Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

19.08.2021 року [PERSON] звернулася до Хустського районного суду з позовом до [PERSON] , де третя особа без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів. Позовні вимоги вмотивовано тим, що її дочка [PERSON] народила трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відомості про дітей [PERSON] та [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, і їй невідомо чи діти народжені від одного чоловіка чи декількох. З пологового будинку дітей забирала вона, оскільки відповідач відмовилася це робити. З того часу внуки [PERSON] та [PERSON] проживають з нею і вона ними повністю опікується. Внук [PERSON] є інвалідом з дитинства, з народження до 2013 року він проживав з позивачем, а 18.09.2013 року вона помістила його на навчання та виховання до Виноградівського дитячого будинку-інтернату. Вказує, що біологічна мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє інтересу до дітей, не забезпечує їх, веде аморальний, бродячий спосіб життя, вже більше трьох років її місце проживання невідоме. Відтак, оскільки мати не забрала дітей з пологового будинку та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, то з посиланням на приписи ст.164 СК України вона підлягає позбавленню батьківських прав. Також у разі якщо [PERSON] буде позбавлено батьківських прав, то вона як баба дітей має право стати їх опікуном та повністю відповідати за їх виховання. Окрім того, відповідно до ст. 166 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей. Посилаючись на викладене, просить суд: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; 2) встановити опіку над неповнолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та призначити [PERSON] їх опікуном; 3) стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відзиву на позов відповідач [PERSON] не подавала. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позов та просили його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Також не заперечили проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи Вурста О.Я. у судовому засідання підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави позовної заяви, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є матір`ю трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . При цьому відомості про батька неповнолітнього [PERSON] записані відповідно до ст. 126 СК України, а відомості про батька неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] записані на підставі ч.1 ст. 135 СК України (а.с.9, 10, 13-16). Неповнолітній [PERSON] є інвалідом підгрупи «А» (а.с.11), йому призначена державна соціальна допомога, і такий з 18.09.2013 року виховується у Виноградівському дитячому будинку-інтернату та знаходиться на повному державному утриманні (а.с.11, 12). Позивач у справі [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] та бабусею неповнолітніх дітей. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно житловий будинок за адресою [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с.20). Відповідно до довідки Копашнівського старостинського округу Хустської міської ради у гр. [PERSON] , мешканки [ADDRESS] , наступний склад сім`ї: дочка [PERSON] , внук [PERSON] , внук [PERSON] , внучка [PERSON] (а.с.19). Згідно акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов від 05.08.2021 року [PERSON] проживає у будинку за адресою [ADDRESS] , і разом з нею проживають двоє внуків. Сама же мати дітей не виховує та не виконує своїх материнських обов`язків, пропадає з дому на невизначений термін, залишає дітей без догляду (а.с.17). Відтак [PERSON] , як особа в сім`ї якої проживають неповнолітні [PERSON] та [PERSON] , вправі ставити питання про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно вказаних дітей. Водночас, оскільки неповнолітній [PERSON] наразі не проживає в сім`ї позивача [PERSON] , а перебуває у державному закладі - у Виноградівському дитячому будинку-інтернату та знаходиться на повному державному утриманні, то позивач [PERSON] не вправі ставити питання про позбавлення відповідача відносно такої дитини, таким правом наділений відповідний заклад. А отже у задоволенні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини [PERSON] слід відмовити. Відповідно до висновку органу опіки та піклування ВК Хустської міської ради від 02.11.2021 року, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей (а.с.41). Згідно даного висновку вказані діти перебувають на профілактичному обліку служби у справах дітей, у зв`язку з тим, що їх мати [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. З боку служби систематично вживалися профілактичні заходи з метою збереження для дітей біологічної родини. З матір`ю проводилися профілактичні бесіди щодо відповідального батьківства, неприпустимості асоціальної поведінки. Та належного виконання батьківських обов`язків. Діти проживають з бабусею [PERSON] , яка займається їх вихованням та утриманням. Мати [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дітей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не займається підготовкою дітей до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням та одягом, не цікавиться здоров`ям, веде аморальний та бродяжий спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Також слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд повинен зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Повертаючись до обставин даної справ, суд констатує, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] впродовж тривалого проміжку часу, позаяк не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. І весь цей час дітьми опікується бабуся [PERSON] . Сама [PERSON] веде аморальний та бродяжий спосіб життя, в судові засідання не з`являлася, своєї позиції щодо позбавлення її батьківських прав не висловила, і наразі взагалі покинула дітей та виїхала у невідомому напрямку, то на думку суду це, у сукупності із іншими обставинами справи, свідчить про те, що змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо і про наявність вини у її діях щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків. А отже наявні правові підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , і це не суперечитиме інтересам дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Зі змісту ст. 18 Конвенції про права дитини вбачається, що батьки у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. У відповідності до ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно зі ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 цього Кодексу. Так, з висновку № 700 від 30.12.2021 року, наданого Органом опіки та піклування ВК Хустської міської ради, що Органом опіки та піклування ВК Хустської міської ради вважає, що гр. [PERSON] , може бути потенційним опікуном. Відповідно до ст. 244 Сімейного Кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Відповідно до ст. 249 Сімейного Кодексу України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Таким чином, виходячи з норм цивільного та сімейного законодавства, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Так, позивач [PERSON] є рідною бабою малолітніх дітей неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які з огляду на позбавлення батьківських прав їх матері [PERSON] та того, що запис про їх батька зроблено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, вважаються такими, що позбавлені батьківського піклування. Згідно характеристики виданої Старостою Копашнівського старостинського округу, вбачається, що [PERSON] за весь час проживання в селі показала себе з позитивної сторони, підтримує добрі стосунки з сусідами. В конфліктних ситуаціях з сусідами не помічена, а навпаки дружелюбна і по можливості надає їм допомогу (а.с.18). У висновку органу опіки та піклування ВК Хустської міської ради від 02.11.2021 року також зазначено, що діти проживають з бабусею [PERSON] в [ADDRESS] . Будинок одноповерховий, складається з трьох кімнат, які облаштовані необхідними меблями та побутовою технікою, зроблено сучасний ремонт, в помешканні чисто та охайно. Наявне електропостачання, водопостачання та пічне опалення. У кімнаті відведено окремі спальні місця для кожної дитини, наявні шафи для одягу, письмовий стіл для виконання домашніх завдань, шкільне приладдя, засоби гігієни та іграшки. Дитячий одяг чистий та охайний, в належному стані. Наявний запас продуктів, діти забезпечені повноцінним харчуванням. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що оскільки [PERSON] та [PERSON] , позбавлені батьківського піклування, та згідно висновку № 700 від 30.12.2021 року, наданого Органом опіки та піклування ВК Хустської міської ради, може бути опікуном, то суд вважає доцільним призначити опікуном малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] позивача - [PERSON] , а тому дана вимога позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з січня 2022 року у розмірі 2618 грн. Суд погоджується з розміром аліментів в сумі 1500 грн. на дитину, який підлягає стягненню на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки це відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів, та відповідатиме інтересах даних дітей. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , то оскільки судом не приймалося рішення про позбавлення відповідача батьківських прав відносно даної дитини, і враховуючи, що така дитина перебуває у державному закладі - у Виноградівському дитячому будинку-інтернату та знаходиться на повному державному утриманні, то відсутні підстави для стягнення аліментів на утримання такої дитини на користь позивача. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 07 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Отже вимога про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за пред`явлення позову у розмірі 908 грн. Також оскільки за пред`явлення вимог про стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати судового збору, то такий судовий збір у розмірі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial