Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

В лютому 2021 року [PERSON] звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 липня 2020 року державним виконавцем Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання судового наказу Василівського районного суду Запорізької області від 12.03.2020 року у справі №311/729/20, провадження №2-н/31164/2020 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 02 березня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем жодного разу аліменти не сплачувалися. Станом на 12.01.2021 року сукупний розмір заборгованості відповідача за сплати аліментів за виконавчим документом становить 34 005,20 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам, виданим державним виконавцем. При цьому, відповідач [PERSON] систематично виїжджає за кордон або за заробітки, або на відпочинок (до Чехії, Туреччини, Єгипту), що свідчить про наявність заробітків та її матеріальний стан. На підставі ст.196 СК України, позивач просить стягнути з відповідача на його користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 34 005,20 грн. за період з березня 2020 року по грудень 2020 року; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2021 року відкрито провадження у цивільній справи, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 20 серпня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення за період з березня 2020 року по 01 лютого 2021 року в сумі 34 005 гривень 02 копійок, витрати на правничу допомогу в сумі 8000 гривень. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 908 гривень. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 23 листопада 2021 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення. Заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 20 серпня 2021 року у цивільній справі №311/470/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на боці позивача - Василівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання дитини - скасоване, призначено розгляд цивільної справи. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, у позові просив розглянути цивільну справу без його участі, за участю його представника - адвоката Супрун-Галчанської І.В. Представник позивача - адвокат Супрун-Галчанська І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, а також вирішити питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, не заперечує щодо зменшення витрат на правову допомогу в частині надання правової допомоги в судових засіданнях, оскільки судовий розгляд справи проведений без участі адвоката. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про розгляд справи. Представник відповідача - адвокат Лисенко І.Ю. в судовому засіданні визнала позовні вимоги щодо стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання дитини в сумі 34005,20 грн. в повному обсязі, проте заперечувала проти стягнення витрат на правову допомогу в заявленій позивачем сумі. Просила розглянути клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, долучену до заяви про перегляд заочного рішення. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці позивача - Василівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без участі представника відділу, вирішити питання по суті справи залишає на розсуд суду. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що судовим наказом Василівського районного суду Запорізької області від 12.03.2020 року у справі №311/729/20, провадження №2-н/31164/2020, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 02 березня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття. Зазначений виконавчий документ перебуває на виконанні у Василівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) (виконавче провадження №62663201) на даний час не скасоване, розмір призначених платежів рішенням суду не зменшено. Згідно із розрахунком заборгованості боржника по аліментам за виконавчим провадженням №62663201, складеним державним виконавцем Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) Маркіною-Квіткою І. від 12 жовтня 2021 року, заборгованість [PERSON] по аліментам за період з 02 березня 2020 року по грудень 2020 року становить 34 005,20 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VIII від 17.05.2017 року), у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, з урахуванням вимог ст.196 СК України, розмір неустойки повинен визначатися наступним чином: Таким чином розмір неустойки станом на 01.02.2021 року судом визначається наступним чином: - 3169,74 грн. (заборгованість за березень 2020 року) х1% х 306дн. = 9699,40 грн.; - 3275,40 грн. (заборгованість за квітень 2020 року) х 1% х 276дн. = 9040,10 грн.; - 3275,40 грн. (заборгованість за травень 2020 року) х 1% х 245дн.= 8024,73 грн. - 3362,54 грн. (заборгованість за червень 2020 року) х 1% х 215дн. = 7230,45 грн.; - 3362,54 грн. (заборгованість за липень 2020 року) х 1% х 184дн. = 6187,07 грн.; - 3362,54 грн. (заборгованість за серпень 2020 року) х 1% х 153дн. = 5144,69 грн.; - 3549,26 грн. (заборгованість за вересень 2020 року) х 1% х 123дн. = 4365,59 грн.; - 3549,26 грн. (заборгованість за жовтень 2020 року) х 1% х 92дн. = 3265,32 грн.; - 3549,26 грн. (заборгованість за листопад 2020 року) х 1% х 62дн. = 2200,54 грн.; - 3549,26 грн. (заборгованість за грудень 2020 року) х 1% х 31дн. = 1100,27 грн.; Таким чином, пеня за прострочення сплати аліментів за період з 02 березня 2020 року по 01 лютого 2021 року включно становить 56 257,18 грн. Одночасно з цим, оскільки розмір неустойки (пені) відповідно до вимог ст.196 СК України повинен складати не більше 100 відсотків заборгованості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 34 005,20 грн., що відповідає загальній сумі заборгованості по аліментам. Відповідачем [PERSON] належних доказів поважності причин не сплати аліментів в період з березня 2020 року по 01.02.2021 року не надано. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позовних вимог, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 грн. В позовній заяві позивач [PERSON] просить вирішити питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. П.1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Та самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04, п. 269, рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», рішення від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України». У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Вказаної позиції дотримується також Верховний Суд у постанові від 24.01.2019 року у справі №910/15944/17, постанові від 21.07.2020 року у справі №915/1654/19 і ряді інших. Під час розгляду справи від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, в якому вказує на те, що розмір оплати послуг адвоката може бути обмежений судом з огляду те, що справа є незначної складності та її розгляд призначено у порядку спрощеного позовного провадження, а також з урахуванням розумної необхідності відповідних судових витрат для даної справи. Позивачем надано суду належні докази надання адвокатських послуг та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а саме: угоду про надання правничої допомоги та представництво інтересів в цивільній справі від 28 січня 2021 року, укладену між [PERSON] та адвокатом Супрун-Галчанською І.В., детальний розрахунок вартості послуг з професійної правничої допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг від 03 лютого 2021 року, які містять найменування і вартість послуг, виконаних адвокатом, а також товарні чеки б/н від 28.01.2021 року, від 03.02.2021 року, за якими [PERSON] сплатив адвокату Супрун-Галчанській І.В. 8000 гривень. Отже,

Outcome: approved