Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

08.11.2021 року позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та відновлення списаних кредитних коштів, скасування нарахованих відсотків та штрафних санкцій за користування кредитними коштами. Позов мотивує тим, що у 2020 році позивач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Для користування кредитними коштами позивачу було видано кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до 03.2024 року, зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 29000,00 гривень. Позивач кредитні кошти не використовував, користувався лише власними коштами, ПІН-код та іншу особову інформацію стосовно вказаного карткового рахунку нікому не передавав. Вночі з 25 на 26 вересня 2021 року за рахунком позивача відбулося несанкціоноване списання коштів за рахунок кредитного ліміту, окремими платежами (близько 1000 разів) на загальну суму 28990,00 гривень. В призначеннях платежів було зазначено «оплата за послуги сервісу «Гугл». В зв`язку з тим, що позивач розпорядження про списання коштів не надавав, будь яких дій, що могли би призвести до списання грошових коштів не вчиняв, він невідкладно звернувся за телефоном гарячої лінії АТ КБ «ПриватБанк» з вимогою заблокувати картку видану на його ім`я та повідомив про факт шахрайства. Позивач пояснив, що будь-яких платіжних доручень не складав та не скеровував їх Банку ні у паперовому вигляді, ні у електронному з використанням електронної системи «Приват24», або будь якої іншої клієнтської системи банку. Втім, Банк змістовної відповіді не надав, проблему не вирішив, радив звернутися з офіційним листом-запитом щодо надання інформації по несанкціонованим транзакциям. Попри те, що в призначенні платежів було зазначено «оплата за послуги сервісу «Гугл», позивач зазначає, що ніяких платних підписок він не оформлював, дані карти ніде не зазначав та не прив`язував її до жодних електронних сервісів. Наразі картка № [NUMBER] є заблокованою, доступу до неї в застосунку «Приват 24» позивач не має, тож не має можливості перевірити транзакції по картці та суму наявної заборгованості, також не має змоги зробити виписку по картці. Адвокатом позивача Стариченком М.П., був направлений адвокатський запит до АТ КБ «ПриватБанк» щодо отримання виписки по картковому рахунку № [NUMBER] за період з 20.09.2021 року по 30.09.2021 року із розшифровкою транзакцій; роботи безпеки банку, яка не виявила підозрілими більш ніж 1000 однакових транзакцій по 24 гривні; інформації, чому картка № [NUMBER] не відображається у додатку «Приват 24» та по ній зникла виписка з транзакциями. Відповіді на адвокатський запит Банк не надав, тому на сьогоднішній день встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором (в тому числі розмір відсотків та штрафних санкцій), не вбачається можливим. Банк, не вирішуючи проблему з несанкціонованим списанням коштів, продовжує надсилати позивачу повідомлення з вимогою погасити виниклу заборгованість за користування кредитними коштами. Позивачем було подано заяву щодо несанкціонованого списання коштів з його карткового рахунку до Відділу протидії кіберзлочинам у Запорізькій області ДКП НП України від 27.09.2021 року, вказану заяву було зареєстровано за № 1929 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» та передано на розгляд до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. Однак, за результатами її розгляду позивач отримав відповідь, шо осіб причетних до зняття коштів з його карткового рахунку встановити не вдалось. Крім того зазначено, що у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення перевірку за матеріалами заяви припинено. Згоди на самостійне списання Банком коштів із рахунків, позивач при підписанні заяви на отримання кредитних карток не давав, тому дії відповідача щодо списання коштів з карткового рахунку не відповідають в цій частині вимогам закону та умовам укладеного договору, що в силу положень статті 1073 ЦК України покладає на АТ КБ «Приватбанк» обов`язок негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта. Банк, крім функцій розрахунково-касового обслуговування, також виконує функцію зберігання грошових коштів, які перебували на поточному рахунку позивача, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи. Отже, оскільки мав місце факт несанкціонованого списання з рахунку позивача грошових коштів в сумі 28990,00 гривень, Банк покладені на нього обов`язки не виконав, чим порушив права позивача. Просить зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» відновити суму несанкціоновано списаних кредитних коштів за рахунок кредитного ліміту на картковому рахунку № [NUMBER] в розмірі 28990,00 гривень, зупинити нарахування відсотків за користуванн кредитними коштами та штрафних санкцій, скасувати нараховані відсотки та штрафні санкції за період, що передував зверненню до суду, стягнути витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 12.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін і призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. 20.12.2021 року до суду від представника відповідача Якушева С.О. надійшов відзив на позовну заяву. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просить в позові відмовити. Додатково суду пояснив, що грошові кошти, які знаходяться на картковому рахунку клієнта, є його власністю і банк не має права розпоряджатись ними. Усі банківські операції здійснюються банком за розпорядженням клієнта. Клієнт приєднав свою кредитну картку на власному смартфоні до системи сплати платежів GOOGLE PAY. Списання кошті відбулося за вказівкою клієнта/позивача на користь компанії GOOGLE. Банк лише обслуговує картки клієнта та виконує його розпорядження. Ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність за них повністю несе позивач. Позивач мав можливість вчинити дії щодо додаткового захисту власних чи кредитних коштів, що перебувають на його кредитній картці встановивши інтернет-ліміт (на день чи місяць) для здійснення операцій/платежів в мережі Інтернет. Крім того, спеціально для здійснення операцій/платежів в мережі Інтернет кожен клієнт має можливість безкоштовно замовити в Приват24 миттєву (віртуальну) інтернет-картку, яка не буде пов`язана з грошима, що знаходяться на інших картках клієнта у банку. Позивач не звертався до банку з вимогою про проведення перевірки. Кредитна картка, з якої були здійснені спірні платежі спочатку була заблокована, а потім 01.10.2021 року перевипущена нова кредитна картка ( [NUMBER] ), тому історія транзакцій за старою карткою не відображається у Приват24. Зупинення нарахування процентів за користування кредитними коштами та штрафних санкцій є неможливим, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства Ураїни. АТ КБ «ПриватБанк» не є належним відповідачем у даній справі. Дослідивши матеріали цивільної справи та надані докази, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1, 3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно з ч.1, 3 ст.1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно з ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. При цьому, згідно з ч.1 ст.1087 ЦК України розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді. Згідно з ч.3 ст.1092 ЦК України, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. Відповідно до ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-III від 05.04.2001р. (далі - Закон №2346-III) переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою; помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі; неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача; платіжний інструмент - засіб певної форми на паперовому, електронному чи іншому носії інформації, який використовується для ініціювання переказів. До платіжних інструментів належать документи на переказ та електронні платіжні засоби; неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Згідно з п.14.12,14.16 ст.14 Закону №2346-III користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Відповідно до п.14.17 ст.14 цього ж Закону Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законом для розгляду звернень скарг громадян. Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу встановлені п.37.2 ст.37 цього Закону (на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу) Відповідно до п.32.1, 32.3 ст.32 Закону №2346-III Банки несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Банки зобов`язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених п.22.6 ст.22 цього Закону. Зокрема, відповідно до п.22.6 обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов`язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/реєстраційним (обліковим) номером платника податків/реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника. Згідно з п.32.3.2 ст.32 Закону №2346-III, у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Відповідно до п.39.1 ст.39 Закону №2346-III суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Правила платіжних систем мають передбачати відповідальність за порушення цих вимог з урахуванням вимог законодавства України. Відповідно до п.1,5,6-9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05.11.2014р. № 705, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Закон України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». В постанові Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12.04.96 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» зазначено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Судом встановлено, що 05.06.2012 року позивач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, і в порядку ст. 634 ЦК України (договір приєднання) це є укладенням між сторонами договору/угоди № SAMDN50000063891041 від 05.06.2012 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Пізніше, [PERSON] підписував анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку 02.03.2016, 24.09.2018, 14.05.2020 та 05.06.2020, просив відкрити поточний рахунок/картку у гривні. На підставі підписаних анкет-заяв клієнт отримував платіжні картки та послуги Банку. Згідно з Анкетами-заявами [PERSON] як клієнтом було зазначено фінансовий телефон [NUMBER] як такий, за допомогою якого могли здійснюватись всі фінансові/банківські операції за картками. Для користування кредитними коштами позивачу у червні 2020 року було видано кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до 03.2024 року, зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 29000,00 гривень. Так, суд виходить з того, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали договір про надання банківських послуг, відповідно до якого позивачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна Gold», на яку було встановлено кредитний ліміт. Наявність цих договірних відносин між сторонами ними не оспорюється і відповідно не підлягає доведенню іншими засобами доказування. Відповідно до виписки по карткам [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] за період з 14.09.2021 року по 01.12.2021 року вбачається, що 25.09.2021 року о 21:54 год. відбулось перше списання коштів з призначенням платежу «Рекламные услуги GOOGLE*SERVICES, INTERNET» в сумі 50,00 гривень. На час списання цієї суми баланс коштів на кредитній картці позивача вже дорівнював мінус - 3514,33 гривень, тобто позивачем вже було використано на власні потреби (перекази коштів, оплата комунальних послуг, купівля товарів, здійснення першого платежу за покупкою «Оплата частинами» тощо) кредитний ліміт на суму 3514,33 гривень. З 25.09.2021 року о 21:54 год. до 26.09.2021 року о 02:54 год. здійснювалися списання коштів з призначенням платежу «GOOGLE TikTok Live, London» і залишок коштів на останнє подібне списання дорівнював 28980,08 гривень. Таким чином, 28980,08 гривень - 3514,33 гривень = 25465,75 гривень - це сума коштів, яка була списана за рахунок кредитного ліміту на користь компанії «GOOGLE» та яку не визнає позивач. Також, з банківської виписки за картками [PERSON] вбачається, що власник кредитної картки здійснив 25.09.2021 року о 21:54 год. та 25.09.2021 року о 22:02 год. сервісні операції, які може здійснити лише власник картки, оскільки в призначенні платежу зазначені як « Подвязка карты на сайте GOOGLE *TEMPORARY HOLD», тобто клієнт приєднав свою кредитну картку на власному смартфоні до системи сплати платежів GOOGLE PAY. Таким чином з карткового рахунку позивача [PERSON] за рахунок кредитного ліміту було здійснено переказ грошових коштів в загальній сумі 25465,75 гривень, у зв`язку з чим Банк надав позивачу кредит на зазначену суму, тобто між ними виникли договірні кредитні правовідносини, в силу яких у позивача виник обов`язок повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в порядку та строки, встановлені договором. Як встановлено судом, переказ грошових коштів з карткового рахунку позивача було здійснено через систему дистанційного обслуговування клієнтів Приват24. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що розпорядження на переказ грошових коштів він Банку не давав ні в паперовому, ні в електронному вигляді, будь-яких інших дій, що могли призвести до списання грошових коштів не вчиняв, будь-яку інформацію щодо кредитної картки, в т.ч. її номеру, терміну дії, ССV-коду, нікому не повідомляв, грошові кошти були переказані з його рахунку незаконно невідомими особами, про що він повідомив Банк та правоохоронні органи. Згідно загальнодоступної інформації з мережі Інтернету: GOOGLE PAY є системою електронних платежів, яка розроблена спеціально для смартфонів та інших портативних пристроїв, які функціонують під керівництвом ОС Android. GOOGLE *TEMPORARY HOLD - це списання, яке вказує на платіж, що очікує підтвердження. Система GOOGLE PAY працює на платформі NFC (технології бездротової передачі даних, що дозволяє обмінюватися інформацією між пристроями на відстані до 10 см). Після прив`язки банківської картки користувач може здійснювати розрахунки в терміналах, призначених для безконтактної оплати. Висока безпека даних забезпечується завдяки біометричній системі аутентифікації. Оповіщення GOOGLE *TEMPORARY HOLD використовується для позначення платежів, що очікують на підтвердження. Це повідомлення зникає відразу після завершення обробки переказу. Таким оповіщенням може бути позначено нульове списання, за допомогою якого підтримується актуальність інформації про активність кредитної картки. При помилці нульового платежу користувачеві прийде повідомлення про те, що потрібно виконати оновлення даних свого рахунку чи банківської картки. У випадку спірної ситуації гроші повинні бути повернуті - не Банком, a GOOGLE - на банківський рахунок/картку, який належить відправнику. Якщо були списані гроші помилково і користувач не здійснював жодних переказів, то транзакція може бути оскаржена до GOOGLE за посиланням: https://pay.google.com/payments/unauthorizedtransactions. На цьому сайті необхідно заповнити форму повідомлення GOOGLE про несанкціоновану покупку. Однак, цих дій з невідомих причин позивач не здійснив. Таким чином, клієнт [PERSON] самостійно здійснив 25.09.2021 року о 21:54 год. та 25.09.2021 року о 22:02 год. прикріплення власної кредитної картки на сайті GOOGLE для подальшої сплати послуг цієї компанії, а саме: GOOGLE TikTok. Відповідальність за здійснення 25 та 26 вересня 2021 року банківських операцій з переказу коштів та оплати послуг компанії GOOGLE повністю покладається на позивача. 27.09.2021 року позивач звернувся до Відділу протидії кіберзлочинам у Запорізькій області ДКП НП України із заявою про несанкціоноване списання грошових коштів у розмірі 28990,00 гривень з банкіської кредитної картки АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] , яку було зареєстровано за № 1929 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» та передано на розгляд до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. Листом № 4827/40-2021 від 01.10.2021 року Запорізьке РУП ГУНП в Запорізькій області повідомило позивачу, що за результатами проведеної перевірки осіб причетних до зняття коштів з його карткового рахунку встановити не вдалось. Крім того зазначено, що у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення перевірку за матеріалами заяви припинено. Відповідно до пунктів 1, 2, 6 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» затвердженої постановою Правління НБУ від 05.11.2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», то користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Згідно з пунктом 14.16 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Отже, цими нормами права чітко та однозначно розмежовані часові межі відповідальності сторін за відшкодування збитків від здійснення «спірних» операцій. Як слідує з обставин справи, «спірні» операції здійснені 25 та 26 вересня 2021 р. включно, а позивач не звертався у будь-який спосіб до АТ КБ «ПриватБанк» щодо здійснення «спірних» операцій та блокування карток до моменту здійснення цих операцій. 27.09.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» самостійно здійснив блокування кредитної картки позивача через багаторазові відмови у проведенні платежів з причини нестачі грошей, про що було повідомлено клієнту (а.с.13). Згідно ст.ст. 1066, 1068 Цивільного кодексу України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. На час здійснення спірних транзакцій у Банка були відсутні будь-які заяви від клієнта та правові підстави для нездійснення цих платежів клієнта, а тому з боку Банка не було вчинено жодних порушень. Пунктом 14.12 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» зазначено, що користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Таким чином, у цьому випадку та у цій справі ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність за них повністю несе позивач. Позивачем не було вчинено дій щодо додаткового захисту власних чи кредитних коштів, що перебувають на його кредитній картці, а саме: кожен клієнт має можливість встановити на будь-якій картці ПриватБанка інтернет-ліміт (на день чи місяць) для здійснення операцій/платежів в мережі Інтернет; спеціально для здійснення операцій/платежів в мережі Інтернет кожен клієнт має можливість безкоштовно замовити в Приват24 миттєву (віртуальну) інтернет-картку, яка не буде пов`язана з грошима, що знаходяться на інших картках клієнта у банку. Отже, власна недбалість та бездіяльність по захисту своїх грошей, а також дії чи бездіяльність позивача по захисту власних персональних даних та власного мобільного фінансового телефону/смартфону могли стати причиною того, що були списані кошти. Верховним Судом прийнята Постанова суду від 01 липня 2020 р. у справі № 712/9107/18 (провадження № 61-9877св19) у якій зроблений правовий висновок щодо провини у здійсненні спірних платежів саме клієнта/Познвача через його власну бездіяльність по захисту власних персональних даних та власного мобільного фінансового телефону, що дало змогу третім особам отримати доступ до фінансового телефону, а потім й вільний доступ до кредитної картки