Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

03.06.2021 року [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», в якому просила визнати недійсним договір укладений між [PERSON] та АТ «ПУМБ» № 1001331282201 від 11.06.2019 року з застосуванням наслідків недійсного правочину. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами у справі укладений договір, відповідно до якого позивач отримала кредит в сумі 12831 гривень, який вона вважає недійсним, оскільки при його укладенні порушені її права згідно Закону України «Про захист прав споживачів», а саме, при підписанні договору їй не було повідомлено про наявні кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, податковий режим несплати відсотків, позитивні та негативні аспекти пропонованих схем кредитування. Також форма та зміст кредитного договору не відповідає вимогам ст.638,1054 ЦК України та ст.11 вказаного вище Закону, оскільки в заяві позичальника відсутні умови, які повинні бути в кредитному договорі. Вважає, що до спірного договору включені несправедливі умови, наслідком застосування яких є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на його шкоду, а тому вважає укладений договір таким що порушує її права, як споживача, та визнанню його нікчемним з застосуванням наслідків його недійсності. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 03 червня 2021 року матеріали справи передано судді Ціпивко І.І. Ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 03 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з участю сторін, а також витребувано у відповідача оригінал оспорюваного договору. Заочним рішенням від 20.09.2021 року позов задоволений частково; визнаний недійсним\~\~пункт 4\~\~кредитного договору, укладеного\~\~між АТ «ПУМБ» та [PERSON] , в частині встановлення\~\~комісії\~\~за обслуговування кредитної\~\~заборгованості в розмірі 4,99 %; в задоволенні іншої частини позовних\~\~вимог [PERSON] , відмовлено. 18.10.2021\~року\~\~представник АТ«ПУМБ» Шумілова Н.І.\~звернулась\~до\~суду\~із заявою\~про\~перегляд\~заочного\~рішення\~Новобузького\~районного\~суду\~Миколаївської області\~від\~20.09.2021\~року. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 18 жовтня 2021 року матеріали справи передано судді Вжещ С.І. Ухвалою суду від 02.12.2021 року заява\~представника відповідача АТ «ПУМБ» адвоката Шумілової Н.І. про перегляд заочного рішення від 20.09.2021 року задоволена. Заочне рішення від 20.09.2021 року скасоване і призначена справа до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 21.12.2021 року. У зв`язку з тим, що головуюча по справі була зайнята у іншій справі, розгляд цієї цивільної справи не відбувся та відкладений до 17.01.2022 року 11:00. Після призначення справи до розгляду від представника АТ «ПУМБ» Шумілової Н.І. до суду відзиву на позов не надходило, але в заяві про скасування заочного рішення була обґрунтована позиція невизнання позову, в частині визнання недійсним пункту 4 оспорюваного договору з мотивів, необхідності застосування до спірних правовідносин положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору), а саме того, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору), зокрема ст.8 Закону, яка передбачає, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, в тому числі комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення, тощо. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до поданого клопотання від 21.12.2021 року просила справу розглядати у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача АТ «ПУМБ» Шумілова Н.І. в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, відзиву на позов не подала, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Вимоги ухвали судді про витребування доказів від 03.06.2021 року не виконано. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] була підписана анкета-заява про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1001331282201 від 11.06.2019 року, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 12831,00 грн. строком на 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % річних та комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 4.99 %. Відповідно до заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорту споживчого кредиту, повернення кредиту позивачка повинна була здійснювати щомісячними платежами до 11 числа кожного місяця рівними частинами - по 534 гривні 63 копійки та по 640 гривень 27 копійок щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка нарахована у розмірі 4,99 % від суми кредиту, який надається на загальні цілі. \~За паспортом споживчого кредиту визначена реальна процентна ставка у розмірі 139,3765% річних, загальні витрати за споживчим кредитом\~15367 гривень 66 копійок та загальна вартість кредиту\~28198 гривень 56 копійок, тобто суми за додатковими супутніми послугами більші ніж тіло кредиту(а.с.5,6). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). За положеннями статтей 626-628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п.1,4,10,11 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VІІІ., який набрав чинності з 10.06.2017р. (в редакції, яка діяла на час укладення спірного договору), договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; з агальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові\~та супутні\~послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживче кредитування - це правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит - це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника . Згідно з ст.12 Закону «Про споживче кредитування»\~\~(в редакції, яка діяла на час укладення спірного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим\~Законом, є нікчемними (ч.5 ст.12) При цьому, згідно з ст.11 Закону України \~«Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ від 12.05.1991 року (в редакції, чинній на час укладання між сторонами кредитного договору) цей\~ Закон\~застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до вимог ч.1 та ч. 2 ст.8 Закону «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору) реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів органів, що здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» № 122-ІХ від 20.09.2019 року, який введений в дію з 19.01.2020 року внесені зміни\~ у\~частину другу\~статті 8: абзац другий замінений чотирма новими абзацами такого змісту: до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо)". Отже, на час укладення між сторонами кредитного договору, а саме 11.06.2019 року, Закон України «Про споживче кредитування»\~не\~передбачав право кредитодавця на отримання комісії за обслуговування кредитної заборгованості, в розумінні абзацу 2 частини другої статті 8 Закону, що діє на теперішній час, та на що звернув увагу представник відповідача у заяві про скасування заочного рішення від 14.10.2021 року( а.с.69-74) . За змістом ст.11, 202, 626 ЦК України \~договір є правочином. Загальні вимоги, додержання яких є необхідними умовами для чинності правочину, передбачені\~ ст..203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. \~Статтею 204 ЦК України\~встановлена презумпція правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом\~або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до\~ ст.215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч.1,4,5 ст.216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно з вимогами ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Судом встановлено та визнано доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, тобто у відповідності до вимог ст.638,1054 ЦК України, уклали кредитний договір, із змісту якого вбачається, що сторонами були обумовлені істотні умови для даного виду договору сума за тілом кредиту, яка отримана позивачем, порядок їх надання Банком позичальнику, строк, порядок та умови повернення кредиту позичальником, розмір відсотків за користування ними, відповідальність за порушення зобов`язань. Також, позивачем не доведено, що спірний договір є недійсним в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливих умов договору, що вказує на необґрунтованість позовних вимог в цій частині та є підставою для відмови у їх задоволенні. Проте, з урахуванням встановлення в судовому засіданні недійсності (нікчемності) умови про нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованності, що не передбачалось законом, на момент укладення договору, та не було відомо позивачу на час такого укладення, суд вважає, що [PERSON] обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки недійсність (нікчемність) такої умови встановлена\~законом\~і визнання її недійсною судом не потребується. У зв`язку з тим, що умова кредитного договору про сплату щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,99% від суми кредиту, який видається на загальні цілі, викладена в пункті 4 Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, є нікчемною, суд вважає за необхідне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину в цій частині, шляхом зобов`язання АТ«ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» здійснити перерахунок [PERSON] внесених нею платежів з моменту укладання кредитного договору, зарахувавши фактично сплачену суму щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок інших обов`язкових платежів, передбачених цим договором. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: partial