Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

08 вересня 2021 року представник АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказав, що 07.02.2008 між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2008141, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит на споживчі потреби, а саме грошові кошти в розмірі 150 000,00 грн. за умови сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 17,7% річних строком на 10 (десять) років з остаточним терміном повернення не пізніше 06 лютого 2018 року. Згідно підпункту 1.5 кредитного договору Позичальник зобов`язався щомісячно до останнього числа місяця, наступного за звітним проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1250,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 01.03.2008 на відповідні рахунки позичальника, відкриті у філії Сніжнянське відділення 5372 ВАТ «Ощадбанк». Позивачем всі зобов`язання за Кредитним договором були виконані належним чином, позичальнику було надано кредит у розмірі 150 000 грн. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору позивач змушений був звернутись до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 19.04.2017 Куйбишевським районним судом Запорізької області по справі №319/183/17 було винесено заочне рішення, відповідно до якого позовна заява Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором була задоволена повністю. Станом на 03.08.2021 основна заборгованість за кредитним договором становить 103\~771,90 грн. та складається з: 43\~237,90 грн. прострочена заборгованість за основним боргом; 23\~137,67 грн. прострочена заборгованість за відсотками; 18\~241,65 грн. втрати від інфляції на суму простроченого кредиту; 10\~269,61 грн. втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 5\~730,77 грн. 3; річних на суму простроченого кредиту; 3\~154,30 грн. 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. В забезпечення кредитного договору від 07.02.2008 між позивачем та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, предметом якого є будинок з надвірними спорудами, загальною площею 59,70 кв.м., житловою площею 39,60 кв.м., зі всіма невід`ємними її при належностями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки Позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення сум кредиту та оплати процентів згідно Кредитного договору всього на загальну суму 103\~771,90 грн., позивач просить звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором і реалізувати його для погашення вказаних вище зобов`язань у порядку, встановленому умовами Іпотечного договору згідно з чинним законодавством, стягнути судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився також, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.223\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Неявка третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 07.02.2008 між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2008141, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит на споживчі потреби, а саме грошові кошти в розмірі 150 000,00 грн. за умови сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 17,7% річних строком на 10 (десять) років з остаточним терміном повернення не пізніше 06 лютого 2018 року. Згідно підпункту 1.5 кредитного договору Позичальник зобов`язався щомісячно до останнього числа місяця, наступного за звітним проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1250,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 01.03.2008 на відповідні рахунки позичальника, відкриті у філії Сніжнянське відділення 5372 ВАТ «Ощадбанк». Позивачем всі зобов`язання за Кредитним договором були виконані належним чином, позичальнику було надано кредит у розмірі 150 000 грн. Згідно зі статтею 1046\~Цивільного кодексу\~України кредитний договір за своєю правовою природою є договором позики, згідно з яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Загальні умови виконання зобов`язань визначені нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. За змістом статей 525, 526\~Цивільного кодексу\~України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином. Частиною першої статті 530\~Цивільного кодексу\~України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною другою статті 625\~ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому індекс інфляції - 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Отже, у разі порушення стороною договору своїх грошових зобов`язань законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (частина третя статті 549 ЦК України) та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах №6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01.10.2014. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору позивач змушений був звернутись до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 19.04.2017 Куйбишевським районним судом Запорізької області по справі №319/183/17 було винесено заочне рішення, відповідно до якого позовна заява Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором була задоволена повністю. Станом на 03.08.2021 основна заборгованість за кредитним договором становить 103\~771,90 грн. та складається з: 43\~237,90 грн. прострочена заборгованість за основним боргом; 23\~137,67 грн. прострочена заборгованість за відсотками; 18\~241,65 грн. втрати від інфляції на суму простроченого кредиту; 10\~269,61 грн. втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 5\~730,77 грн. 3; річних на суму простроченого кредиту; 3\~154,30 грн. 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. В забезпечення кредитного договору від 07.02.2008 між позивачем та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, предметом якого є будинок з надвірними спорудами, загальною площею 59,70 кв.м., житловою площею 39,60 кв.м., зі всіма невід`ємними її при належностями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 572\~ЦК України в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Статтею 575\~ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно з положеннями частини першої статті 33\~Закону України\~«Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень статті 11\~Закону України\~«Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Статтями 38, 39\~Закону України\~«Про іпотеку» регламентовано, що предмет іпотеки, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення, може бути реалізований на прилюдних торгах. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, шляхом продажу на прилюдних торгах. Реалізація права позивача звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку не залежить від позасудового врегулювання спору. Оскільки між моментом звернення до суду та фактичною реалізацію предмета іпотеки сплине тривалий час, його ціна може суттєво змінитись. У зв`язку з цим позивач вважає, що початкова ціна предмета іпотеки для його реалізації встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на час реалізації майна. Згідно пункту 42 Постанови ПВСУ № 5 від 30.03.2012, коли особа позичальника є відміною від особи іпотекодавця можливе одночасне звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Відповідно до пункту 6.1 Іпотечного Договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки у випадках, передбачених цим Договором та Законодавством, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником умов Зобов`язання (повністю або частково), зокрема, але не виключно, якщо в строки, встановлені Кредитним договором, Позичальник не поверне (повністю або частково) Іпотекодержателю суму кредитних коштів, та/або не сплатить проценти за користування кредитними коштами. Згідно зі статтею 39\~Закону України\~«Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Відповідно до пункту 1.4. Іпотечного договору за взаємною згодою сторін загальна вартість Предмета іпотеки складає 225 483 грн. Таким чином, оскільки позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення сум кредиту та оплати процентів згідно кредитного договору всього на загальну суму 103\~771,90 грн., позивач має право звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором і реалізувати його для погашення вказаних вище зобов`язань у порядку, встановленому умовами Іпотечного договору згідно з чинним законодавством. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість в розмірі 103\~771,90 грн, а тому позивач має право на звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки та належить [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved