Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду. У позові позивач просив стягнути на його користь з відповідача: суму боргу за договором позики у розмірі 15 000 гривень та судовий збір у розмірі 908 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є пенсіонером та має повних 79 років, який проживає у сільській місцевості. У квітні 2016 року двічі надав у присутності свідків грошову позику відповідачу [PERSON] , про що останній власноручно написав дві розписки, а саме: 02 квітня 2016 року надав 10 000,00 грн., які боржник зобов`язався через три місяці повернути та 15 квітня 2016 року надав 5 000,00 грн., які боржник зобов`язався також через три місяці повернути. Відповідачем борг не повернуто, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просив суд задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно до ст. 128 ч.7 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи; відповідач письмових клопотань про відкладення розгляду справи і заперечень не надіслав. За вищевказаних обставин,суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ст.625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено два договори позики грошових коштів 02 квітня 2016 року та 15 квітня 2016 року. Згідно умов вказаних договорів відповідач зобов`язався повернути позивачу борг через три місяці, тобто до 02 липня 2016 року грошові кошти у сумі 10 000 гривень та до 15 липня 2016 року грошові кошти у сумі 5 000 гривень. На підтвердження укладення зазначених договорів позики відповідачем надано позивачу розписки (а.с.11-12). На момент ухвалення рішення борг складає 15 000 гривень, при цьому борг відповідачем не повернутий. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань за договорами позики. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то суд вважає за необхідне відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст.141 ЦПК України судовий збір стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved