Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з позовом до відповідача, просить розірвати шлюб, зареєстрований 25.10.2012 року Відділом ДРАЦС Рівненського МУЮ, актовий запис № 1369. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що протягом останніх дев`яти років сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від спільного подружнього життя мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Майновий спір між сторонами відсутній. В судове засідання позивач та її представник адвокат Омельчук Д.Б. не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, в яких позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 25.10.2012 року Відділом ДРАЦС Рівненського МУЮ, актовий запис № 1369 (свідоцтво серія [NUMBER] ). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. При з`ясуванні фактичних взаємин подружжя встановлено, що їхня сім`я розпалась остаточно, оскільки вони не проживають разом протягом тривалого часу, спільного господарства не ведуть, отже шлюб існує формально, суперечить інтересам сторін. Судом встановлено, що наміру відновлювати подружні стосунки сторони не мають. Вони досягли доровільної згоди про залишення неповнолітніх дітей на проживання з матір`ю. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1\~ст.142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, позивачу підлягає повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Враховуючи те, що позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 50 відсотків понесених нею документально підтверджених судових витрат на сплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. На пiдставi ст.ст.24, 110, 112 Сiмейного кодексу Укpаїни,

Outcome: approved