Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання батьківства. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з жовтня 2019 року і по теперішній час він перебуває у цивільному шлюбі з відповідачкою. Вони мешкають разом, але шлюб між ними не зареєстрований. Від цих відносин мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . При реєстрації народження сина запис про нього як батька був зроблений відповідно до ч.1 ст.135 СК України. На сьогоднішній день визнати за ним батьківство за згодою матері [PERSON] відносно їхнього спільного сина не має можливості в зв`язку з тим, що у його цивільної дружини відсутні посвідчу вальні документи про особу, що посвідчують особу та підтверджують її статус, видані уповноваженими державними органами або міжнародними органами, які визнано Україною. При неодноразових зверненнях [PERSON] до Покровського міського відділу Головного управління Державної Міграційної Служби України в Дніпропетровській області останній надав лист роз`яснення, в якому повідомив, що так як мати [PERSON] є громадянкою РФ, тому для встановлення належності до громадянства необхідно звертатись до Генерального консульства РФ в м. Харкові. На сьогоднішній день це зробити неможливо, тому що [PERSON] на протязі декілька років не спілкується з матір`ю, де її місце знаходження, їм невідомо, тому питання оформлення документів, що посвідчують [PERSON] як особу, залишається не вирішеним. Він і [PERSON] проживають разом однією сім`єю, ведуть спільне господарство, разом виховують та утримують дитину, разом виконують обов`язки батьків відносно дитини. Він звертався до Покровського міського відділу ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), однак отримав рекомендацію звернутись до суду. Визнання за ним батьківства йому необхідно для подальшого оформлення реєстрації місця проживання дитини, оформлення допомоги при народження, а також для подальшої соціалізації дитини в суспільстві, тому він вимушений звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених в позовній заяві підстав. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти позову позивача. Повноважний представник третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської - Тишкевич Є.Р. в судовому засіданні не заперечувала проти позову позивача. Повноважний представник третьої особи - Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши сторони, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Як підтверджується матеріалами справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] відповідач [PERSON] народила сина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.16). Відомості до актового запису про народження відносно батька [PERSON] внесено зі слів матері, відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.5). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що він з відповідачем [PERSON] проживають разом однією сім`єю, ведуть спільне господарство, разом виховують та утримують дитину, разом виконують обов`язки батьків відносно дитини. з жовтня 2019 року і по теперішній час він перебуває у цивільному шлюбі з відповідачкою. Вони мешкають разом, але шлюб між ними не зареєстрований. Від цих відносин мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є позивач. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). За змістом ст.ст.12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Згідно звіту тесту ДНК на батьківство, зробленого 23.05.2021 року, [PERSON] є батьком дитини [PERSON] (а.с.11). Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved