Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду через свого представника - адвоката Прокуду С.А. із позовом до ПАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-кооп» та [PERSON] про стягнення коштів у рахунок страхового відшкодування та матеріальних збитків. В обґрунтування позовних вимог зазначає те, що 17 жовтня 2020 року близько 16:30 год на перехресті вулиць Полтавський Шлях - Танкістів - Щорса мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «MERCEDES-BENZ» модель ATEGO 1222L, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ-21011, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . У результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «MERCEDES-BENZ» модель ATEGO 1222L, д.н.з. [NUMBER] , належний [PERSON] , а [PERSON] отримала тілесні ушкодження. 18.10.2020 року відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України внесені до ЄРДР за №12020170180000412. 30.10.2020 року вказане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення та направлено матеріали начальнику Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області для прийняття рішення у порядку адміністративного законодавства. 16.12.2020 року щодо [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №245235 від 16.12.2020 року. 18.12.2020 року постановою Карлівського районного суду Полтавської області в адміністративній справі №531/1994/20 [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова набрала чинності 29.12.2020 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп». [PERSON] не виконала обов`язки, передбачені пп.22.1.4. п.33.1. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не повідомила про настання дорожньо-транспортної пригоди страхувальника. Згідно висновку №350/20 судового експерта [PERSON] , матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля «MERCEDES-BENZ» модель ATEGO 1222L, д.н.з. [NUMBER] його пошкодження при ДТП складає 76859,45 грн. У період 19.10.2020 року по 02.11.2020 року представник АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» для огляду пошкодженого ТЗ не з`явився та з позивачем не зв`язався, та оскільки у позивача була необхідність використовувати транспортний засіб за призначеннями, а тривале зберігання автомобіля у неробочому стані спричиняло додаткові витрати та незручності, 02.11.2020 року позивач прийняв рішення відновити транспортний засіб власними коштами. Вартість відновлювальних робіт пошкодженого майна склала - 70350,00 грн. [PERSON] у добровільному порядку вартість відновлювальних робіт позивачу не сплатила. 16.01.2021 року, після отримання постанови Карлівського району Полтавської області у адміністративній справі №531/1994/20, позивач направив страховій компанії повідомлення від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди, разом із необхідними документами. 12.05.2020 року позивач отримав лист від страхової компанії, згідно з яким позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку із неможливістю встановити повний перелік пошкоджень, скласти калькуляцію відновлювального ремонту та визначити розмір збитку. У зв`язку з указаними обставинами, позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою від 08.09.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач та представник позивача направили до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Представник відповідача - ПАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-кооп» у судове засідання повторно не з`явився, не повідомив про причину неявки, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового розгляду, не повідомила про причину неявки. Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постановою судді Карлівського районного суду Полтавської області від 18.12.2020 року [PERSON] , [INFO] , визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. Правопорушення полягало в тому, що 17 жовтня 2020 року, приблизно об 15 год. 40 хв., гр. [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 21011» д.н.з. [NUMBER] , в м.Карлівка на перехресті нерівнозначних доріг вул.Щорса та вул.Полтавських Шлях, в порушення п.16.11 ПДР України, рухаючись по другорядній дорозі не надала перевагу транспортному засобу, який наближався до даного перехрестя рухаючись по головній дорозі, в наслідок чого сталося ДТП. В наслідок ДТП автомобілі: «ВАЗ 21011» д.н.з. [NUMBER] та «MERCEDES-BENZ» модель ATEGO 1222L, д.н.з. [NUMBER] отримали механічні пошкодження (а.с.8, 10, 12). Згідно договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №301-11 ЕР-127432758/20па від 10.03.2020 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-кооп» (а.с.13). Автомобіль «MERCEDES-BENZ» модель ATEGO 1222L, д.н.з. [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.50). Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця судового експерта Пилипенка Олександра Степановича №350/20А від 27.11.2020 року, визначено матеріальну шкоду, заподіяну власнику КТЗ, а саме автомобілю «MERCEDES-BENZ» модель ATEGO 1222L, д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, яка складає 76859,45 грн. (а.с.15-28). Також встановлено, що позивачем [PERSON] проведено відновлювальний ремонт належного йому автомобіля «MERCEDES-BENZ» модель ATEGO 1222L, д.н.з. [NUMBER] , вартість якого складає, відповідно до ремонтної калькуляції, квитанції прибуткового ордера №35 від 02.11.2020 року та акту надання послуг №1665 від 02.11.2020 року - 70350, 00 грн. (а.с.30-45). 12.01.2021 року [PERSON] позивачем [PERSON] направлено пропозицію щодо досудового врегулювання спору та запропоновано у п`ятиденний строк з дня отримання пропозиції, направити потерпілому докази звернення до АТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-кооп» або відшкодувати спричинені збитки (втрати на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу) у розмірі 70350,00 грн. (а.с.46-48) Далі встановлено, що 12.01.2021 року [PERSON] направив АТ «Страхова група «Ю.Бі.Ай-кооп» повідомлення від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди (а.с.51-53). 19.03.2021 року [PERSON] отримав відповідь за вих. №1730 на його заяву про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої йому відмовлено у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отриманні відшкодування, своїх обов`язків, що призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (п.п.37.1.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з таких правових підстав. Правовідносини, які виникли між відповідачами та позивачем щодо стягнення коштів у рахунок страхового відшкодування та матеріальних збитків, регулюються нормами ЦК України та спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до пункту 1 частини 2статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Положеннями частини 1 статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 1 частини 1статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Положеннями статтей 3,5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ч.2 ст.999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Пунктом 33.3 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлені обов`язки водіїв та власників ТЗ причетних до ДТП, а саме: водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Відповідно до п.34.2. ст.34 вказаного Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно ст.22 Закону, У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно Договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності укладеного між АТ «СГ «Ю.Бі.Фй-Кооп» та [PERSON] від 1003.2020 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає - 50 000, 00 грн. Статтею 37.1 Закону встановлено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: 37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; 37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до положень ст.1166 ЦК України, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи котра її завдала, причинний зв`язок між ними а також вину заподіювача шкоди. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини що встановлені рішенням суду у господарській цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказують при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особа або особи щодо якої встановлена ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відшкодування шкоди повинно здійснюватися шляхом звернення з позовом до страховика у якого завдавач шкоди застрахував свої цивільно-правову відповідальність. Така правова позиція знайшла своє відображення в постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, а також у постановах Верховного Суду від 15.08.2018 року у справі №209/3145/15ц від 04.09.2018 року у справі 908/22146/17, від 05.09.2018 року у справі №205/2997/15-ц від 19.09.2018 року у справі №753/21177/16-ц. Частиною першою ст.1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Між сумою страхового відшкодування та сумою фактично сплачена відновлювальний ремонт є різниця яка складає 20350,00 грн. (70350,00 грн. (вартість ремонту КТС) - 50 000,00 грн. (сума страхового відшкодування) = 20350,00 грн. Згідно з частиною 1статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріалами справи підтверджено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце внаслідок порушення відповідачкою [PERSON] Правил дорожнього руху України, автомобілі отримали механічні пошкодження. Зокрема, на підставі висновку експертного дослідження автотоварознавця №350/20А встановлено, що транспортний засіб «MERCEDES-BENZ» модель ATEGO 1222L, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження на суму 76859,45 грн., згідно ремонтної калькуляції від 27.11.2020 року та квитанції до прибуткового касового ордера №35 від 02.11.2020 року, вартість відновлювального ремонту склала - 70350,00 грн. Договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №301-11 ЕР-127432758/20па від 10.03.2020 року підтверджено суму страхової виплати - 50000,00 грн. Доказів, які б спростовували викладені обставини, матеріали справи не містять. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини справи в контексті викладених норм законодавства, а також досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає обґрунтованими та такими, що підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідачів страхового відшкодування та матеріальних збитків. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідачів судових витрат, саме витрат на правничу допомогу адвоката, які він поніс, у сумі 5000,00 грн., проте жодних доказів на підтвердження вказаних витрат суду не надав. У зв`язку з чим, вимога у цій частині не підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем, при подачі позовної заяви, судовий збір не сплачувався, а тому з відповідачів на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі по 454,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved