Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач звернулась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16червня2021 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16 червня2021 року уклала шлюб з відповідачем. Спільних дітей з відповідачем немає. Подружні стосунки не склалися через небажання спільно жити, що призвело до відчуження та припинення шлюбних відносин. Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 листопада 2021 року справу передано до Солонянського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10грудня2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подавав, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 16червня2021 року, шлюб зареєстрований Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 червня2021 року, актовий запис №76. Позивач зазначає, що їх з відповідачем сім`я фактично розпалася на початку спільного життя, з небажанням жити разом. Зазначає, що створити сім`ю не вдалося. За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч 1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони не створили міцної сім`ї, стосунки не склалися, сторони мешкають окремо. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує формально, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в позовній заяві позивач [PERSON] не зазначила про стягнення з відповідача сплаченого нею судового збору, сплачений позивачем судовий збір в сумі 908,00 грн. не підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved