Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувсь до суду з цивільним позовом до Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області про зняття арешту. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що є власником транспортного засобу «NISSAN ТEANA»/ д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 16.12.2009 року. В липні 2021 р. позивач звернувся до сервісного центру з метою перереєстрації вказаного транспортного засобу, однак йому було відмовлено в цьому та повідомлено, що автомобіль знаходиться під арештом із забороною відчуження, а саме: наявні обмеження на ТЗ , один арешт заборона на відчуження ВДВС Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку (вих. №22861 29.08.2013, вхід. №4837, 03.10.2013 року) ,що підтверджується відомостями ТСЦ. З метою встановлення відкритого виконавчого провадження, в рамках якого накладено арешт на вищевказаний транспортний засіб, позивач звернувся до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), де йому повідомили, що судовий наказ № 2н/0508/1725/202 від 16.11.2012 про стягнення боргу на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з 11.03.2013 року перебував на примусовому виконанні у Ворошиловському районному відділі державної виконавчої служби міста Донецька ГТУЮ у Донецькій області (Ворошиловському районному відділі державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). 29.08.2013 року винесена постанова про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. 19.12.2013 року вищезазначене виконавче провадження завершено на підставі п. 8 ч. І ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення). Позивач звернувся безпосередньо до Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області, до складу якого увійшов Ворошиловський районний відділ державної виконавчої служби у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Листом від 15.11.2021 року позивача повідомили, що виконавче провадження № 36938857 з примусового виконання судового наказу №2н/0508/1725/202 від 16.11.2012 закінчено у зв`язку з фактичним виконанням, а надати будь-яку вичерпну інформацію по вищезазначеному виконавчому провадженню не можуть, оскільки приміщення ,матеріально-технічна база та документація Ворошиловського районного відділу державної виконавчої служби м. Донецьк ГТУЮ в Донецькій області були захоплені в результаті проведення активної фази АТО. З огляду на зазначене позивач вважає, що підстав для подальшого перебування рухомого майна під арештом немає, це порушує його право власності. В Автоматизованій системі виконавчих проваджень станом на 01.12.2021 відсутні відкриті виконавчі провадження щодо позивача, а тому позивач просить зняти арешт та скасувати заборону на відчуження з легкового автомобіля марки «NISSAN ТEANA», д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, номер шасі (кузова,рами) [NUMBER] , дата реєстрації 16.12.2009, застосовані на підставі постанови про арешт майна Ворошиловського районного відділу державної виконавчої служби міста Донецька ГТУЮ у Донецькій області від 29.08.2013 року у виконавчому провадженні №36938857 з примусового виконання судового наказу № 2н/0508/1725/202 від 16.11.2012 . Ухвалою судді Кремінського районного суду Луганської області від 02 грудня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. 18 січня 2022 року ухвалою Кремінського районного суду Луганської області було закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд. Інші процесуальні дії не вчинялися. Відповідач в судове засідання свого представника не надіслав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив справу розглянути за його відсутності, проти позову заперечував. Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, у якому зазначив, що згідно даних АСВП на примусовому виконанні Ворошиловського РВ ДВС м. Донецьк ГТУЮ у Донецькій області перебуває низка незавершених виконавчих проваджень стосовно [PERSON] . Разом з тим, виконавче провадження №36938857 з примусового виконання судового наказу №2н/0508/1725/202 від 16.11.2012 року щодо стягнення заборгованості у сумі 4088,28 грн. закінчено у зв`язку з фактичним виконанням. Надати вичерпну інформацію з цього провадження відповідач не може, оскільки матеріально-технічна база та документація знаходиться на окупованій території. Також відповідачем звернуто увагу на ту обставину, що позивач до них з досудовим врегулюванням спору шляхом добровільної сплати заборгованості не звертався, у зв`язку з чим просив відмовити у позові (а.с. 24-27). Позивач відреагував на відзив відповідача та надав заперечення на нього, якому зазначив, що вищезазначене виконавче провадження завершено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення) ,що підтверджується відповіддю відповідача від 15.11.2021 року та відповіддю Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 03.11.2021 року. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 16.10.2013, у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Тобто відповідач повинен був зняти арешт з автомобіля позивача ще 19.12.2013 року, але цього зроблено не було. Позивач вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що існує низка не закритих виконавчих проваджень, в межах яких арешти на майно позивача не накладалися і до яких арешт,накладений в межах вже вказаного виконавчого провадження і закритого повним виконанням ніяким чином не відноситься. Всі виконавчі провадження знаходиться за місцем їх попередньої реєстрації на тимчасово непідконтрольній території України, за таких обставин склалася ситуація, коли відповідач не може здійснювати ніяких дій з провадженнями, які були відкриті в 2010, 2012, 2013, 2015 роках. Позивач звертає увагу на те, що державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк (а.с. 31-34). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «NISSAN ТEANA», д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , належить [PERSON] (а.с. 10). Листом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 02.11.2021 року підтверджується наявність виконавчого провадження з приводу виконання судового наказу №2н/0508/1725/202 від 16.11.2012 року. По зазначеному провадженню 29.08.2013 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. Разом з тим, 19.12.2013 року провадження завершено у зв?язку з повним фактичним виконанням (а.с. 11). Відповідно до листа Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області №17-57-36/132/4 від 15.11.2021 року, на виконанні Ворошиловградського РВ ДВС м. Донецьк ГТУЮ у Донецькій області перебувало на виконанні низка виконавчих проваджень, одне з яких закрито у зв`язку з фактичним виконанням. Оскільки матеріально-технічна база та документи залишилися на окупованій території, надати іншу інформацію неможливо (а.с. 12,13). Згідно інформаційного листа ТСЦ1442 №113751326 від 06.07.2021 року, 06.07.2021 підтверджено реєстрацію транспортного засобу «NISSAN ТEANA», д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , наявні обмеження на ТЗ, а саме арешт та заборона на відчуження за вих. №22861 від 29.08.2013 року (а.с. 14). За результатами пошуку в АСВП станом на 01.12.2021 року відсутні відкриті виконавчі провадження стосовно [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з положеннями ст. ст. 317, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N606-XIV, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника). Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 04.08.1961 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, чинного на момент відкриття виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, передбачено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, в ч. 5 цієї ж статті вказано, що в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). В судовому засіданні було встановлено, що згідно даних АСВП на примусовому виконанні у Ворошиловському РВ ДВС м. Донецьк ГТУЮ у Донецькій області перебували низка виконавчих проваджень стосовно [PERSON] . Одне з них, а саме виконавче провадження №36938857 з примусового виконання судового наказу №2н/0508/1725/202 від 16.11.2012 року щодо стягнення заборгованості у сумі 4088,28 грн., закінчено у зв`язку з фактичним виконанням. Будь-якої іншої інформації, яка б свідчила про наявність виконавчих проваджень стосовно [PERSON] , суду надано не було. Зважаючи на встановлений факт відсутності виконавчих проваджень (оскільки матеріально-технічна база та документація знаходиться на окупованій території), суд вважає порушеним право позивача на розпорядження своїм майном, яке виразилося у арешті та заборони відчуження його майна. Зважаючи на зазначені обставини та той факт, що останні виконавчі провадження згідно АСВП датовані 2013 роком, як наслідок з моменту їх відкриття пройшло більше 8 років і зазначені провадження та підконтрольній території України не відновлені, , позовні вимоги про зняття арешту підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки стороною позивача не ставилося питання про стягнення судового збору суд не вирішує це питання.

Outcome: approved