клієнта. А у цій справі, звертаємо увагу суду, що клієнт приєднав свою кредитну картку на власному смартфоні до системи сплати платежів GOOGLE PAY,яка працює на платформі NFC. що дозволяє здійснювати розрахунки в терміналах, призначених для безконтактної оплати. Висока безпека даних забезпечується завдяки біометричній системі аутентифікації, тобто саме клієнт підтверджує свою особу(відбитком пальця, ока, обличчя) під час здійснення платежу. Щодо позовної вимоги про зупинення нарахування відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій, а також скасування вже нарахованих відсотків та штрафних санкцій, то з точки зору Великої Палати Верховного Суду подібний спосіб захисту не є ефективним та не підлягає задоволенню судом. Так, у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року справа № 320/8618/15-ц провадження № 61-4393сво18 зазначено, що у пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини 2 статті 16 ЦК України. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги. Об`єднана палата вважає, що позовна вимога про зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за період з березня 2015 року по теперішній час у сумі 2500 грн. на тіло кредиту по кредитному договору, є неефективним способом захисту, оскільки не відновлює порушене право і жодним чином не нівелює негативні наслідки порушення її права. Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача.Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства. Крім цього, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що Банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Таким чином, нарахування банком за договором відсотків та неустойки с лише попередньою фіксацією факту наявності боргу та порушення цивільно-правових зобов`язань, а тому не впливає на права клієнта і тому подібні позовні вимоги не є ефективним способом захисту та не підлягає задоволенню судом. Так, тільки 25.10.2021 адвокатом Стариченком М.П. на адресу АТ КБ «ПриватБанк» було направлено листа № 578-2021, в якому заявник повідомив про незаконне здійснення невідомими особами в ніч з 25 на 26 вересня 2021 року операцій з переказу з картки [PERSON] грошових коштів в загальній сумі 28990,00 гривень, і просив надати йому детальну інформацію щодо цих операцій, а також інформацію щодо відновлення несанкціонованого списання кредитних коштів та щодо зупинення нарахування відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій (а.с.17, 18). 27.10.2021 року Банком надано відповідь на звернення (а.с.13). 25.10.2021 року адвокатом Стариченком М.П. на адресу ТОВ «Гугл» було направлено листа № 578-2021, в якому заявник повідомив про несанкціоноване списання кредитних коштів у загальному розмірі 28990,00 гривень за рахунком відкритим в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] в ніч з 25 на 26 вересня 2021 року, і просив надати інформацію стосовно аканту [INFO] , що належить [PERSON] щодо навних платних підписок та користування ним платними сервісами Гугл та щодо надходження коштів від аканту [INFO] за користування такими сервісами за період з 20 по 30 вересня 2021 року (а.с.20, 21). Разом з тим, позивачем та його представником не надано документів, які ідентифікують відправлення вищевказаних поштових відправлень. Згідно з статтей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача зазначав, що підставою звернення до суду з цим позовом є порушення АТ КБ «ПриватБанк» прав позивача як споживача банківських послуг, яке полягає в тому, що Банк здійснив переказ грошових коштів без розпорядження позивача як платника, не пересвідчився в безпеці таких операцій та не забезпечив збереження грошових коштів. Однак, проаналізувавши вищевикладені вимоги законодавства, що регулюють надання банківських послуг, здійснення платіжних операцій, а також умови безпосередньо укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг, оцінивши фактичні обставини справи, суд вважає, що позивач та його представник не надали суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б доводили зазначені ними обставини і слугували б підставою для захисту його прав у визначений ним спосіб - зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» відновити суму несанкціоновано списаних кредитних коштів за рахунок кредитного ліміту на картковому рахунку [PERSON] , зупинити нарахування відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій, скасувати нараховані відсотки та штрафні санкції. В силу вказаних норм права та умови договору про надання банківських послуг Банк несе відповідальність за безпідставне списання грошових коштів з рахунку клієнта, порушення правил розрахункових операцій, яке спричинило помилковий переказ грошових коштів. У разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки Банк зобов`язаний негайно відновити залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Перелік підстав списання грошових коштів з рахунку клієнта Банку визначений ст.1071 ЦК України. Так, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Види та форми розпорядження на списання грошових коштів (розрахункових документів) міститься в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. № 221. Розрахункові документи можуть подаватися як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів з використанням системи дистанційного обслуговування. Банк, що обслуговує платника із застосуванням систем дистанційного обслуговування, зобов`язаний перевірити відповідність номера рахунку платника і його коду, що зазначені в електронному розрахунковому документі, і приймати цей документ до виконання, лише якщо вони належать цьому платнику. Клієнт не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. За умовами укладеного між сторонами договору ними передбачена можливість здійснення розрахункових операцій як в паперовому, так і в електронному вигляді з використанням системи дистанційного обслуговування Приват24. При цьому, процедура ідентифікації Клієнта, що бажає скористатися безконтактним платіжним інтерфейсом, здійснюється за допомогою таких засобів ідентифікації, як номер телефону клієнта, ПІН-Код, одноразові (динамічні) паролі, одержувані клієнтом на телефон, QR-код тощо. Також умовами договору визначено обов`язок сторін не розголошувати інформацію щодо персональних даних клієнта та інформацію щодо платіжних засобів, інших даних, необхідних для здійснення платіжної операції. При цьому відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів, операціями по зміні ПІНу несе клієнт. Банк не несе відповідальність за операції, які супроводжуються авторизацією клієнта, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням пін-коду, паролів чи іншої інформації. Як вже зазначалось, операції з переказу грошових коштів з карткового рахунку [PERSON] були здійснені через Інтернет-систему дистанційного обслуговування Приват24 шляхом її ідентифікації як клієнта за номером фінансового телефону, ПІН-Коду, одноразових (динамічних) паролів, одержаних на цей фінансовий телефон, тобто із застосуванням електронного платіжного засобу з електронною ідентифікацією (авторизацією) його користувача. Здійснивши авторизацію в системі Приват24 та підтвердивши переказ грошових коштів одноразовими паролем, позивачка тим самим в електронному вигляді здійснила розпорядження Банку на переказ грошових коштів. Банк, отримавши розпорядження, здійснив ідентифікацію платника відповідними засобами (номер фінансового телефону, пароль входу, одноразові паролі тощо) за вірно введеними даними, перевірив відповідність розрахункового документу зареєстрованим в системі даним та здійснив відповідні платіжні операції. Жодних порушень з боку Банка під час здійснення таких операцій судом не встановлено. В даному випадку, доводи позивачки та її представника про те, що вона не здійснювала такого розпорядження і що Банк безпідставно списав грошові кошти з її рахунку, суд відхиляє, оскільки вони спростовуються вищезазначеними обставинами. Також суд виходить з того, що користувач звільняється від відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо буде доведено, що він своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню номеру телефону, ПІНу, паролів або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Але жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б безспірно доводили ці обставини, суду не надано. Крім того, суд враховує, що на даний час факт шахрайських чи інших протиправних дій при здійсненні переказу грошових коштів з карткового рахунку позивача належними та допустимими доказами не підтверджений. Також суд враховує, що клієнт зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та негайно повідомляти Банк про операції, які не виконувалися ним. До моменту такого повідомлення відповідальність у повному обсязі за всі операції, які до того ж супроводжуються авторизацією, несе саме клієнт. Вказані обставини в сукупності свідчать про відсутність порушень прав позивача з боку АТ КБ «ПриватБанк» при здійсненні вночі з 25 на 26 вересня 2021 року платіжних операції з переказу грошових коштів з карткового рахунку [PERSON] і відповідно відсутність підстав для зобов`язання його відновити суму несанкціоновано списаних кредитних коштів за рахунок кредитного ліміту на картковому рахунку позивача, а також зобов`язання відповідача зупинити нарахування відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій, скасуванні нарахованих відсотків та штрафних санкцій. З урахуванням викладеного, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed