Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що він поставив відповідачу сільськогосподарську культуру кукурудзи, а [PERSON] зобов`язався сплатити позивачу грошові кошти в розмірі 241000 гривень до 31 грудня 2019 року. Відповідач сплатив [PERSON] грошові кошти в розмірі 110000 гривень. Від повернення іншої частини грошових коштів [PERSON] ухиляється. 1.2. Тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 131000 гривень (241000 - 110000). 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 6 квітня 2021 року (а.с.12) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 23 квітня 2021 року (а.с.15-16) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 30 червня 2021 року (а.с.31) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні [PERSON] підтримав позов та наполягав на його задоволенні. 3.2. [PERSON] визнав позов в частині вимоги про стягнення з нього боргу в розмірі 26660 гривень. Відповідач заперечував проти стягнення з нього грошових коштів в більшому розмірі. Тому [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позову в частині цієї вимоги. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. Встановлено, що [PERSON] поставив відповідачу сільськогосподарську культуру кукурудзи, а [PERSON] зобов`язався сплатити позивачу грошові кошти до 31 грудня 2019 року. Ці обставини підтверджуються копією розписки від 7 грудня 2019 року (а.с.8). 4.2. Спірні правовідносини регулюються главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 51 «Правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідальність за порушення зобов`язання» розділу І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої «Зобов`я-зальне право» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 5.2. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 5.3. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 5.4. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. б. норми процесуального права. 5.5. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5.6. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 5.7. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 5.8. Згідно з п.5 ч.3 ст.2, ч.1 ст.13 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є диспозитивність. Цей принцип полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. З довідки з інформацією про рух грошових коштів по рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] (а.с.42-43), вбачається, що [PERSON] сплатив позивачу грошові кошти в розмірі 35946 гривень (4990 + 2994 + 3992 + 3992 + 3992 + 3992 + 2994 + 5000 + 4000). З іншої довідки з інформацією про рух грошових коштів по рахунку, відкритому на ім`я сина позивача [PERSON] (а.с.49), вбачається, що відповідач сплатив [PERSON] грошові кошти в розмірі 26946 гривень (1996 + 4990 + 4990 + 4990 + 4990 + 4990). З ще однієї довідки з інформацією про рух грошових коштів по рахунку, відкритому на ім`я дочки позивача [PERSON] (а.с.50), вбачається, що відповідач сплатив [PERSON] грошові кошти в розмірі 7984 гривень (4990 + 2994). Крім того, зі змісту протоколу судового засідання від 23 грудня 2021 року (а.с.52-53) вбачається, що у вказаному судовому засіданні [PERSON] визнав, що 24 січня 2020 року він отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 400 доларів США, 28 січня 2020 року - грошові кошти в розмірі 400 доларів США, а 2 березня 2020 року - грошові кошти в розмірі 8000 гривень. На підставі ч.1 ст.82 ЦПК України викладені обставини не підлягають доказуванню. Станом на 24 січня 2020 року 1 долару США були еквівалентні 24 гривні 52 копійки, а станом на 28 січня 2020 року - 24 гривні 59 копійок. Тому грошові кошти в розмірі 400 доларів США, сплачені позивачу 24 січня 2020 року, еквівалентні 9808 гривням (400 х 24,52), а грошові кошти в розмірі 400 доларів США, сплачені [PERSON] 28 січня 2020 року, еквівалентні 9836 гривням. Загальний розмір грошових коштів, які [PERSON] сплатив на користь позивача, становить 98520 гривень (35946 + 26946 + 7984 + 9808 + 9836 + 8000). 6.2. В матеріалах цивільної справи міститься відзив відповідача від 20 березня 2021 року на лист-вимогу [PERSON] від 10 березня 2021 року (а.с.9, 24-25), а також копія розписки від 28 січня 2020 року (а.с.26), зі змісту якої вбачається, що [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 3200 доларів США. Однак ці документи не підтверджують сплату відповідачем грошових коштів [PERSON] та не є належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України. Крім того, зі змісту письмових пояснень дружини відповідача [PERSON] (а.с.27) вбачається, що взимку 2020 року в районі КП «Березань» син відповідача [PERSON] передав позивачу грошові кошти в розмірі 1000 доларів США. Однак передача грошових коштів у вказаному розмірі не може підтверд-жуватись ні показаннями свідка, ні його поясненнями. Тому письмові пояснення [PERSON] є недопустимим доказом в розумінні ст.78 ЦПК України. 6.3. Таким чином, розмір грошових коштів, що станом на день розгляду цивільної справи залишаються не сплаченими [PERSON] на користь позивача, становить 142480 гривень (241000 - 98520). Водночас, межі заявлених позовних вимог в розумінні ч.1 ст.13 ЦПК України визначені в розмірі 131000 гривень. 6.4. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути грошові кошти в розмірі 131000 гривень. 7. Розподіл судових витрат. 7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 7.2. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1310 гривень. Ця обставина підтверджується квитанцією №65806 від 31 березня 2021 року (а.с.1). Пред`явлений ним позов задоволений в повному обсязі. 7.3. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1310 гривень.

Outcome: approved