Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

13.07.2021 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Біляївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини та видачу нового свідоцтва про народження дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він був знайомий з [PERSON] ще з юнацьких років та зустрічались певний час. Однак у зв`язку із життєвими обставинами вони втратили зв`язок, а від спільних друзів він дізнався, що остання є одруженою. Однак, через деякий час вони знову зустрілись та у них виникли почуття любові, внаслідок яких [PERSON] завагітніла та народила доньку - [PERSON] . Водночас будучи у шлюбі із [PERSON] батьком дитини було записано його. Однак, станом на сьогодні позивач та [PERSON] заходяться у зареєстрованому шлюбі, а біологічним батьком [PERSON] є [PERSON] , у зв`язку з чим позивач просить суд визнати його батьком [PERSON] та зобов`язати Біляївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] ( [INFO] , свідоцтво про народження від 29.08.2019, серія [NUMBER] , видане Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 368), яка народилась у місті Одесі, Одеської області, зазначивши батьком дитини [PERSON] ( [INFO] , громадянина України) та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище дитини з « [INFO] » та « [INFO] » та по - батькові з « [INFO] » на « [INFO] ». 13.08.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 04.11.2021 на адресу суду надійшла заява від відповідача про те, що він визнає позов та просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. 18.11.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 24.11.2021 до суду від представника відповідача надійшла заява у якій він просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] та [PERSON] були знайомі ще з юнацьких років та зустрічались певний час, однак у зв`язку із життєвими обставинами втратили зв`язок. Через деякий час вони знову зустрілись та у них виникли почуття любові, внаслідок яких [PERSON] завагітніла. Однак народила доньку [PERSON] , будучи в шлюбі із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.08.2019 серія [NUMBER] , виданим Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, батьками якої записані: в графі батько - [PERSON] , в графі матір - [PERSON] . Відповідно до висновку тесту ДНК на батьківство виготовленого ТОВ «МедікалГеномікс Україна», копія якого знаходиться у матеріалах справи та була оглянута судом в оригіналі в судовому засіданні [PERSON] на 99,99 % є біологічним батьком дитини [PERSON] ( [INFO] ) Даний факт [PERSON] , який згідно свідоцтва про народження від 29.08.2019 серія [NUMBER] , виданий Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області є батьком дитини [PERSON] , не оспорює та відповідно до наданої до суду заяви визнає, а також просить суд задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03.12.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 05.03.2020 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05.03.2021, Серія [NUMBER] . Відповідно до положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбула та ст.ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 передбачають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей. Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 03.12.1986 передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках. Статтею 51 Конституції України, ч.ч. 2,3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Пунктами 6, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 встанолено, що рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Суд може встановити батьківство у разі спільного проживання і ведення спільного господарства матір`ю і особою, яка припускається батьком дитини, якщо ця особа приймає участь у вихованні дитини та утримує дитину, а також у разі визнання тим, хто припускається батьком, свого батьківства. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтями 125, 126 та 128 СК України. Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч. 2 ст. 125 СК України). Як вбачається зі ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи вище викладене, а також те, що відповідач визнав позов в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позов про визнання батьківства підлягає задоволенню. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved