Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

В серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, підписаним та поданим його представником - адвокатом Дмитренко І.М., до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 9 квітня 2003 року позивач придбав у [PERSON] житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] за 17000 гривень, про що було складено відповідну розписку та передано ключі від будинку та правовстановлюючі документи на будинок. Вказав, що [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями після його смерті є [PERSON] та [PERSON] , які спадщину після його смерті прийняли. Спадкові права на спірний житловий будинок оформила лише [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцями після її смерті є Відповідачі по справі, які свої спадкові права не оформляли. Посилаючись на те, що хоча договір купівлі-продажу будинку між позивачем та [PERSON] було фактично укладено і його умови виконано, хоча і не додержано встановленої законом норми, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку, а також визнати за ним право власності на дане майно. Судові витрати по справі позивач просив покласти на нього. Позивач до суду не з`явився, проте його представник надав заяву, в якій просив справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі до суду не з`явились, надали до суду заяви про те, що просять справу розглядати без їхньої участі, складу суду довіряють, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися до зали судового засідання. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 9 квітня 2003 року [PERSON] було складено та підписано розписку, згідно якої він отримав від [PERSON] 17000 грн. за проданий ним йому житловий будинок з господарським будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] . Також [PERSON] в своїй розписці вказав, що отримана ним сума коштів становить повну вартість будинку та зобов`язався оформити договір купівлі-продажу нотаріально за свій рахунок. Житловий будинок по [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності, виданого 18.09.1980 року, на підставі рішення виконавчого комітету Новоодеської міської ради №102 на праві приватної власності належав [PERSON] . В подальшому право власності на Ѕ частину вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-1048 від 12.08.2010 року оформлено за [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями за законом після його смерті є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] свої спадкові права оформила та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину зазначеного житлового будинку. Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не видавалось. Згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцями після її смерті є Відповідачі по справі, які свої спадкові права не оформляли. Згідно з вимогами ст. 224 ЦК УРСР 1963 року (далі ЦК 1963 року), який діяв на час виникнення правовідносин, за договором купівлі-продажу житлового будинку продавець зобов`язаний передати майно у власність покупця, а останній зобов`язаний прийняти майно та сплатити за нього обумовлену грошову суму. Право власності на майно, придбане за таким договором, виникає відповідно до вимог ст. 128 ЦК УРСР (1963 року), з часу передачі майна, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до вимог ч. 2 ст.47 ЦК (1963 року) та ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов угоди і відбулося її часткове або повне виконання, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що хоча сторони, у відповідності до вимог законодавства, не посвідчили нотаріально договір купівлі-продажу спірного майна, але домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки відбулася втрата можливості нотаріально посвідчити такий договір через смерть [PERSON] .

Outcome: approved