Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] посилаючись на те, що їй на праві приватної особистої власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 30 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальською В.В., зареєстрованого в реєстрі за №299 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень згідно витягу за індексним номером: 51251433 від 30 грудня 2015 року Позивачка зазначала, що у вказаній квартирі, крім неї, проживає та зареєстровані її чоловік - [PERSON] та їх спільні діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, в квартирі зареєстрований, але не проживає відповідач - [PERSON] , який обіцяв після вирішення особистих проблем, самостійно знятися з реєстрації у вищезазначеній квартирі Вказувала, що [PERSON] фактично після декілька днів після здійснення реєстрації, забравши свої речі, добровільно покинув квартиру без будь-яких пояснень. З того часу відповідач квартирою не цікавиться, комунальні платежі за квартиру не сплачує, кореспонденцію не отримує. Стверджувала, що протягом чотирьох років вона з відповідачем не спілкується, місце його проживання їй не відомо. Посилаючись на порушення своїх прав, оскільки реєстрація відповідача в квартирі [ADDRESS] порушує її права, як власника квартири, позивачка просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19 жовтня 2021 року у даній справі було відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання та задоволено клопотання позивачки про виклик свідків (а.с. 20-21). Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року було задоволено клопотання [PERSON] про виклик свідків (а.с. 27-28). Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 35-36). Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 38). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 40, 41). Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням нею про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд, зі згоди позивача, вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України, Житловим Кодексом України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] , житловою площею 75,7 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 30 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальською В.В., зареєстрованого в реєстрі за №299 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень згідно витягу за індексним номером: 51251433 від 30 грудня 2015 року (а.с. 9, 10) Відповідно до відомості №А1-243976-ф/л від 11 листопада 2020 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але в ній з лютого 2017 року не проживає, що підтверджується актом про не проживання від 12 серпня 2021 року (а.с. 5). Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Судом встановлено, що відповідач був хорошим другом сім`ї позивачки, який за її згодою був зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . Отже, право відповідача на користування спірною квартирою виникло за згодою власниці квартири, тобто [PERSON] .. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що на момент розгляду справи відповідач втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] , оскільки в ній не проживає більше чотирьох років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку місця проживання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідачем по справі до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядилася на власний розсуд. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 908,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду у повному обсязі (а.с. 1).

Outcome: partial