Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 06.03.2008 року [PERSON] уклав з ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» Кредитний договір № 10-К, за яким одержав кредит у сумі 37 800,00 доларів США, на строк з 06.03.2008 року по 06.03.2038 року, із сплатою процентів за користування кредитом виходячи із 13,5 % річних (п. 1.1. Кредитного договору). На залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховувати, виходячи із процентної ставки зазначеної у п. 1.1., збільшеної та 1 %, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (п. 3.1.9. Кредитного договору). Кредит надається на придбання житлової нерухомості за адресою [ADDRESS] (п. 1.4. Кредитного договору). У зв`язку із допущенням [PERSON] прострочення періодичних платежів за Кредитним договором позивач звернувся у 2009 році до Каховського міськрайонного суду Херсонської області із позовом про дострокове стягнення кредитної заборгованості. Станом на 25.02.2021 року рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15.09.2010 року з урахуванням рішення Апеляційного суду Херсонської області від 24.02.2011 року по справі № 2-2342/10 виконано частково, зокрема [PERSON] погашена заборгованість по процентам у розмірі 1 052,90 доларів США. Невиконана частина судового рішення складає 40 519,46 долара США. У зв`язку з чим позивач просить суд в порядку ст. 625 ЦК України стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість, яка станом на 25.02.2021 року, складає 108\~562, 47 гривень; звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку загальною площею 0,0528 га, кадастровий номер 6510400000:04:017:0059, за адресою [ADDRESS] , та розташовані на ній житловий будинок належний на праві власності [PERSON] , в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ АБ «Укргазбанк», шляхом їх реалізації на електронних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», за ціною встановленою суб`єктом оціночної діяльності при проведенні виконавчих дій; виселити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та неповнолітню [PERSON] з житлового будинку за адресою [ADDRESS] , із зняттям їх з реєстраційного обліку місця проживання за даною адресою проживання (реєстрації) без надання іншого жилого приміщення; та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 11.03.2021 року зазначений позов було залишено без руху через порушення вимог п.4 ч.3 ст. 178 ЦПК України та надано можливість усунути його недоліки. 19.03.2021 року позивачем усунуто недоліки, зазначені судом. Ухвалою суду від 29.03.2021 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання та викликом сторін, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостіних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Каховської міської ради Херсонської області. Ухвалою суду від 22.06.2021 року витребувано від органу опіки та піклування Каховської міської ради Херсонської області висновок щодо доцільності (недоцільності) виселення малолітньої [PERSON] , [INFO] , з будинку за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з розглядом у цивільної справи про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. 17.09.2021 року надійшов висновок щодо недоцільність виселення малолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 02.11.2021 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 07.10.2021 року надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача відповідно до якого відповідачі позовні вимоги не визнають, проти задоволення позову заперечують з тих підстав, що базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, в порядку ст. 625 ЦПК України, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривні - іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановлені індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання визначеного у гривнях. Отже, всі нарахування позивача стосовно стягнення будь-якої суми коштів із відповідачів зазначені в позові є неправомірними. Крім того, вимога стосовно звернення на предмет іпотеки та виселення відповідач повинна вирішуватися відповідно до норми ЗУ «Про виконавче провадження» та в порядку виконані рішення Каховського міськрайонного суду від 15.09.2010 року з урахуванням рішення апеляційного суду Херсонської області від 24.02.2011 року. Стосовно виселення з будинку, який є предметом іпотеки, малолітньої дитини зазначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, я бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, що стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Малолітня дитина не може самостійно визначати своє місце проживання. Крім того, позбавлення малолітньої дитини права користування житловим приміщенням, а виселення може відбуватися лише у разі наявності попереднього дозволу органу опіки та піклування. 11.10.2021 року надійшла відповідь на відзив представника позивача який посилається на те, що станом на день подання позивачем позовної заяви до рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області виконано частково, зокрема відповідачем погашена заборгованість по процентам у розмірі 1 052,90 доларів США. Невиконана частина судової рішення складає 40 519, 46 долара США та 17 596,70 грн. Позивач зауважує, що при укладенні Кредитного договору із відповідачем не потрібно було отримувати окрему індивідуальну ліцензію НБУ. Таким чином, на момент укладення Кредитного договору з [PERSON] позивач мав усі законодавчо встановлені повноваження на здійснення операцій з валютними цінностями, в тому числі видача кредитів в іноземній валюті. Виходячи зі змісту розрахунків боргу за несвоєчасне виконання судових рішень в позовній заяві 2021 року на валютну складову основного боргу (сума кредиту та процентів) за вищенаведеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції 2010 року та 2011 року були нараховані лише 3% річних, а на гривневу складову боргу стягнутого раніше судами (штраф та пеня за несвоєчасну сплату кредиту та процентів) були нараховані 3% річних та інфляційні втрати позивача. Розрахунок боргу брався позивачем за період з 26.02.2018 року по 25.02.2021 року, тобто за останні три роки, які передували подачі такого позову до суду. Отже, позивачем правомірно нарахована заборгованість у загальному розмірі 108 562,47 грн. Щодо вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів з нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Позивач зазначає, що ним були надані додаткові докази зі змісту яких можна дійти до висновку, що нерухоме майно передане відповідачем в іпотеку придбано останнім виключно (100%) за кредитні кошти. Отже, з урахуванням письмових доказів доданих разом із Заявою про приєднання доказів до матеріалів справи, дають усі підстави вважати правомірними заявлені позивачем вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів з нього без надання іншого житла. Стосовно посилання представника відповідачів на висновок органу опіки та піклування, представник зазначає, що сам по собі висновок органу опіки та піклування Каховської міської ради про недоцільність виселення малолітньої [PERSON] , [INFO] , носить рекомендаційний характер та не має заздалегідь доказової сили для суду і не може бути достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині виселення відповідачів з предмету іпотеки без наданні іншого житла. 21.10.2021 року надійшло заперечення на відповідь на відзив представника відповідачів в яких остання посилається на те, що 06.03.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 10-к, за яким останній одержав кредит сумі 37 800,00 доларів США на строк до 06.03.2038 року, зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи з 13,5 % річних. Кредит надавався на придбання житлової нерухомості.В подальшому, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням планових платежів, позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення кредитної заборгованості. Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15.09.2010, з урахуванням рішення від 24.02.2011 Апеляційного суду Херсонської області з [PERSON] було стягнуто всю суму заборгованості. Отже, враховуючи викладене, дія кредитного договору припинилась з моменту звернення до суду. Позивач звернувся з даною позовною заявою до боржника лише через 10 років з моменту ухвалення рішень на його користь і лише після відступів Великої Палати Верховного Суду від правових висновків Верховного суду України на які позивач посилається в позові, а саме відступів та правових позицій в постановах суду 2018 та 2019 років. Також, представник відповідачів звертає увагу суду, що позовна заява з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки була подана в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в якому зазначено, що протягом дії цього закону не може бути звернуто примусове стягнення на нерухоме житлове майно використовується, як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника і або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна. Крім того, позбавлення малолітньої дитини права користування житловим приміщенням, або виселення може відбуватися лише у разі наявності попереднього дозволу органу опіки та піклування. 29.10.2021 року до суду надійшла відповідь на заперечення на відповідь на відзив представника позивача посилається на те, що позивач направив до суду позовну заяву, в якій однією з позовних вимог було звернення стягнення боргу за рахунок предмету іпотеки, в тому числі тієї суми, боргу, яка була стягнута за судовим рішенням 2010 року, тобто позивач просив змінити лише спосіб виконання судового рішення, яке було ухвалено раніше, але не виконано [PERSON] дотепер. Невиконання [PERSON] , більше 10 років рішень судів першої та апеляційної інстанцій по справі №2-2342/10 є триваючим правопорушенням, а тому відсутні підстави для застосування строків позовної давності. Таким чином, за відсутності підстав для застосування строків позовної давності до позовних вимог позивача щодо стягнення боргу з [PERSON] за рахунок предмету іпотеки, що є предметом розгляду по цивільній справі № 766/3020/21, вимоги відповідачів зазначені у запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву не підлягають задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягав. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів в судовому засіданні просили застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.\~ Представник органу опіки та піклування Каховської міської ради в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні вимоги про виселення неповнолітньої [PERSON] , з житлового будинку за адресою [ADDRESS] , із зняттям її з реєстраційного обліку місця проживання за даною адресою проживання (реєстрації) без надання іншого жилого приміщення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 березня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №10-К, відповідно до якого позичальнику надано кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 37 800,00 доларів США на строк з 06 березня 2008 року по 06 березня 2038 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,5 % річних для придбання житлового будинку садибного типу з господарчими спорудами та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] (а.с.15-17). Також, 06 березня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та [PERSON] було укладено договір іпотеки без оформлення заставної, відповідно до якого виконання зобов`язань за кредитним договором було забезпечено іпотекою нерухомого майна, належного на праві власності відповідачу, а саме житлового будинку садибного типу з господарчими спорудами та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] (а.с.18-21). Згідно пункту 6.1 вказаного договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов кредитного договору. Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15.09.2010 року позов ПАТ «Укргазбанк» в особі Херсонської філії АБ «Укргазбанк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укргазбанк» в особі Херсонської філії АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 10-К від 06.03.2008 року, в сумі 41 572, 36 долара США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14.07.2010 року, становить 332 163,16 грн., штрафні санкції за невиконання обов`язків щодо страхування предмету іпотеки в сумі 9 650,00 грн.; судовий збір у розмірі 1 700,00 грн.; витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., а всього 340 135, 67 грн., з урахуванням виплаченої відповідачем суми за кредитним договором № 10-К від 06.03.2008 року. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.22-23). Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 24.02.2011 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково. Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15.09.2010 року в частині відмови у стягненні пені скасовано, ухвалено нове, яким позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо стягнення пені задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» пеню по простроченим відсоткам у розмірі 5\~804, 50 грн. та пеню по простроченому основному боргу у розмірі 2\~142, 20 грн., а всього 7\~946,70 грн. рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором змінено, вважати, що стягненню з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає 41\~572, 32 долара США. В решті частини рішення суду залишити без змін (а.с.24-25). За частиною 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Виконавчий лист по виконанню вказаних судових рішень перебуває на виконанні у приватного виконавця Пирожка Є.В. ВП №63829122 (а.с. 30). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Спеціальним законом, який регулює питання звернення стягнення на предмет іпотеки є Закон України «Про іпотеку», відповідно до статті 33 якого у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина 1). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду (частина 4). При вирішенні питання обґрунтованості позову в частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 108\~562, 47 грн., нарахованої відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, суд виходить з наступного. Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13 (провадження №14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 108\~562, 47 грн., нарахованої за період з 26.02.2018 року по 25.02.2021 року відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, суд вважає обґрунтованими, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню. При вирішенні питання обґрунтованості позову в частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також виселення відповідача та усіх інших осіб із житлового будинку, який є предметом іпотеки, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України). Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії ; п.51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства ). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України). Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі (за періодичними платежами з моменту несплати окремого платежу) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (стаття 1050 ЦК України). Такий правовий висновок сформований у ряді постанов Верховного Суду України, зокрема у постанові від 05 липня 2017 року у справі №6-3116цс16 Верховний Суд України зазначив, що пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту кредитор згідно частини 2 статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання. Відповідно банк міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. У постанові від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1674цс17 Верховний Суд України послався, що суди апеляційної та касаційної інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що банк не пропустив позовної давності, оскільки строк виконання основного зобов`язання було змінено, а в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав з 28 лютого 2010 року, тобто з моменту зміни, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише у травні 2015 року, тобто зі спливом позовної давності. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №523/10225/15-ц, де Верховний Суд вказав, що первісний кредитор ВАТ Кредитпромбанк скористався наданим йому частиною 2 статті 1050 ЦК України правом і пред`явив до позичальника вимогу про дострокове погашення кредитних зобов`язань. Надіславши 06 березня 2009 року боржнику вимогу про дострокове погашення заборгованості, банк змінив строк виконання основного зобов`язання у бік зменшення до 05 квітня 2009 року. З огляду на зазначене, доводи касаційної скарги про те, що відлік позовної давності має обраховуватися з 22 липня 2022 року не заслуговують на увагу. Як вище вказувалося у зв`язку з невиконанням позичальником кредитних зобов`язань, Банк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, який задоволений рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15.09.2010 року, яке було рішенням апеляційного суду Херсонської області від 24.02.2011 року змінено та стягнуто пеню за несвоєчасну плату кредиту та проценти у загальному розмірі 7\~946, 70 грн. Отже, банк відповідно до вимог закону (стаття 1050 ЦК України) змінив строк виконання основного зобов`язання, встановивши строк повернення кредитних коштів з моменту пред`явлення позову про дострокове повернення кредиту і саме з цього моменту позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права і у нього відповідно виникло право на заявлення вимог про повернення боргу, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому строк позовної давності починає свій перебіг наступного дня після пред`явлення позову (правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 07 червня 2017 року у справі №6-298цс17). В той же час даний позов про звернення стягнення на предмет іпотеки пред`явлений Банком до суду через більш як десять років після зміни строку виконання зобов`язання у лютому 2021 року, тобто з пропуском загального трирічного строку позовної давності. Представником відповідачів у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні заявлено про застосування строку позовної давності. Отже, зважаючи на те, що позивачу було відомо про невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим кредитор звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, тим самим змінивши строк виконання основного зобов`язання, та отримав рішення, яке набрало законної сили у березні 2011 року стягнення за яким здійснюється приватним виконавцем виконавчої служби, а з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки позивач звернувся у лютому 2021 року, наявні підстави вважати, що банк пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки вимога про виселення відповідача та усіх інших осіб із житлового будинку, який є предметом іпотеки, є похідною від вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, у задоволенні позові в цій частині також слід відмовити. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості, нарахованої відповідно до частини другої статті 625 ЦК України та відсутність підстав для задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з такими вимогами за вищенаведених обґрунтувань. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України при розподілі судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2021 року становить 2 270,00 грн. Позивачем при подачі позову за три вимоги сплачено судовий збір у розмірі 7\~435, 00 грн. (а.с. 6). Таким чином, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн. Сума надміру сплаченого судового збору в розмірі 625, 00 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету (7\~435, 00 - 2\~270, 00 х 3 = 625, 00).

Outcome: partial