Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, за актовим записом №25. Від даного шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер. Спору щодо поділу майна та місця проживання дітей між ними не має, тому просить шлюб розірвати та стягнути в її користь сплочений судовий збір. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Позивачка в судовому засіданні позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, з таких підстав. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис №25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 12 серпня 2010 року. Відповідно до положень частини 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи зазначені позивачкою причини розірвання шлюбу, характер їх відносин, наполягання на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, а також визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шлюб між сторонами необхідно розірвати. Оскільки позов відповідечем визнано до початку розгляду справи по суті, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок, а з відповідача стягнути 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок на користь позивачки на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України.

Outcome: approved