Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернулася до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Обґрунтовуючи позов, зазначила, що відповідач є батьком [PERSON] . На час звернення до суду з даним позовом шлюб між сторонами не розірвано. Дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні. Оскільки відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину, матеріальної допомоги не надає, просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку на підставі ст.84 Сімейного кодексу України. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.23-24). У заяві від 13.10.2021 року позивач просила розгляд справи проводити за її відсутності. Позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити на підставі наявних у справі доказів.(а.с.13) Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 04.01.2022 року. Відзив на позовну заяву, в порядку ст.178 ЦПК України відповідачем подано не було. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, суд визнає його неявку в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем докази на обгрунтування позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 травня 2020 року сторони по справі зареєстрували шлюб, про що 28 травня 2020 року складено актовий запис №2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28 травня 2020 року виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. (а.с.7). Від шлюбу сторони, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 липня 2020 року Бобринецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), мають сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.8). В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, дохід сім`ї складається з щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини в розмірі 860 грн. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд за вказаних обставин і відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України стягує з відповідача на користь позивача аліменти, розмір яких з урахуванням встановлених обставин і розміру заявлених позовних вимог визначає у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У позовній заяві позивачка зазначила, що достатнім розміром на її утримання буде стягнення з відповідача 1/4 частини з усіх видів доходів. Вказує, що відповідач отримує не постійний дохід, періодично працює за кордоном в Чеській Республіці. Вказані обставини, відповідачем під час розгляду справи не спростовані (відзив на позов до суду не надходив). Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, заперечень, що він не може надавати матеріальну допомогу суду не надано, а тому виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача сплачувати аліменти, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Пунктом 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що у справі позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 1816 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved