Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про захист прав споживачів, просив стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу 22033,48 доларів США, а також 11499,89 доларів США відсотків річних за фактичну кількість користування внеском протягом дії договору, а всього 33533,37 доларів США. В обґрунтування поданого позову зазначено, що 27 серпня 2013 року між сторонами було укладено договір про передачу грошових коштів для розміщення на депозитному вкладі SAMDN25000737287082 в доларах США «Стандарт», строком на 12 місяців, тобто по 27 серпня 2014 року включно. Відповідно до умов договору, позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 22033,48 доларів США на умовах договору. Вказане також підтверджується платіжним дорученням №2784761217 від 27 серпня 2013 року, згідно якого позивачем було передано відповідачу, а останнім отриманий на депозитний рахунок внесок в повному обсязі. Відповідно до розділу «Дані по вкладу» договору, на суму вкладу нараховуються відсотки за ставкою 8% річних. При цьому, відповідно до п. 2 договору нарахування відсотків на суму вкладу розпочинається з першого робочого дня після надходження грошей до банку та нараховується за кожен календарний день. Згідно ж до п. 4 договору, його дія припиняється з виплатою усієї суми вкладу разом з відсотками, які повинні бути повернути позивачу у відповідності з умовами договору, тобто до 27 серпня 2014 року. З настанням останньої дати, позивач неодноразово звертався до відповідача з метою повернення суми вкладу і суми нарахованих відсотків за період користування грошовими коштами відповідачем. До даного часу кошти позивачу не повернуті. Вказано, що 21 квітня 2016 року позивач чергового разу із заявою звернувся до відповідача з вимогою про повернення вкладу та відсотків, але відповідач вкотре внесені позивачем грошові кошти відмовився віддавати. Натомість відповідач надав листа, в якому зазначив про неможливість видачі депозиту. Відповідачем не було здійснено повернення депозиту разом з сумою нарахованих за користування ним відсотків позивачеві. Відповідач продовжував і на день подачі цієї позовної заяви продовжує користуватися грошовими коштами в розмірі 22033,48 доларів США, що були внесені позивачем, як депозит. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 01 червня 2016 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. 16 січня 2017 року від відповідача до суду надійшли заперечення, відповідно яких вказано, що копії документів, надані позивачем не містять відбитку печатки банку. На підтвердження внесення зазначених грошових сум на депозитні рахунки позивач надав фотокопії заяв на вклад, банківських виписок від 24 жовтня 2014 року та 15 лютого 2015 року та квитанції від 14 січня 2014 року про внесення 500 тис. доларів США, яка не відповідає вимогам закону та не містить обов`язкових реквізитів, визначених п. 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління НБУ від 01 червня 2011 року №174. Таким чином, позивачем не доведено знаходження коштів на рахунках відповідача. Вказано, що на даний час у зв`язку з окупацією Автономної Республіки Крим банк тимчасово не може здійснювати свою діяльність на території Автономної Республіки Крим, одним із відділень яких укладено договір банківського вкладу з позивачем. Тому, перевірити наявність чи відсутність коштів на рахунку позивача не можливо. Крім того, Федеральними Законами Російської Федерації націоналізовано все майно відповідача та покладено на автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників» обов`язок щодо повернення вкладів, у тому числі і вкладів, розміщених у ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач у разі підтвердження ним укладення договору з відповідачем має надати інформацію та документальне підтвердження відсутності на час ухвалення рішення по справі придбання Автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладів»/управління банком Фонду у нього прав (вимог) за вкладом, повернення якого він вимагає. Відповідно до розпорядження керівника апарату Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 березня 2017 року №190 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи», у зв`язку з тривалим перебуванням судді Іванової Н.Ю. на лікарняному, призначено повторний автоматичний розподіл цивільної справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 березня 2017 року, для розгляду справи визначено суддю Кіровського районного суду м. Кіровограда Самойленка Д.О. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2017 року справу прийнято до провадження, призначено судове засідання. Відповідно до розпорядження керівника апарату Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 липня 2017 року №403 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи», у зв`язку з перебуванням судді у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, призначено повторний автоматичний розподіл цивільної справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 липня 2017 року, для розгляду справи визначено суддю Кіровського районного суду м. Кіровограда Павелко І.Л. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 липня 2017 року справу прийнято до провадження. 20 грудня 2017 року від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Постановою колегії суддів апеляційного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2018 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 грудня 2017 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 грудня 2019 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 03 квітня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 грудня 2019 року, справу передано на розгляд судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Панфіловій А.В. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 грудня 2019 року прийнято до розгляду справу, розгляд справи призначено у загальному провадженні, призначено судове засідання. 13 січня 2020 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що на даний час у зв`язку з окупацією Автономної Республіки Крим банк тимчасово не може здійснювати свою діяльність на території Автономної Республіки Крим, одним із відділень яких укладено договір банківського вкладу з позивачем. Тому, перевірити наявність чи відсутність коштів на рахунку позивача не можливо. На даний час банк докладає усі можливі зусилля для відновлення усіх банківських документів щодо укладення договорів банківських вкладів з кримськими клієнтами. Вказано, що банк втратив свої активи на території АРК та м. Севастополя у зв`язку з окупацією з 20 лютого 2014 року Російською Федерацією частини території України та не має доступу до свого майна, а також не має доступу до відділень на цій території - документі з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси тощо, а відтак відповідач не може ані підтвердити, ані спростувати факт наявності правовідносин між сторонами. Вважає, що надані позивачем докази не відповідають ст. 83, 95, 100 ЦПК. Відповідно, ставить під сумнів відповідність наданих копії документів оригіналу. Крім іншого, позивач також ставить питання про стягнення відсотків. П. 9 наданої позивачем копії договору, сторони передбачили право достроково розірвати договір на вимогу клієнта. П. 11 договору визначено, що при поверненні вкладу за ініціативою клієнта до закінчення 6 міс. Клієнту повертається сума вкладу та виплачуються проценти по ставці вкладу (до запитання» за фактичний строк користування вкладом. Заявою від 21 квітня 2019 року позивач повідомив банк про розірвання договору в односторонньому порядку, договір розірвано 23 квітня 2019 року. З 04 травня 2017 року було змінено відсоткові ставки по депозитах фізичних осіб в національній та іноземній валюті - рахунок «До запитання» - у розмірі 0,01% річних. Відтак, відсотки за період після розірвання договору банківського вкладу мають розраховуватися за відсотковою ставкою по вкладу «До запитання». Позивачем не надано жодних розрахунків сум, що ним заявлені до стягнення, як наслідок вказане унеможливлює надання відповідачем контраргументів з приводу правильності нарахування тієї чи іншої суми. Зазначено, що у випадку підтвердження позивачем позовних вимог та задоволення судом таких вимог, вважають необхідним зазначити судом у резолютивній частині рішення про те, що сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягають у подальшому утриманню в установленому законом порядку. 14 лютого 2020 року від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення, відповідно яких вказано, що банк визнав наявність факту переведення боргу за депозитним договором, який є предметом спору у даній справі, з первісного боржника за зобов`язаннями ПАТ КБ «ПриватБанк» на нового боржника - ТОВ «ФК «Фінілон» на підставі договору про переведення боргу б/н від 17 листопада 2014 року (з урахуванням додаткової угоди до договору від 18 листопада 2014 року), укладеними між банком та фінансовою компанією, та електронного додатку №1 по договору про переведення боргу від 17 листопада 2014 року. Вказано, що банк не несе зобов`язань за договором, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є новим боржником за даним договором банківського вкладу. Відповідно до розпорядження керівника апарату Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2020 року № 504 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи», у зв`язку з звільненням судді [PERSON] призначено повторний автоматичний розподіл справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 липня 2020 року, справу передано на розгляд судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Івановій Н.Ю. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 липня 2020 року справу прийнято до провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 грудня 2020 року залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 березня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. 02 квітня 2021 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно якої вказано, що між сторонами у цивільному процесі вже мали місце судові взаємовідносини, однак відповідач у справі просить суд відмовити в задоволенні позову. Думку представника відповідача викладену у відзиві вважає формальною, а зміст відзиву протирічить як вимогам згаданого позову, так і дійсному перебігу правовідносин. Оригінали документів, які були надані в копіях, як додаток до позову були досліджені та оглянуті під час попереднього розгляду справи, жодних питань щодо дійсності оригіналів документів наявних у позивача не виникало та не поставало. Вказано, що договір щодо розпорядження грошовими коштами банківської установи у якості депозитного вкладу, з позивачем не узгоджувався, та про наявність договору ні самому позивачу, ній його представнику не було відомо. Зазначено, що договір банківського вкладу укладений з позивачем з юридичною особою, а не його філією, яка не є суб`єктом цивільного права, не наділена правосуб`єктністю. Відтак банк зобов`язаний зберігати інформацію про рахунки клієнтів, й за усіма обставинами в банку має бути наявна необхідна інформація за спірним договором, яку він повинен надати на виконання запиту про витребування доказів. Позивачем неодноразово наголошувалося на тій обставині, що до його позовної заяви додана виписка по депозитному рахунку у електронному вигляді, як то ведеться документообіг у банку і яка була надана саме відповідачем. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 27 серпня 2013 року укладено депозитний договір № SAMDN25000737287082, за умовами якого банк відкриває депозитний рахунок № [NUMBER] , на який зараховується вклад у розмірі 22033,48 доларів США на строк 12 місяців, тобто по 27 серпня 2014 року включно, з процентною ставкою на суму вкладу 8 % річних, період нарахування процентів - 1 місяць. На виконання вказаного договору позивачем внесено на рахунок банку 22033,48 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій, затвердженого постановою правління національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб здійснюють за договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі Інструкція № 492) банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10). Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженою постановою правління національного банку України від 25 вересня 2018 року № 174 (далі Інструкція № 174) передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України. З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банку України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, враховуючи Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення Украйни», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» та з урахуванням неможливості здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму», Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову від 6 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» (далі - Постанова НБУ № 260). Згідно з п. 5 вказаної Постанови банки, у тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов`язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Тому, відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Суд прийшов до переконання про те, що невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення суми банківського вкладу є безпідставним. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення банківського вкладу за договором. Відповідно до ч.2 ст. 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачуються банком за вкладом на вимогу. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення процентів за договором банківського вкладу в період дії договору банківського вкладу в сумі 11 499,89 доларів США. Доводи відповідача про те, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі з посиланням на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» уклало договір з ТОВ ФК «Фінілон», відповідно до якого останнє стало боржником за спірним договором банківського вкладу є безпідставними, оскільки банк не довів, що такий договір було укладено зі згоди вкладника, що було його процесуальним обов`язком відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України. Вимогами статті 520 ЦК України, визначено, що боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 6 890 грн., оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved