Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини із матір`ю. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони з 11 травня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] народилась [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 02 липня 2020 року шлюб між сторонами розірвано у зв`язку із розбіжністю у поглядах на життя, виховання дітей та ведення спільного побуту. Після розірвання шлюбу спільна дитина сторін проживає із позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. [PERSON] самостійно намагається забезпечити духовний, соціальний, матеріальний та фізичний розвиток спільної із відповідачем дитини, ніколи не чинила перешкоди відповідачу у спілкуванні із дитиною. Однак, наразі, після кожного разу, коли дочка зустрічається із відповідачем вона зазнає психологічних травм. [PERSON] намагається відібрати дитину, не завжди повертає дочку вчасно після спільних прогулянок, у зв`язку із чим дитина зазнає душевних страждань. Відповідач зловживає алкогольними напоями та веде антисоціальний спосіб життя. Позивачка зверталась до поліції, у зв`язку із вчиненням відповідачем домашнього насильства, про що 12 жовтня 2020 року складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Окрім того, 23 грудня 2020 року [PERSON] зверталась до поліції у зв`язку із тим, що відповідач перешкоджає їй бачитись зі спільною дитиною та не надає дочці відвідувати дитячий садок. Враховуючи психологічний вплив відповідача на дитину, випадки того, коли [PERSON] забирав дочку та перешкоджав їй у відвідуванні дитячого садка позивачка вважає, що саме вона зможе забезпечити належний духовний, фізичний та психологічний розвиток дитини. Відтак, позивачка [PERSON] просила суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , із матір`ю - [PERSON] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини із матір`ю, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду без видалення до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 05 травня 2021 року, залучено до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Службу у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2021 року матеріали цивільної справи № 607/4009/21 надіслано Службі у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації для надання письмового висновку про визначення місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю - [PERSON] , що відповідає змісту ч. 4 ст. 19 СК України. У судовому засіданні, яке відбулося 30 листопада 2021 року судом протокольною ухвалою без видалення судді до нарадчої кімнати постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] та її представник, адвокат Середзінська Т. Ф. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Представник третьої особи - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання, у якому просив слухати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 09 листопада 2017 року, [PERSON] народилася [INFO] , батьки: [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/27036/19 від 02 липня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11 травня 2017 року Виконавчим комітетом Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області України, актовий запис №2. 16 листопада 2020 року адміністрацією закладу дошкільної освіти с. Настасів видано довідку про те, що [PERSON] відвідує вказаний заклад. Із характеристики, виданої зазначеним закладом 20 січня 2021 року вбачається, що [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти з 10 листопада 2020 року, товариська, самостійна, активна. Відповідно до довідки про склад сім`ї № 78, виданої 22 січня 2021 року Настасівською сільською радою, [PERSON] разом із донькою [PERSON] та сином [PERSON] зареєстрована у с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області. Як вбачається із листа Тернопільського районного управління поліції № Х-1 від 22 липня 2021 року, у інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Тернопільського ВП зареєстровані звернення [PERSON] : № 37388 від 12 жовтня 2020 року звернення [PERSON] про те, що її колишній чоловік [PERSON] перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчиняє домашнє насильство, в подальшому на [PERSON] складено адміністративний протокол від 12 жовтня 2020 року за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП; № 48069 від 23 грудня 2020 року - звернення [PERSON] про те, що колишній чоловік [PERSON] перешкоджає бачиться зі спільною дитиною, не надає можливості їй відвідувати дитячий садок. 04 листопада 2021 року на адресу суду надійшов висновок Тернопільської районної державної адміністрації № 01-1826/01-10 від 03 листопада 2021 року, у якому зазначено про доцільність визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . За встановлених судом обставин до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно частини першої та другої ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За змістом ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини (ст. 141 СК України). Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 судам роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Проаналізувавши вказані вище норми закону та матеріали справи, взявши до уваги вік дитини сторін, яка не досягла 10 років, а також те, що малолітня [PERSON] з народження проживає з матір`ю, яка займається її вихованням, розвитком та матеріальним утриманням, а батько дитини частково самоусунувся від вказаних обов`язків, перешкоджав позивачці бачитися з дочкою, й те, що сторони проживають за різними адресами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] шляхом визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved