,81 ЦПК України. За таких обставин, враховуючи, що позивач має на праві користування інше житло, в якому була зареєстрована до подачі позову, та відсутністю доказів вселення в квартиру, проживання в ній, ведення з наймачем спільного господарства, а тимчасове користування спірною квартирою, наймачем якої був чоловік позивача, в остатньої не виникло самостійного права користування спірним житлом, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 15-16 ЦК України, ст.3 СК України, ст.ст. 9,64-65ЖК УРСР

Outcome: dismissed