Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Ліпаткіна Е.В. 25.01.2021 в інтересах позивачки звернулась до Приморського районного суду Запорізької області з позовом, в якому відповідно до позовної заяви в редакції від 29.06.2021 (подана під час провадження справи в Бердянському міськрайонному суді Запорізької області) просить визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю два місяці для прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її доньки [PERSON] , яка померла [INFO] , визнавши причини пропуску строку поважними. Відповідно до договору з адвокатом про надання правової допомоги від 24.02.2020, права адвоката Ліпаткіної Е.В. не обмежені (а.с.17). Згідно з позовною заявою, [INFO] померла донька позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина - двокімнатна квартира у м.Приморськ Запорізької області, яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2002. Після її смерті прийняв спадщину, але не здійснив її оформлення, син [PERSON] , - онук позивачки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті доньки позивачки є [PERSON] та [PERSON] . Заповіту на випадок смерті [PERSON] не залишила, на час смерті у шлюбі не перебувала. Так, шлюб був розірваний у 1992 році. Батько [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті з`ясувалось, що спадщину після смерті матері він оформити не встиг, проте, звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому сторона позивача вважає, що спадкове майно належить [PERSON] . Позивачка стверджує, що впродовж шести місяців після смерті доньки не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, адже перебувала та продовжує перебувати в дуже поганому фізичному стані, який загострився внаслідок перенесеного стресу після смерті доньки. Крім того, [PERSON] наголошує, що є особою похилого віку, хворіє, практично не може пересуватись, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «деформуючий спондилоартроз L1-S1, дифузний кардіосклероз», систематично перебуває на амбулаторному лікуванні, в тому числі, впродовж 2019 року та по лютий 2020 року. Відповідно, стан здоров`я позивачки дозволяє їй пересуватись в межах будинку, що зумовлює її постійне перебування вдома, по якому вона пересувається за допомогою тростини. Вказані обставини перешкодили, як про це зазначає позивачка, своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її доньки, що, на її переконання, є поважною причиною пропуску визначеного законом строку. 26.02.2020 позивачка звернулась до приватного нотаріуса у м.Приморськ Фіщина В.В. із відповідною заявою, проте, відповідно до постанови нотаріуса їй було відмовлено у прийнятті заяви у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини та роз`яснено право звернення до суду. Так, у березні 2020 року позивачка звернулась до Приморського районного суду Запорізької області із позовною заявою до Приморської міської ради Приморського району Запорізької області із тотожними даній справі позовними вимогами внаслідок відсутності інших спадкоємців після смерті її доньки, що відносяться до першої черги, про наявність спадкоємця, який заявив про свої права після смерті онука на момент звернення до суду не знала. 03.04.2020 Приморським районним судом Запорізької області позов задоволено із наданням додаткового строку позивачці на прийняття спадщини після смерті доньки. Проте, 13.01.2021 постановою Запорізького апеляційного суду задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволені позову відмовлено як у такому, що поданий до неналежного відповідача, про прийняття яким спадщини після смерті онука [PERSON] не знала. Із посиланням на вимоги ч.3 ст.1272 ЦК України, п.24 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування», стверджуючи про поважність причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, зокрема, факт тривалого захворювання та систематичного амбулаторного лікування, крім того, оскільки пропущений строк між закінченням строку на прийняття спадщини та первісним зверненням до суду є незначним, представник позивачки просить задовольнити позов. В позовній заяві в редакції від 29.06.2021 стороною позивача виправлено описку у написанні по батькові доньки позивачки, підстави та предмет позову не змінювались. Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 12.04.2021 заяву відповідача [PERSON] про відвід судді Приморського районного суду Запорізької області Каряки Д.О. задоволено, постановлено передати цивільну справу на розгляд Бердянському міськрайонному суду Запорізької області. Ухвалою судді Вайнраух Л.А. Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.05.2021 прийнято позовну заяву до свого провадження, постановлено розглядати її в порядку загального позовного провадження, визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). Крім того, визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачкою. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Копія позовної заяви отримана представником відповідача адвокатом Хіжняковим І.В. 14.07.2021, проте, правом на подання відзиву, врегульованим ч.4 ст.174, ч.7 ст.178 ЦПК України, сторона відповідача не скористалась, що є підставою для застосування ч.8 ст.178 ЦПК України. Ухвалою суду від 14.06.2021, постановленою у підготовчому засіданні, клопотання представників сторін адвокатів Ліпаткіної Е.В. та Хіжнякова І.В. про витребування доказів задоволено, в порядку витребування доказів зобов`язано Приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Фіщина Валентина Валентиновича надати засвідчені копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] [INFO] , померлої [INFO] та [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , відкладено підготовче засідання. Ухвала суду виконана в повному обсязі 28.08.2021, що підтверджено матеріалами справи. Ухвалою суду від 04.10.2021 закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача адвокат Ліпаткіна Е.В. в судовому засіданні підтвердила доводи, наведені в обгрунтування позовних вимог, просила задовольнити позов в повному обсязі. Наголосила, що позивачка звернулась до приватного нотаріуса вже після смерті [PERSON] , дізнавшись, що він не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , проте, до його смерті наміру подавати заяву до нотаріуса не мала, вважаючи, що її прийняв онук. Стверджувала, що її довірителька зверталась до нотаріуса з письмовою заявою 26.02.2020, пропущений строк є незначним. До спадкового майна входить квартира [ADDRESS] , в якій наразі ніхто не мешкає, були зареєстровані донька та онук [PERSON] , ключі перебуваєть у відповідача. Інших спадкоємців після смерті доньки та онука за твердженням сторони позивача не має. Представник позивачки також наголосила на застосованості правових позицій, вказаних у позовній заяві та правового висновку, викладеного в ухвалі від 27.04.2016 у справі №278/2136/15. Інші доводи, висловлені у судовому засіданні, тотожні обгрунтуванню позовних вимог. Відповідач протягом розгляду справи систематично скеровував до суду заяви про погіршення стану здоров`я, зокрема, у зв`язку із погодними умовами, зазначаючи, що є інвалідом ІІ та ІІІ групи (відповідно до різних заяв), надаючи копію довідки до акта огляду МСЕК, що підтверджує встановлення ІІІ групи інвалідності безстроково за загальним захворюванням (серії 12 ААБ №262388 від 21.10.2019). Інших довідок до справи від сторони відповідача не надходило. Враховуючи зміст довіреності від 30.03.2020 (а.с.35), обмежень на представництво інтересів відповідача адвокатом Хіжняковим І.В. судом не встановлено. При цьому, за її змістом, нотаріусом під час посвідчення довіреності роз`яснено норми, зокрема, щодо припинення представництва за довіреністю, її скасування. Крім того, судом неодноразово роз`яснювалось представнику відповідача право відповідача брати участь під час розгляду справи відповідно до норм ст.212 ЦПК України в режимі відеоконференцзв`язку, зокрема, з метою попередження захворювання на короновірусну інфекцію, а також було наголошено на недопустимості необгрунтованого перешкоджання розгляду справи. Відповідача завчасно був поінформований про дату, час та місце проведення судового розгляду 18.01.2022, як і інших судових засідань протягом строку провадження справи, що достеменно вбачається з своєчасного поданих ним заяв про відкладення розгляду, а також його представником. Поважності причин неявки в судове засідання стороною відповідача не підтверджено, зокрема, й доводів клопотання від 18.01.2022, надісланого представником позивача адвокатом Хіжняковим І.В. Доводи клопотання, вх.№ від 18.01.2022, поданого адвокатом Хіжняковим І.В. та за вх.№ від 18.01.2022, поданого відповідачем, про відкладення розгляду у зв`язку із лікуванням [PERSON] від онкозахворювання належними та допустимими доказами не підтверджені й не обгрунтовують поважності неявки в судове засідання. Так само, не підтверджено проведення процедур у час, призначений для розгляду справи, за участі адвоката Хіжнякова І.В. Надані листи непрацездатності на ім`я Хіжнякова І.В. підтверджують останній день лікарняного 14.01.2022. Крім цього, судом зобов`язано представника відповідача в судовому засіданні 09.11.2021 повідомити довірителя про дату наступного засідання у даній справі, що видно з протоколу судового засідання. Суд враховую повторну неявку в судове засідання (перша - 09.11.2021) відповідача, достатність часу між засіданнями для надсилання клопотання про проведення його в режимі дистанційного судового провадження, а також відсутність заперечень представника позивача з приводу розгляду справи за даної явки. Підстав для відкладення розгляду справи або оголошення перерви у судовому розгляді відповідно до вимог ст.223, 240 ЦПК України судом не встановлено. Зустрічної позовної заяви та інших заяв по суті справи сторонами подано не було. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було, відповідні клопотання не заявлено. Суд зауважує, що протягом розгляду справи представник відповідача висловлював свою категоричну незгоду із позовними вимогами, враховуючи, що його довіритель прийняв спадщину після смерті сина [PERSON] . Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення відповідачки та представників сторін, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 18.08.1999, наявною у справі, [PERSON] , [INFO] , 16.03.1976 зареєстрована по [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , відповідно до даних засвідченої копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 21.02.2020 Приморським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), померла [INFO] у м.Приморськ (актовий запис №14 від 22.01.2019, а.с.5). Також у справі (в матеріалах спадкової справи) наявна копія свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 22.01.2019, подана до приватного нотаріуса. За даними засвідченої копії інформаційної довідки №00025705154 від 21.02.2020, актовий запис №51 про смерть [PERSON] , [INFO] , складений 19.02.2020 Приморським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), смерть настала [INFO] у м.Приморськ (а.с.6). Також у матеріалах справи наявна копія свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 19.02.2020. Родинний зв`язок позивачки із донькою [PERSON] підтверджений копією витягу №00025704700 від 21.02.2020, відповідно до якого матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с.8). [PERSON] помер [INFO] в с. Банівка Приморського району Запорізької області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть [NUMBER] від 04.06.1991 (а.с.13). Зміна прізвища доньки позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] » вбачається з копії витягу №00025704765 від 21.02.2020 у зв`язку із реєстрацією шлюбу 12.10.1985. Шлюб [PERSON] із відповідачем (відповідно до даних витягу №00025705042 транслітерація прізвища « [PERSON] ») розірваний 11.03.1992, актовий запис №26 (а.с.9-10). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво складено на російській мові) (а.с.7). Згідно з засвідченою копією відповіді №188 від 27.02.2019 на адвокатський запит від 27.02.2020 №3, наданий КП «Приморський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Приморської районної ради Запорізької області. Враховуючи дату запиту (копія, а.с.15), вочевидь, що у відповіді зазначений помилково рік її надання - 2019 замість 2020, на чому наголосила сторона позивача під час розгляду справи. Проте, розумних сумнівів з приводу недостовірності наданих відомостей у суду за результатаом дослідження цього доказу не виникло. Так, запит надіслано стосовно знаходження позивачки на обліку в амбулаторії, а також звернення за медичною допомогою в період з січня 2019 року по лютий 2020 року до вказаного комунального підприємства. Головний лікар центру повідомив, що [PERSON] знаходиться на обліку в Приморській амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Регулярно проходить амбулаторне лікування. Перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «деформуючий спондилоартроз L1-S1, пролапс диска L4-L5-S1. Больовий та м`язові-тонічний синдром. ІХС: дифузний кардіосклероз СН І, ГХ ІІ ст.2 ризик 3». Стан здоров`я дозволяє пересуватись в межах будинку. Останнє звернення до сімейного лікаря 25.02.2020 (а.с.12). За даними інформаційної довідки №295048208 від 18.01.2022, відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , на час розгляду справи за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, відсутні. Копія договору від 28.10.2002, посвідченого в.о. державного нотаріуса Приморської нотаіальної контори Мартиненко Т.Т. за р.№1849 від 28.10.2002, досліджена судом під час розгляду справи, підтверджує придбання [PERSON] квартири [ADDRESS] . Згідно з п.10 договору, право власності на придбану квартиру виникає з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Договір відповідно до ст. 227 ЦК підлягає реєстрації у Приморському комунальному підприємстві технічної інвентаризації (а.с.16). Судом також досліджено засвідчену копію спадкової справи №15/2019, надану приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Фіщиним Валентином Валентиновичем на виконання ухвали суду про витребування доказів, заведену 23.01.2019 після смерті [PERSON] , тобто, через три дні після смерті спадкодавця. Так, 23.01.2019 [PERSON] звернувся до вказаного приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері - [PERSON] . До складу спадщини відповідно до заяви входить квартира [ADDRESS] . За змістом заяви інші спадкоємці, передбачені ст.1261 ЦК України, відсутні. Строки та порядок оформлення спадщини нотаріусом роз`яснені. Згідно з копією довідки, наявною у матеріалах спадкової справи, виданої виконавчим комітетом Приморської міської ради Приморського району Запорізької області 23.01.2019 №424, [PERSON] постійно мешкала та була зареєстрована за адресою розташування спадкового майна (з 2002 року по день смерті). На момент смерті разом з нею за даною адресою зареєстрований син - [PERSON] . Відповідно до даних спадкової справи (інформаційна довідка №54839339 від 23.01.2019), заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила, відомості щодо спадкових договорів відсутні. Крім того, як встановлено судом, 26.02.2020 приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Фіщиним Валентином Валентиновичем на адресу позивачки надіслано роз`яснення (копія, а.с.11), за змістом якого їй роз`яснено право на звернення до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини або визнання факту постійного проживання разом із [PERSON] . Крім того, нотаріус надав це повідомлення на усне звернення щодо заведення спадкової справи та щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті доньки позивачки, роз`яснив положення ст.1269 ЦК України із наголошенням на визначеному законом шестимісячного строку з моменту смерті спадкодавця та зауважив, що відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом зазначеного строку не подавав заяву про прийняття спадщини він вважається таким, що не прийняв її. Проте, [PERSON] заяву після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , в нотаріальну контору в установлений законом строк не подала, зареєстрованою із нею за однією адресою не була на момент її смерті, відповідно, строк пропущений. Із письмовою заявою до приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Фіщина В.В. [PERSON] звернулась лише 14.05.2020, що встановлено за результатами дослідження спадкової справи, зазначеної законом, тобто, за спливом більше одного року після смерті доньки. У заяві зазначила, що інших спадкоємців, крім неї, відповідно до ст.1261 ЦК України не має. Факт прийняття спадщини перевірено за рішенням суду від 03.04.2020 справа №326/283/20. Позивачкою надано приватному нотаріусу копію рішення Приморського районного суду Запорізької області у вказаній справі від 03.04.2020 за позовом [PERSON] до Приморської міської ради Приморського району Запорізької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини із приміткою про набрання рішенням законної сили 06.08.2020. Проте, в подальшому здійснювався його перегляд в апеляційному порядку. У матеріалах спадкової справи №15/2019 міститься заява про видачу свідоцтва про право на спадщину (1/2 частину спадкового майна) після смерті [PERSON] , від імені позивачки, датована 09.10.2020, за змістом якої [PERSON] повідомила про наявність іншого спадкоємця після смерті доньки - онука [PERSON] та про настання його смерті [INFO] . 09.10.2020 постановою приватного нотаріуса Фіщина В.В. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] [PERSON] у зв`язку із тим, що нею не надано документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Крім того, судом досліджено й копію спадкової справи №55/20, розпочату 21.02.2020, заведену приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Фіщина В.В. на підставі заяви відповідача [PERSON] , яка надійшла 21.02.2020, після смерті його сина [PERSON] , про прийняття спадщини за законом. Відповідно до довідки виконавчого комітету Приморської міської ради Приморського району Запорізької області 21.02.2020 №2720, [PERSON] з 2002 року по час смерті був зареєстрований та мешкав за адресою розташування спадкового майна, на момент смерті інші особи за цією адресою не зареєстровані (довідка у матеріалах спрадкової справи №55/20). Крім того, за даними спадкової справи (інформаційна довідка №59524928 від 21.02.2020), заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишив, відомості щодо спадкових договорів відсутні. Позивачка також звернулась до приватного нотаріуса Фіщина В.В. 28.02.2020, що встановлено за її матеріалами. Під час розгляду справи встановлено, що рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 05.06.2020 у справі №326/380/20, пр.2-о/326/20/2020 заяву [PERSON] , заінтересована особа: Приморська міська рада Приморського району Запорізької області про встановлення факту родинних відносин задоволено, встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який народився [INFO] в м. Приморську Приморського району Запорізької області, який помер [INFO] м. Приморську Приморського району Запорізької області, є сином [PERSON] , [INFO] (посилання на ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/89689931 ). Рішення суду набрало законної сили 06.08.2020. Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 17.08.2020 постановлено внести зміни у рішення Приморського районного суду Запорізької області від 05 червня 2020 року по цивільній справі № 326/380/20 (провадження № 2-о/326/20/2020) та виправити описку, а саме в резолютивній частині: встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який народився [INFO] в м. Приморську Приморського району Запорізької області, який помер [INFO] м. Приморську Приморського району Запорізької області, є сином [PERSON] , [INFO] , замість помилкової. Ухвала суду набрала законної сили 02.09.2020. (посилання на ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/90994232). Судом встановлено також, що 13.01.2021 постановою Запорізького апеляційного суду у цивільній справі №326/283/20 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Приморського районного суду Запорізької області від 03 квітня 2020 року у цій справі скасовано, в задоволенні позову [PERSON] до Приморської міської ради Приморського району Запорізької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовлено (копія міститься на а.с.18-22, посилання на ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/94169668). У касаційному порядку перегляд рішення не здійснювався. Так, за змістом мотивувальної частини постанови та підтверджено під час розгляду даної справи, - спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є також її син [PERSON] , який в силу вимог ч.1 ст.1270 ЦК України прийняв спадщину після смерті матері, оскільки 23.01.2019, тобто в передбачений зазначеною статтею шестимісячний строк, подав до нотаріальної контори заяву про пойняття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відкликав її. З цієї ж спадкової справи вбачається, що позивачка [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті доньки [PERSON] - [INFO] , тобто з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України. Отже, після померлої [INFO] [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON] . Водночас, судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 16.02.2020. Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спащини 21.02.2020 звернувся його батько [PERSON] , тобто в шестимісячний строк, передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України. Факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] є сином [PERSON] встановлено рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 05.06.2020. Отже, після померлого [INFO] [PERSON] спадщину прийняв його батько [PERSON] .. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Відповідно до Рішення КСУ у справі N 1-25/2010 від 29.06.2010 N 17-рп/2010, одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки. Ч.1,3 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч. 1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Подання усної заяви (звернення) спадкоємця не передбачено. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропущення строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. За змістом листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справи від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п.207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року). Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п.3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22 лютого 2012 року № 296/5. Відповідно до ст.1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є виключно ті, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2-3.5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 №296/5, в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У даній справі встановлено, що позивачка своєчасно дізналась про смерть спадкодавця - доньки [PERSON] , що встановлено під час судового розгляду з наданих пояснень. При цьому, сторона позивача не заперечує факту пропущення строку на зверення із заявою про прийняття спадщини після смерті доньки, пояснюючи стресовим станом після настання її смерті, станом здоров`я та отриманням амбулаторного лікування. Крім того, [PERSON] вважала, що після смерті доньки спадщину прийняв син померлої - онук позивачки [PERSON] . За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про недоведеність перешкод й об`єктивних труднощів та їх існування для позивачки, які могли вплинути на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за законом, зокрема, засобами поштового листування. Згідно з усталеною судовою практикою незначний строк вимірюється днями, тижнями, проте, не може становить більше року, як це має місце у даній справі й обгрунтовуватись тим, що інші спадкоємці прийняли / не прийняли спадщину, звернулись або своєчасно не звернулись до нотаріуса. При цьому, [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті доньки [PERSON] лише 14 травня 2020 року, тобто, з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України Наявні захворювання, що зумовлювало амбулаторний режим лікування, на переконання суду, не є перешкодою для звернення до нотаріуса засобами поштового листування. Інших об`єктивних обставин позивачкою суд не повідомлено, а перебування у стресовому стані не є поважною причиною пропуску за змістом закону, що врегульовує спадкові правовідносини. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови (лист ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справи від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Та обставина, що онук позивачки не отримав свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , не свідчить про те, що він не прийняв її, адже отримання свідоцтва є правом спадкоємця (ч.1 ст.1296 ЦК України). Так, за змістом ч.3 ст.1296 Цк України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Крім того, враховуючи положення ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки [PERSON] не заявив про відмову від спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому правові висновки, здійснені в ухвалах, суд не може за змістом наведеної норми брати до уваги. Суд зауважує, що правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 681/203/17-ц, пр.№61-26164св18, не змінюють висновків суду по суті позовних вимог, цілком узгоджуються із ними. Крім того, у вказаній справі (що розглядалась в кеасаційному порядку) пропущений строк становив 12 днів, що, дійсно, є незначним. Суд погоджується із правовим висновком, здійсненим у постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі №315/714/19, пр.№ 61-2162св20, відповідно до якого прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Проте, у справі, що переглядалсь, йдеться про раптово виникле захврювання, факт чого підтверджений консультативним висновком. Натомість, стан здоров`я [PERSON] , на переконання суду, не перешкоджав звернутись із заявою до нотаріуса саме засобами поштового листування. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з урахуванням висновків суду по суті заявлених позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору за розгляд вимоги немайнового характеру у сумі 908,00 гривень, суд залишає за позивачкою [PERSON] .

Outcome: dismissed