Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

ТОВ «Рівнетеплоенерго», діючи через свого представника, звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 34772,25 грн. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Згідно витягу оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] , що зареєстрований за зазначеною адресою, на [PERSON] станом на 01.05.2021 року виникла заборгованість за надані послуги ТОВ Рівнетеплоенерго з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 34772,25 грн. Не погоджуючись із позовними вимогами від відповідача до суду надійшли письмові пояснення 24.11.2021 року. Свої заперечення відповідач мотивує тим, що будь-яких зобов"язань перед позивачем у нього немає, послуг від позивача не отримував. Крім того, право власності на житловий блок [ADDRESS] зареєстровано з 05.03.2015 року, та він є власником 1/4 частини вказаного майна. Позивачу слід відмовити у задоволенні позовних вимог з врахуванням пропуску строків позовної давності. Ухвалою суду від 16.08.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження по справі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав та мотивів наведених у письмових поясненнях. Пояснив, що блок №148 знаходиться у гуртожитку та розміщений на площах колишньої пральні, в якій опалення не передбачалося. Він самостійно переобладнував приміщення пральні у житлове приміщення, та самостійно підключився до системи опалення будинку. Температура повітря була не вище 10-15 градусів, з даного приводу він неодноразово звертався у відповідні органи. Ним було встановлено два індивідуальні електричні котли для обігріву приміщення. Зауважував на те, що у нього у власності не квартира, а блок [ADDRESS] , а вимоги ДБН не передбачають підключення блоку до системи централізованого опалення. Також підтримав заяву про застосування строків позовної давності. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав та мотивів наведених у письмових поясненнях. Просив взяти до уваги заяву про застосування строків позовної давності. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 07 лютого 2013 року блок 148 в гуртожитку по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 25/100 кожному. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек житлове приміщення, блок в гуртожитку, що знаходиться за аресою [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] розмір частки 25/100, [PERSON] розмір частки 25/100, [PERSON] розмір частки 50/100. Відповідно до Технічного паспорта від 22.01.2013 року на житловий блок [ADDRESS] , технічні характеристики пункт 7. Будинок обладнаний водопроводом (холодне водопостачання), каналізацією, опаленням котли електричні 2 шт. індивідуальні, електроосвітленням. Згідно Акту №03/50-16-А-07-05 здійснення заходу з державного енергетичного нагляду від 23.05.2013 року приміщення за адресою [ADDRESS] , встановлено: що на час проведення обсстеження опалення квартири здійснюється від встановленого індивідуального опалення (встановлено два електричні котли). В квартирі транзитом проходять стояки централізованого опалення на яких виконано теплоізоляцію із термофлексу. Згідно Акту обстеження систем централізованого теплопостачання і гарячого водопостачання від 10 червня 2013 року, квартири [ADDRESS] в складі комісії, в тому числі за участю представників ТОВ «Рівнетеплоенерго» та [PERSON] , в результаті комісійного обстеження встановлено: що будинок по [ADDRESS] переобладнаний з гуртожитка під житловий будинок, згідно рішення, яке у 1990 році було прийняте адміністрацією та профкомом ВАТ "РЗТА". Квартира [PERSON] розміщена на площах колишньої пральні, в якій опалення не передбачалося. Змонтована пізніше система опалення квартири, яка була підключена до системи опалення будинку, температурного режиму не забезпечувала. На звернення мешканця, постійно діюча комісія з розгляду питань, пов"язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення, відповідала відмовами. Змонтовану власником систему індивідуального опалення на даний час не узаконено. Висновки комісії: споживачу рекомендовано повторно звернутися до постійно діючої комісії з розгляду питань, пов"язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання щодо відключення квартири [ADDRESS] від системи централізованого опалення житлового будинку по [ADDRESS] та облаштування в ній індивідуального опалення. У зв"язку з обставинами, що виявилися під час розгляду звернення [PERSON] , членам міжвідомчої комісії рекомендовано задовільнити прохання споживача щодо встановлення автономного опалення в квартирі [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідач [PERSON] здійснив самовільне підключення до системи опалення будинку, що у судовому засіданні підтвердив відповідач та підтверджується актом від 10.06.2013 року, а відповідно ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою [ADDRESS] . Згідно витягу з оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] , що зареєстрований на [PERSON] станом на 01.05.2021 року виникла заборгованість за надані послуги ТОВ Рівнетеплоенерго. Доказів того, що блок [ADDRESS] було відключено від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання суду сторонами не надано. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про теплопостачання», п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.1 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст.67,68 ЖК України, відповідач зобов`язаний своєчасно, а саме щомісячно, здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Розрахунок вартості наданих Товариством послуг з теплопостачання здійснюється відповідно до тарифів затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №137 від 09 жовтня 2008 року, №6 від 04 січня 2011 року та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ТзОВ «Рівнетеплоенерго» №449 від 23 квітня 2014 року, №569 від 23 травня 2014 року, №664 від 13 червня 2014 року, №792 від 27 червня 2014 року, №146 від 17 жовтня 2014 року, №1171 від 31 березня 2015 року, №174 від 21 травня 2015 року, №1101 від 09 червня 2016 року та №1536 від 28 грудня 2017 року, №1791 від 11 грудня 2018 року. Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснювалося у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання. Як вбачається із дослідженого в судовому засіданні витягу оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] , що зареєстрований на [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.05.2021 року виникла заборгованість за надані ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 12.2012 р. по 05.2021 року. Відповідно до ст.322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2055 року №630 передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином суд доходить висновку про те, що відповідач, отримавши послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води належної якості, зобов`язаний був оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка довідалася про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Наслідки спливу позовної давності визначені статтею 267 ЦК України. Частиною третьою вказаної статті закріплено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України, визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Позивач пред`явив вимогу про стягнення заборгованості за період поза межами строку позовної давності. Позивач звернувся до суду з позовом 17.06.2021 року. Послуги, надані у червні 2018 року, відповідач мав оплатити до 20 липня 2018 року включно, тому позовна давність повинна обчислюватися з липня 2018 року. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з теплопостачання та гарячого водовідведення з липня 2018 року по червень 2021 року. Відповідна заборгованість в межах позовної давності становить 13699,92 грн, яка й підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2270 грн. Позов задоволено на 39,39 % (13699,92 грн. : 34772,25 грн. х 100). В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у сумі 894,15 грн (2270грн. х 39,39 %).

Outcome: partial