Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

29.11.2021 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру номер [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1981 року він з батьками постійно проживав в квартирі номер [ADDRESS] . З 2003 року він зареєстрований в даній квартирі. На момент смерті батьків він проживав з ними у вищевказаній квартирі. Він відкрито та вільно проживає та користується даною квартирою, ніхто з претензіями на власність даного приміщення не звертався. Вартість квартири складає 29510 грн. Відповідно до архівної довідки ОКП «Кіровоградське обласне ОБТІ» від 21.09.2021 року право власності на квартиру не зареєстровано. Так як на даний час відсутні власники квартири, а його права на володіння та користування зазначеним майном ніяк, окрім звернення до суду не можливо встановити, тому він звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 30.11.2021 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. В підготовче засідання, яке призначене на 11.01.2022 року на 16:00 год. сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомленні належним чином. Позивач 11.01.2022 року надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, також просив винести рішення в підготовчому засіданні у разі визнання позовних вимог відповідачем. Судові витрати просив залишити за позивачем. Представник відповідача Прокопчук О. 11.01.2022 року направила до суду клопотання, в якому позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як визначено в ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. У зв`язку з розглядом подання без участі осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обставини, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно довідки № 49 від 21.09.2021 року, обліковими даними ОКП «КООБТІ» станом на 01.01.2013 року за адресою [ADDRESS] інвентаризація не проводилася. Тому право власності на вищевказану квартиру не зареєстровано (а.с.5). Згідно копії погосподарської книги квартири номер [ADDRESS] кв. м., [PERSON] [INFO] зареєстрований в даній квартирі з 07.05.2003 року (а.с.9-10). Його батько [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.12) та мати [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.13), також за життя були зареєстровані в квартирі номер [ADDRESS] з липня 1981 року (а.с.9-10). Згідно копії довідки виданої селищним головою Сирицею О від 07.09.2020 року за вих..№ 2902 вбачається, що [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] до своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] за вищевказаною адресою в даній квартирі був зареєстрований син - [PERSON] [INFO] (а.с.14). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Дем`яненка С.Ф. № 45/02-14 від 01.09.2021 року, в зв`язку зі смертю [PERSON] , у приватного нотаріуса Кропивницького РНО Кіровоградської області, заведено спадкову справу 37/2020. Спадкоємцями померлого за законом є його сини, [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Згідно повідомлення директора Державного архіву Кіровоградської області від 25.08.2021 року, вбачається, що у документах архівного фонду «Новгородківська селищна рада та її виконавчий комітет смт Новгородка Новгородківського району Кіровоградської області» у протоколах засідань виконавчого комітету селищної ради за 1977-1978 року рішення про надання ордеру чи клопотання на квартиру за адресою: [ADDRESS] відсутнє (а.с.17). Технічний паспорт на двоповерховий житловий будинок [ADDRESS] був виготовлений за замовленням Комунального підприємства «Новгородківське госпророзрахункове підприємство «Комунальник» Новгородківського району Кіровоградської області (а.с.19-24). Згідно довідки від 15.09.2021 року за № 197, КП «Новгородківське ГП «Комунальник» повідомляє, що по запиту письмових документів на отримання та проживання в квартирі по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] дані відсутні (а.с.25). Згідно звіту про незалежну оцінку майна, вартість квартири номер [ADDRESS] складає 29510 грн (а.с.27). Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] понад 10 років добросовісно, відкрито та безперервно володіє квартирою номер [ADDRESS] . Даний факт підтверджено і самим відповідачем, який позовні вимоги визнав в повному обсязі. Отже, суд приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на квартиру номер [ADDRESS] . Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, досліджених матеріалів справи, беручи до уваги позицію сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З заяви позивача від 11.01.2022 року вбачається, що судові витрати він просить залишити за ним. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, так як відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 454, 00 грн. (908,00 грн. х 50 %). Враховуючи викладене та

Outcome: approved