Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь суму заборгованості у розмірі 214 785,04 грн. за порушення умов Договору оренди № 09/04/2020-1 від 09.04.2020 року, об`єктом якого є квартира [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що 09.04.2020 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір оренди № 09/04/2020-1, відповідно до умов якого розмір місячної орендної плати складає 12 500,00 грн., без урахування плати за житлово-комунальні послуги, плата за які згідно Договору покладена на відповідача. В період часу з травня 2021 року по вересень 2021 року відповідачем систематично вчинялись порушення договірного зобов`язання зі сплати орендної плати та комунальних платежів, що змусило позивача направляти чисельні претензії з вимогою погашення відповідачем заборгованості. Оскільки відповідачем не було погашено заборгованість, позивачем в односторонньому порядку припинено дію Договору оренди, та 26.09.2021 року відповідачем було звільнено орендовану квартиру. Однак станом на день звернення позивача з даним позовом до суду непогашеною з боку відповідача є заборгованість по орендній платі та комунальним платежам на суму 41 609,00 грн., у зв`язку з чим позивачем відповідно до п. 6.2 Договору оренди нараховано пеню за порушення строків здійснення платежів у розмірі 2% від суми боргу за кожен день прострочення на суму 86 588,02 грн., а також позивачем відповідно до п. 6.3 Договору оренди нараховано проценти за користування чужими коштами у розмірі 2% від суми боргу за кожен календарний день на суму 86 588,02 грн., що становить предмет спору. 29 листопада 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором оренди, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 61-63) Відповідач [PERSON] , отримавши 18 грудня 2021 року копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі, не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 29 листопада 2021 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 визначено, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежено законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Відповідно до чинного законодавства України досудове вирішення спорів не є обов`язковою стадією у розв`язанні правових конфліктів. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. Судом встановлено, що 09.04.2020 року між Суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено Договір оренди квартири № 09/04/2020-01 , за умовами якого орендодавець зобов`язався передати орендареві у строкове, платне користування, а орендар зобов`язалась прийняти у строкове, платне користування квартиру [ADDRESS] , та зобов`язалась сплачувати орендодавцеві орендну плату. (а.с. 17-18) Відповідно до п. 3.1, 3.2 Договору, сторони домовились, що розмір орендної плати за цим Договором складає 12 500,00 грн. без ПДВ за місяць. Орендна плата сплачується щомісячно авансом по безготівковому рахунку. В склад орендної плати не входять витрати орендодавця на оплату витрат за спожиті орендарем електричну енергію, водопостачання та водовідведення, інтернет, інші комунальні послуги. Орендар зобов`язується протягом 5 банківських днів з моменту надання орендодавцем рахунку за спожиту електричну енергію, інші комунальні послуги, здійснити оплату по ньому. (п. 3.6 Договору оренди). Відповідно до п. 4.1.3 Договору, орендар зобов`язується запобігати пошкодженню та псуванню об`єкту оренди (включаючи меблі і техніку), забезпечувати його збереження, утримувати його в стані, що відповідає вимогам пожежних і санітарно-технічних норм. Відповідно до п. 5.2 Договору, Договір діє, починаючи з моменту набуття чинності Договору і до 08 квітня 2021 року. Відповідно за відсутності заперечення орендодавця, Договір оренди був пролонгований на строк та на умовах, визначених Договором оренди. Відповідно до п. 5.6 Договору, Договір вважається припиненим у 20 календарний день з моменту настання порушення грошового зобов`язання за цим Договором щодо сплати орендної плати, що виникає за цим Договором, якщо інше не буде визначено домовленістю сторін. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору. (а.с. 5.8 Договору оренди) Згідно п. 6.2, 6.3 Договору, за порушення строків здійснення будь-якого грошового платежу за цим Договором орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі 2% від розміру суми такого простроченого платежу, за кожний день прострочення. У випадку порушення орендарем строків сплати будь-якого платежу за цим Договором, окрім штрафних санкцій, орендар додатково сплачує на користь орендодавця проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 2% за кожний календарний день від розміру несплаченого платежу. Проценти за користування чужими коштами нараховуються та сплачуються протягом усього часу користування чужими грошовими коштами. 09.04.2020 року орендодавець ФОП [PERSON] та орендар [PERSON] підписали Акт приймання-передачі квартири та майна по Договору оренди квартири № 09/04/2020-01 від 09.04.2020 року, відповідно до якого орендар прийняла у строкове платне користування квартиру [ADDRESS] , із переліченими меблями та технікою. (а.с. 18 зв.-19) За даними долучених до матеріалів справи квитанцій про оплату комунальних послуг за період з липня по вересень 2021 року включно, за адресою: [ADDRESS] , не оплачено комунальні платежі по внескам на утримання будинку, холодне водопостачання та водовідведення, внески на охорону будинку на суму 1 455,06 грн. (485,02 грн.*3), а також не оплачено борг за електропостання у розмірі 7 496,16 грн. (а.с. 47,48, 49, 51) Відповідно до ч. 1 ст. 810 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі. (ч. 1 ст. 811 Цивільного кодексу України) Згідно положення статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 820 Цивільного кодексу України, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. (ч. 1 ст. 631, ч. 1 ст. 821 Цивільного кодексу України) За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Як убачається з матеріалів справи, предмет спору ставить вимога позивача про стягнення з орендаря відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 516 150,00 грн. за порушення умов Договору оренди № 29/05/16 від 29.05.2016 року в частині несплати відповідачем орендної плати та комунальних платежів за період з липня по вересень 2021 року включно у розмірі 32 058 грн., а також пені у розмірі 2% від суми боргу за кожен день прострочення у розмірі 86 588,02 грн. та 2% за користування чужими коштами за кожний календарний день від розміру несплачених платежів у сумі 86 588,02 грн. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності,

Outcome: partial