Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності документу, а саме просила суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу жилого будинку з надвірними побудовами та приватизованої земельної ділянки 0,57 га, переданої для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться у [ADDRESS] , а також встановити юридичний факт належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документу державного акту на право приватної власності на землю Серії І-ПЛ №051971, виданого Куликівською сільською Радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №570 від 16.10.2002 року на земельну ділянку площею 0,57 га, переданою для обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: с. Дудникове Полтавського району Полтавської області. В обґрунтування заяви вказує, що у відповідності до договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори від 11.04.2002 р., внесеного до реєстру за №2-292, зареєстрованого у ПП БТІ «Інвентаризатор» 12.04.2002 р. у реєстрову книгу №1, за реєстровим номером 91 та державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №051971 від 16.10.2002 р., виданою Куликівською сільською Радою народних депутатів та зареєстровано у Книзі записів державних актів на право власності на землю за №570, прізвище заявниці вказано як [PERSON] . 13.02.2007 р. заявником було отримано паспорт громадянина України, у зв`язку з уточненням прізвища на ім`я « [PERSON] », замість старого, виданого 16.12.1996 р. на ім`я « [PERSON] ». У зв`язку з цим відбулися розбіжності у написанні її прізвища у правовстановлюючих документах на право власності на нерухоме майно та тими, що засвідчують її особу. У зв`язку із вказаною розбіжністю в написанні прізвища, їй було відмовлено у посвідченні приватним нотаріусом договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,57 га та розташованого на ній житлового будинку з надвірними побудовами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Тому, на даний момент у заявниці виникла необхідність встановити факт належності правовстановлюючих документів, з метою надання можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, а саме: жилим будинком з надвірними побудовами та приватизованою земельною ділянкою 0,57 га, переданої для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого підсобного господарства. Зазначені обставини стали підставою звернення до суду із даною заявою. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала з підстав, наведених у ній, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи, а саме: ПП ПБТІ «Інвентаризатор» в судовому засіданні проти задоволення вимог заявника не заперечував. Представник заінтересованої особи виконавчий комітет Коломацької сільської ради, надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, покладаються на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Полтавська районна державна нотаріальна контора, надала заяву про розгляд справи без їхньої участі, покладаються на розсуд суду. Суд, розглянувши заяву в межах заявлених вимог, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши докази у справі, приходить до висновку про її задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання Державних Актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43 та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Держкомзему від 22 червня 2009 року №325, які втратили чинність. Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦК України - фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Згідно ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа Верховного Суду України 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно Постанови Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Октябрським РВ ПУУУМВС України в Полтавській області 13.02.2007 р., підтверджується, що заявниця записана як - « [PERSON] ». В реєстраційному номері облікової картки платника податків [NUMBER] від 05.04.2007 р., в свідоцтві про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 25.03.2021 р., в довідки, наданої з Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області №44/Х-447 від 09.03.2013 р., також прізвище заявника записано як - « [PERSON] ». Як вбачається з договору купівлі-продажу серії АЕР №820413, посвідченого державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори від 11.04.2002 р., внесеного до реєстру за №2-292, зареєстрованого у ПП БТІ «Інвентаризатор» 12.04.2002 р. у реєстрову книгу №1, за реєстровим номером 91 та державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №051971 від 16.10.2002 р., виданою Куликівською сільською Радою народних депутатів та зареєстровано у Книзі записів державних актів на право власності на землю за №570, прізвище заявниці вказано [PERSON] . Тобто з документів заявниці вбачаються розбіжності написання в її прізвища [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи, надані заявницею докази, а також те, що в договору купівлі продажу серії АЕР №820413, зазначена адреса проживання покупця [PERSON] [ADDRESS] і ця ж сама адреса зазначена в паспорті [PERSON] , та наявність саме у заявниці правовстановлюючих документів: договору купівлі-продажу серії АЕР №820413 та державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №051971, суд вважає, що заявниця довела належність саме їй [PERSON] зазначених правовстановлюючих документів. Крім того, заявниця довела, що метою встановлення юридичного факту є реалізація права власності на власне майно. Їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,57 га та розташованого на ній житлового будинку з надвірними побудовами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Постановою нотаріуса від 17.12.2021 року №151/02-31, у зв`язку з розбіжністю прізвища заявниці в правовстановлюючих документах, в яких прізвище власника вказано « [PERSON] », замість « [PERSON] ». Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів які, необхідні заявнику для оформлення особистих майнових прав, що випливають із цього факту. З врахуванням наведеного, а саме встановлення та підтвердження належними доказами факту належності заявнику вищезазначених документів, заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved