Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Миколаївського обласного управління АТ "Ощадбанк" (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Банком та [PERSON] 11 березня 2021 року укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання № 61022851/250221 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, за умовами якого банк видав позичальнику платіжну картку з встановленим кредитним лімітом у розмірі 15 000,00 грн за банківським продуктом "Моя кредитка. МОRE", зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 55% річних. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що беззастережно приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Відповідач належним чином не виконав умови договору, в зв`язку з чим у нього перед Банком станом на 27 вересня 2021 року виникла заборгованість в розмірі 18 119,54 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом (кредитом) - 15 000,00 грн; процентів за користування кредитом - 3006,18 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 82,60 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів - 23,72 грн; втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів - 7,04 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення за місцем реєстрації судового виклику рекомендованим листом з повідомленням, яке повернулося з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків. 25 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до Банку з Електронною заявою на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), згідно з якою ініціював одержання кредиту на свій картковий рахунок у розмірі 15000,00 грн за банківським продуктом "Моя кредитка" (а.с.25). 11 березня 2021 року між АТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було підписано заяву про приєднання № 610228515/250221 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) - (далі - ДКБО), відповідно до умов якої Банк відкрив відповідачу поточний рахунок в гривні на умовах тарифного пакету "Мій комфорт" та видав платіжну картку типу Visa Rewards Premium (а.с. 27-29). Вказана заява про приєднання № 610228515/250221 не містить відомостей щодо розміру процентів за користування кредитними коштами, пені, штрафів або будь які інші умови договору. Факт видачі Банком кредитних коштів відповідачу підтверджується випискою по рахунку (а.с.6). З розрахунку, наданого Банком, станом на 27 вересня 2021 року заборгованість відповідача за кредитом становить 18 119,54 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом (кредитом) - 15 000,00 грн; процентів за користування кредитом - 3006,18 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 82,60 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів - 23,72 грн; втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів - 7,04 грн (а.с. 5). Положення статей 627-629 ЦК України регламентують, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На підтвердження умов договору АТ «Ощадбанк» надало суду копію заяви про приєднання відповідача, Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Висновок рішення погодження (встановлення) кредиту, Паспорт споживчого кредиту. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За правилами ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Разом з тим, вищевказані документи не містять підпису відповідача, а тому не можуть вважатися складовими кредитного договору. При цьому, матеріали даної справи не містять підтверджень, що саме ці умови, які зазначені у цих документах розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Ураховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, заява про приєднання не містить посилання на конкретні умови кредитування, порядок повернення кредиту, що за відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували прийняття представлених банком умов та тарифів відповідачем та приєднання до них як другої сторони до запропонованого договору, є підставою для відмови у стягненні з відповідача 3 006,18 грн.- заборгованості за простроченими відсотками, оскільки такі є недоведеними. Крім того, безпідставними є вимоги позивача про стягнення процентів річних та інфляційних витрат відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України. Так, згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що умовами договору не визначено порядку повернення кредиту. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача, в частині стягнення інфляційних та 3% річних не підлягають задоволенню, так як дані види відповідальності передбачені та стягуються після спливу строку дії договору, а тому ст.625 ЦК України застосуванню не підлягає. Таку позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18). Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, лише у частині стягнення заборгованості за основним боргом (кредитом) у розмірі 15 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved