Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

АТ «Державний ощадний\~банк України,\~в особі\~філії -\~Вінницького обласного\~управління АТ\~«Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В позовній заяві зазначено, що 26.05.2020 між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір №21496. Згідно умов договору відповідачу було видано кредит в сумі 50000,00 грн. на придбання світлопрозорих конструкцій з енергозберігаючим склом, в т.ч. вікон, балконних дверейта відповідне додаткове обладнання і матеріали до них строком на 36 місяців, з терміном остаточного повернення не пізніше 26.05.2023. Також у позовній заяві вказано, що банк надав кредитні кошти одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням в безготівковій формі кредитних коштів на поточний рахунок ФОП [PERSON] . Таким чином, свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі. За користування кредитом відповідач зобов`язався сплачувати позивачеві плату (проценти) в розмірі 17,99% річних. Однак, в порушення прийнятих на себе зобов`язань, відповідач [PERSON] , отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушував свої договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 20.10.2021 становить 44 753,79 грн., з яких: 40 253,67 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 2 324,64 грн. проценти за користування кредитом; 692,47 грн. 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 47,97 грн. 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1 325,28 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 109,76 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2021 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (а.с. 40) Представник позивача АТ «Державний ощадний\~банк України,\~в особі\~філії -\~Вінницького обласного\~управління АТ\~«Ощадбанк» у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Частиною восьмою\~статті 178 ЦПК України\~визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2\~ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 26.05.2020 між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 21496 (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів), згідно умов якого відповідач отримав кошти в сумі 50 000,00 гривень строком на 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 26.05.2023, якщо інший строк та/або термін не буде встановлений умовами Договору (а.с. 4-9). Цільове призначення кредиту згідно п. 2.3 Договору - для придбання світлопрозорих конструкцій з енергозберігаючим склом, в тому числі вікон та балконних дверей, та відповідного додаткового обладнання і матеріалів. Договір містить положення, які регулюють порядок та умови погашення кредиту, заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісій за користування кредитом та інших платежів. Зокрема п.п. 2.4.1 визначено, що позичальник за користування кредитом зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 17.99 % річних. Процентна ставка є фіксованою. Згідно п.п. 3.3.2, п.п. 3.3.3 п 3.3 Договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником згідно з Графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного погашення кредиту, встановленого згідно з цим договором. Повернення кредиту позичальник здійснює рівними частинами в розмірі 1388,89 гривень та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом щомісячно до 26 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з червня 2020 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок. Згідно п.п. 4.2.1 п. 4.2 Договору банк вправі вимагати від позичальника належного виконання взятих на себе зобов`язань, а позичальник відповідно до п.п. 4.3.1 п. 4.3 повинен належним чином виконувати всі умови Договору та взяті на себе за ним зобов`язання. Підпунктом 4.2.2. п. 4.2 Договору визначено, що при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Крім того, п. 8.3 договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати суми комісійної винагороди позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15 % суми простроченого платежу. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Судом встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором Банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі та в порядку, передбаченому договором. Відповідач отримав кредит у розмірі 50000 грн., але не виконує взяті на себе зобов`язання - не погашає заборгованість за кредитним договором. Станом на 20.10.2021 у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 40 253,67 грн. за основним боргом (кредитом) та 2 324,64 грн. проценти за користування кредитом. (а.с. 15) Статтею1050 ЦК України, передбачено, що в разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, незалежно від сплати процентів, належних йому згідно з вимога ст. 1048 ЦК України. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Враховуючи зазначене, 3 % річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором (правова позиція Верховного Суду України висловлена у постанові від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2129цс16). Виходячи з наведенго вище вимоги, що стягнення 692,47 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 47,97 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1 325,28 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 109,76 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач порушив взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, а тому позовні вимоги у розмірі 44 753,79 грн. підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача\~на користь\~позивача слід\~стягнути судовий\~збір в\~розмірі 2270 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved