Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в Рівненський районний суд Рівненської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) на несплачену суму аліментів на утримання неповнолітніх дітей у сумі 13\~712 грн. та інфляційних втрат на несплачену суму аліментів на утримання неповнолітніх дітей у сумі 651,73 грн. В обґрунтування позову вказала, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 27.08.2020 р. Рівненським районним судом було розірвано шлюб між нею та [PERSON] , від якого вони мають двох неповнолітніх дітей. Однією з причин припинення подружнього життя стало небажання відповідача брати участь у житті дітей, їх утриманні та вихованні, в результаті чого за позовом від 05.02.2021 р. до Рівненського районного суду, рішенням вищезгаданого від 19.04.2021 р. було призначено аліменти в сумі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину з дня подачі позовної заяви (05.02.2021 р.) і до досягнення ними повноліття. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданим виконавцем, видно, що боржник ніяким чином не реагує на покладені на нього зобов`язання. Згідно ст. 196 ч.1, ч.2 ст. 184 СК України, просить стягнути пеню та інфляційні втрати на заборговані кошти за розрахунком. Загальна сума нарахованої неустойки (пені) за несплаченими коштами 13712 грн. Загальна сума нарахованих інфляційних втрат 651,73 грн. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 20.09.2021 р. позов залишено без руху. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 11.10.2021 р. відкрито спрощене провадження по цивільній справі та призначено до розгляду з викликом сторін. Згідно з відзивом вх.19053 від 04.11.2021 р. представник відповідача [PERSON] вказує, що [PERSON] перебуває у ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» з 26.11.2020 р. по даний час. Під час перебування у ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» Зембіцький А.Ф. позбавлений права на працю та не має можливості працюапти та отримувати будь-який прибуток на виконання рішення про стягнення аліментів у справі №570/551/21. Повідомляє про намір та бажання виконувати вказане рішення судуу повному обсязі при можливості. Надає копії квитанцій про оплату [PERSON] грошових коштів у розмірі 7200 грн., 2600 грн., 6000 грн. на утримання його дітей. Вказує, що виходячи з положень ст. 549 ЦК України, порушення зобов`язання наразі не має у зв`язку з тим, що [PERSON] перебуває у ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» та позбавлений державою права та можливості отримувати дохід та виконувати свої зобов`язання. Вказані обставини виключають його протиправну як дію, так і бездіяльність щодо виконання будь-якого зобов`язання. Тобто за невиконання зобов`язання щодо сплати аліментів у повному обсязі [PERSON] не може нести відповідальність за об`єктивними обставинами. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги та їх обґрунтування підтримала, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, покликаючись на доводи, які викладені у відзиві. Одночасно пояснює про розуміння відповідачем свого обов`язку щодо виконання рішення суду про стягнення аліментів. Вислухавши виступи учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив таке. Рішенням Рівненського районного суду від 27.08.2020 р. у справі №569/1879/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02.06.2007 р. ВРАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №716 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 29.09.2020 р. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19.04.2021 р. у справі № 570/551/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви 05.02.2021 р. і до досягнення дітьми повноліття. Державним виконавцем Відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Львів) Ходневич А.М. надано розрахунок заборгованості по аліментах від 03.09.2021 р. № 129861. Відповідно до даного розрахунку, станом на 1.09.2021 р. за період з лютого по серпень 2021 року розмір заборгованості по аліментах становить 20800 грн. Відповідно до\~ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.4\~ст.17 СК України, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п.1. ч.1\~ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як вбачається із правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Згідно з наданим позивачем розрахунком загальна сума пені, що визначена за період з березня по травень 2021 р., становить 13712 грн. Законом України від 17.05.2017 року №2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів"\~внесено зміни до\~ст. 196 СК України. Зокрема, частину першу викладено в такій редакції: "1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості". Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому\~стаття 196 СК України, змінена\~Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII, на підставі частини першої\~статті 58 Конституції України\~має зворотню дію в часі. (Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 05 вересня 2018 року по справі №753/12684/16, провадження №61-18327св18). Як убачається з довідки №08-19-21/3-14 від 06.12.2021 р. начальника ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» МЮУ Каламбета В., Зембіцький А.Ф. з моменту взяття під варту з 26.11.2020 р. і до 06.12.2021 р. не звертався із письмовою заявою до начальника установи щодо забезпечення його роботою з метою отримання доходу. Засуджений [PERSON] не був зарахований до господарської обслуги установи, тому цивільно-правові та трудові договори з ним не укладалися. Та обставина,\~що відповідач [PERSON] тримається під вартою з 26.11.2020 р. в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», та його твердження у зв`язку з цим про неможливість\~\~працевлаштуватись,\~\~не\~\~ свідчить\~\~про\~\~відсутність його\~\~вини у виникненні\~боргу за аліментами.\~\~Він за таких обставин не позбавлений можливості працювати та отримувати за це кошти. Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів за вказаний період (із врахуванням здійснення оплати ) становить 20800 грн. та підтверджується належними доказами - розрахунком заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд приходить до висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині позовних вимог підлягають задоволенню, з врахуванням вимог ч.1 ст.196\~Сімейного кодексу України. Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача інфляційних втрат на суму аліментів, то суд вважає про відсутність правових підстав для їх задоволення з огляду на таке. Відповідно до\~ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами\~Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Стаття 625 ЦК України\~встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. За частиною другою вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз частини другої\~статті 625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов`язання, встановлена\~статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов`язання. Правовідносини сторін у даній справі регулюються нормами\~Сімейного кодексу України, до яких положення ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~не застосовуються. Сімейний кодекс України, який є спеціальним законом, чітко встановив відповідальність за несплату аліментів у вигляді пені. Зокрема,\~ст. 196 СК України\~визначено, що в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Обов`язок платника аліментів щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних визначений у ч. 4\~ст. 196 СК України\~лише за прострочення сплати додаткових витрат на дитину з вини платника. У відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, а не прострочка сплати додаткових витрат на дитину. Підстав для застосування до спірних правовідносин положень\~ст. 625 ЦК України\~немає, так як відповідальність за прострочення сплати аліментів встановлена спеціальним законом Сімейним кодексом України (ст. 196). Крім того, відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 908,00 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed