Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою, в якій просив встановити факт родинних відносин, зокрема, що [PERSON] , який помер [INFO] є його батьком та встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20 грудня 1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Великоберезовицької селищної ради народних депутатів 14 грудня 1988 року за №81 «Про оформлення права власності на жилі будинки». В обґрунтування заяви заявник вказав, що 20 грудня 1988 року [PERSON] на підставі рішення виконкому Великоберезовицької селищної ради народних депутатів 14 грудня 1988 оку за №81 «Про оформлення права власності на жилі будинки» видано свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів йому все належне майно. [INFO] помер [PERSON] . Він є єдиними спадкоємцем за заповітом житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Однак, у свідоцтві про право власності на вказаний житловий будинок ім`я його батька зазначено « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Крім цього, зазначив, що він є сином [PERSON] , однак у свідоцтві про його народження ім`я батька вказано - « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Вказані розбіжності унеможливлюють видачу нотаріусом йому свідоцтва про право на спадщину на будинок, чим порушуються його права. Посилаючись на наведене, просив заяву задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2021 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, до участі в справі в якості заінтересованої особи залучено [PERSON] . У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав та просив задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення заяви та підтвердила вказані факти. Представники Тернопільської районної державної нотаріальної контори та Великоберезовицької селищної ради в судове засідання не з`явилися. Попередньо подали заяви про розгляд справи без їх участі. Судом встановлено, що 17 червня 1967 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 17 червня 1967 року, про що складено актовий запис за №15. Після одруження дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записано « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 липня 1971 року. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20 грудня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної Ради народних депутатів, зареєстрованого в реєстрі за №105, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] належить [PERSON] . Вказане свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Великоберезовицької селищної ради народних депутатів 14 грудня 1988 року за №81 «Про оформлення права власності на жилі будинки» Як слідує з висновку про внесення змін, доповнень до актового запису цивільного стану від 30 грудня 2020 року, складеного Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), вирішено відмовити у внесенні змін до актового запису про шлюб за №15, складеного 17 червня 1967 року щодо внесення змін у ім`я нареченого з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як слідує з довідки за №2432 від 20 серпня 2021 року, виданої Великоберезовицькою селищної радою Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] на день смерті перебував на реєстраційному обліку по [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті за вказаною адресою перебували на реєстраційному обліку: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - внук. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар І.І., зареєстрований в реєстрі за №2108, яким заповів все належне йому майно [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10 лютого 2016 року, виданим Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №10. Тернопільської районною державною нотаріальною конторою за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом заведено спадкову справу за №362/2016 щодо майна померлого [PERSON] . Дружина спадкодавця [PERSON] 10 серпня 2016 року подала нотаріусу заяву про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині після смерті [PERSON] . З матеріалів спадкової справи встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв його син [PERSON] . Однак, оформити у нотконторі спадкові права на 1/3 частку житлового будинку, заявник не має можливості, оскільки у свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок від 06 лютого 2001 року допущено помилку та ім`я батька заявника помилково зазначено як « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть « [PERSON] ». Заявник позбавлений можливості іншим шляхом виправити допущену помилку. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що дана заява підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. При цьому, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати й спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав, про що зазначено в аналізі Верховного Суду України «Про практику про встановлення юридичних фактів» від 19.06.2013 року. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом вимог ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Встановлено, що під час видачі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20 грудня 1988 року, при зазначенні імені батька заявника було допущено помилку та вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Однак, у свідоцтві про смерть спадкодавця ім`я зазначено « [PERSON] ». Вказані розбіжності у документах позбавляють можливості спадкоємця реалізувати право на оформлення спадкових прав після смерті батька [PERSON] у нотконторі та іншого способу усунення вказаних недоліків немає. Враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги закону, суд, вважає, що заява [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення підлягає до задоволення шляхом встановлення факту, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , та встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 20 грудня 1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Великоберезовицької селищної ради народних депутатів 14 грудня 1988 року за №81 «Про оформлення права власності на жилі будинки».

Outcome: approved