Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої їй Виконавчим комітетом Чигиринської міської ради у зв`язку із порушенням її права на доступ до публічної інформації. В обґрунтування поданого позову зазначила, що вона звернулась до відповідача із запитом про надання публічної інформації. Просила надати публічну інформацію про наявність на території населеного пункту вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач відповідь на цей запит [PERSON] не надав. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2021 визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Чигиринської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит [PERSON] від 22.06.2021. та зобов`язано Виконавчий комітет Чигиринської міської ради надіслати [PERSON] відповідь на її запит від 22.06.2021 у строк, що визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації», з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду. Такими протиправними діями відповідача [PERSON] завдана моральна шкода, яка полягає у стражданнях та приниженні, яких вона зазнала унаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - це емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав позивача з боку суб`єкта владних повноважень викликало у [PERSON] негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій. Розмір моральної шкоди позивач підтверджує тим, що завдана шкода спричинила у неї негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Також зазначила, що завдана їй моральна шкода полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що їй довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Позивач стверджувала, що їй притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем вимогами закону під час здійснення розгляду її запиту порушило законні права позивача, сприймалося нею, як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самопочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача було порушено стан душевної рівноваги позивачки, для відновлення якого їй доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Крім того, їй доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначалось щоденно на її фізичному та моральному стані, через що вона не встигала закінчити повсякденну роботу, зокрема побутову. Гострота таких переживань позивачки посилилась тим, що у неї загострене почуття справедливості. Внаслідок неправомірних дій відповідача були порушені нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, з якими позивач вимушена додатково пояснювати чому вона стала менш привітною, менше стала приділяти часу друзям, сім`ї, родичам та ін. Страждання позивачки підсилювались також тим, що вона є інвалідом ІІ групи. [PERSON] витрачено значний час на захист своїх прав у суді. Захист свого права вимагав від неї додаткових зусиль для організації свого часу, побуту, так як у зв`язку із необізнаністю прийняття участі у судовому процесі для належного відстоювання своїх прав вона повинна була декілька разів їхати до м. Львова, звертатися за правовою допомогою. При проведенні розрахунків моральної шкоди позивач кожен місяць порушеного права оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати, яка у січні 2021 року становила для працездатних осіб 6 000 грн., відповідно за 5 місяців за період з червня по жовтень 2021 року загальний розмір завданої моральної шкоди за її розрахунками становить 30 000 грн. Натомість, враховуючи рівень страждань та те, що їй було відмовлено у доступі до публічної інформації, що стосувалось земельних ділянок інваліду ІІ групи, завдану моральну шкоду оцінює в 1 000 000 грн. Тому просить суд стягнути з Виконавчого комітету Чигиринської міської ради на її користь моральну шкоду у сумі 1 000 000 грн. Ухвалою від 17.11.2021 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, справа призначена до підготовчого засідання. Від відповідача по справі надійшов письмовий відзив на позовну заяву із обґрунтованими запереченнями, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити у позові у повному обсязі. Ухвалою від 16.12.2021 підготовче провадження закрито і справа призначена до судового розгляду по суті. У судове засіданні позивач [PERSON] не з`явилась, суду надала заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Відповідач Виконавчий комітет Чигиринської міської ради участь уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечив, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У поданому суду відзиві відповідач зазначив, що до виконкому одночасно звернулись три особи - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Усі відповіді їм були надані вчасно. Проте законодавством не передбачено обов`язок розпорядника інформації направляти відповідь рекомендованим листом, відповідно після направлення такого листа крім відмітки у журналі реєстрації вихідної кореспонденції інших підтверджень не залишається. Тому навіть після отримання відповіді можна стверджувати, що її запитувачу не надали. У свою чергу під час розгляду справи Черкаським окружним адміністративним судом відповідач не зміг довести факт направлення відповіді у строк, відповідно рішення у справі було на користь [PERSON] і його ніхто не оскаржував, на виконання рішення йому ще раз направили відповідь. Вказане рішення набрало законної сили. А вже після отримання позову про стягнення моральної шкоди працівники виконавчого комітету Чигиринської міської ради почали аналізувати цю ситуацію більш детально і з`ясували, що вся наведена у позовній заяві судова практика про стягнення за аналогічні порушення моральної шкоди створена безпосередньо [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які безумовно діють спільно та узгоджено. При зверненні до суду навіть судовий збір не сплачують. Відповідно подання таких позовів є своєрідним способом заробітку. Доказів завдання будь-якої моральної шкоди позивачеві суду не надано, тому просили суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). Одним із визначених законом способів захисту порушеного цивільного права відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України є відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду регламентовані статтею 1167 Цивільного кодексу України, з частини 1 якої вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На підставі п. 3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, в інших випадках, встановлених законом. