Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський Владислав Юрійович. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він не укладав жодного договору з відповідачем, який не надсилав йому письмової вимоги про повернення боргу. Йому стало відомо через мобільний застосунок «Дія» про існування постанови приватного виконавця про звернення стягнення на його заробітну плату та інші доходи по заборгованості в сумі 11651,63 грн. Вказана постанова була винесена приватним виконавцем на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса від 22.06.2021 року за №204605 про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №003-12129-140114 від 14.01.2014 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк». Вважає, що спірний виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки на підставі документів, наданих нотаріусу, не можна встановити безспірність вимог відповідача, а строк стягнення перевищує встановлений законом. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 22.06.2021 року №204605 приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича про стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 11651,63 грн. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» своїм правом на подачу відзиву не скористався. 29.11.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у цивільній справі і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 02.12.2021 року судом постановлено ухвалу про заяви про забезпечення позову. 28.12.2021 року судом було постановлено ухвалу про витребування доказів. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 22.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис за №204605, відповідно до якого у безспірному порядку із [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Вердикт Капітал» (якому ТОВ «Фінансова компанія «Женева» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу, якому в свою чергу ПАТ «Дельта банк» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу за кредитним договором) заборгованість за період з 03.11.2020 року по 15.06.2021 року у загальній сумі 16083,53 грн., яка складається із заборгованості за кредитним договором №003-12129-140114 від 14.01.2014 року у сумі 6270,52 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісією у сумі 4881,11 грн. Також у виконавчому написі вказано, що строк платежу за кредитним договором №003-12129-140114 від 14.01.2014 року настав та боржником допущено прострочення платежів. Відповідно до копії постанови від 22.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. відкрито виконавче провадження №67235934 щодо примусового виконання виконавчого напису від 22.06.2021 року №204605. Водночас в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ТОВ «Вердикт Капітал» є правонаступником усіх прав і обов`язків за кредитним договором №003-12129-140114 від 14.01.2014 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до ч. 1, 3 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ст. 640 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла станом на день вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса) встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (далі - Порядок № 296/5). Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5). Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 (в редакції, що діяв станом на день вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса), визначено, що кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, є підставою для стягнення заборгованості у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Аналізуючи документи, наявні в матеріалах справи, на підставі яких приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис від 22.06.2021 року №204605 судом встановлено, що вони не підтверджують безспірності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал». Серед вказаних документів відсутні, передбачені п.2 Переліку документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172, а з наданих документів неможливо встановити правильність розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №003-12129-140114 від 14.01.2014 року за період з 03.11.2020 року по 15.06.2021 року у сумі 11651,63 грн. При цьому відповідність розрахунків заборгованості за вказаним кредитним договором нотаріусом не перевірялася, оскільки такий розрахунок не був наданий стягувачем. Виконавчий напис видано на ту суму, яка була вказана стягувачем у розрахунку заборгованості. Спірний виконавчий напис було вчинено 22.06.2021 року, тобто в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі. Наведене свідчить про те, що у розпорядженні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. на день вчинення виконавчого напису не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №003-12129-140114 від 14.01.2014 року за період з 03.11.2020 року по 15.06.2021 року у розмірі 11651,63 грн. Водночас суду не надано первинні фінансові документи, які б підтвердили, що на момент вчинення виконавчого напису заборгованість за вказаним кредитним договором становила 11651,63 грн. Також відсутні докази правонаступництва усіх прав та обов`язків за вказаним кредитним договором від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал». Отже, на думку суду, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, та вчинив виконавчий напис, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису. Згідно з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню, та вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 908 грн. за подання позову до суду, у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: approved