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері доступу до публічної інформації, визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес є Закон України «Про доступ до публічної інформації» (Закон № 2939-VI). Статтею 3 Закону № 2939-VI закріплені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації. Право на доступ до публічної інформації гарантується в тому числі юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 2939-VI). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 2939-VI відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, зокрема у ненаданні відповіді на запит. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом (ч. 2 ст. 24 № 2939-VI). У постанові Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № К/9901/10765/18 наведено правовий висновок, відповідно до якого відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені. Верховний Суд у постанові від 24.03.2020 у справі № 818/607/17 зазначив, що у практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння їй моральної шкоди. При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. У рішенні у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Судом встановлено, що 22.06.2021 позивач [PERSON] направила на адресу Виконавчого комітету Чигиринської міської ради запит на публічну інформацію, який був отриманий відповідачем 29.06.2021, зареєстрований лише 15.07.2021. У свою чергу відповідь була їй надана 21.07.2021 за вих. № 776/1-02-33/2, яка надіслана позивачці цінним листом з описом вкладень 27.08.2021, тобто з порушенням визначеного законом строку на надання такої відповіді. Вказані обставини встановлені рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.09.2021 по адміністративній справі за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Чигиринської міської ради (справа № 580/5936/21), відповідно в силу частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України звільнені від доказування. За таких обставин факт порушення прав позивачки на доступ до публічної інформації є встановленим та доведеним, що у свою чергу безумовно мало наслідком завдання [PERSON] моральної шкоди. У свою чергу під час аналізу доводів позивача в частині розміру завданої їй моральної шкоди, суд враховує наступне. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] із запитами на надання публічної інформації зверталась до органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів неодноразово. При цьому суд звертає увагу, що такі звернення були адресовані у різні населені пункти, які розташовані майже у всіх регіонах України. В подальшому, за результатами таких звернень, вона зверталась до суду із позовами про визнання бездіяльності протиправною, а згодом також подавала позови про відшкодування завданої їй моральної шкоди. Такі справи у значній кількості були розглянуті судами починаючи з 2020 року. З аналізу порядку дій позивача та встановленої судом хронології подій вбачається, що на момент направлення запиту на публічну інформацію до Виконавчого комітету Чигиринської міської ради (червень 2021 року) позивач достеменно була обізнана із процедурою направлення запитів, строками та порядком надання відповіді на нього, а також із порядком звернення до суду та черговістю подання позовів. Крім того, враховуючи однотипність поданих нею позовів, вбачаються підстави стверджувати, що у неї були вже наявні проекти позовних заяв, які згодом були подані до суду. За таких обставин позивач наперед була обізнаною та морально підготовленою до усіх можливих негативних наслідків направлення такого запиту та необхідною кількістю зусиль та часу на можливе відновлення свого порушеного права, що виключає можливість стверджувати про наявність у [PERSON] негативних переживань, наявний стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений та нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Такі висновки суду обумовлені тим, що будь-яка особа за своїми індивідуальними психологічними властивостями внаслідок неодноразового повторення однотипних дій у подібних ситуаціях набуває певні звички виконання таких дій та підвищує емоційний бар`єр вразливості, підвищує поріг чутливості до однотипних порушень. А з урахуванням, що такі дії стосувались звернення до органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, з прогнозованим для [PERSON] подальшим зверненням до суду, вбачаються підстави стверджувати, що такі звернення для позивача набули характеру звичних справ, що суттєво мінімізує рівень її душевних страждань. Докази можливого погіршення стану здоров`я позивача та/або порушення її нормальних життєвих зв`язків суду не надані, тому, враховуючи вимоги розумності та справедливості, встановлену під час судового розгляду глибину душевних страждань, суд приходить до висновку, що достатнім відшкодуванням завданої [PERSON] моральної шкоди буде грошова сума у розмірі 500 грн., відповідно позов підлягає до частого задоволення. Такі висновки суду також узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою під час розгляду справи № 752/17832/14-ц (постанова від 15.12.2020), відповідно до якої розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). На підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, який, відповідно до п. 1.1.2. ч. 2 ст. 4 вказаного Закону становить 15 000 грн. Відповідно розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог становить 7,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial