Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», звернулося до суду з позовом, про стягнення з [PERSON] в порядку регресу майнову шкоду в розмірі 43 773,53 гривень, та судовий збір в розмірі 2 270,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 квітня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування наземного транспорту № АО/0555826, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу «ВАЗ 2107» державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] . 08 жовтня 2019 року о 21 годині 15 хвилин, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак [NUMBER] , у місті Києві по вул. Г. Хоткевича, буд. 6, не був уважним, не дотримався безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого, здійснив зіткнення з автомобілем «Honda Civic» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів і порушення п. 13.1, п. 2.3 б, п. 12. Правил дорожнього руху України. 06 листопада 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва винесено постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення, із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. На підставі Звіту № б/н про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу марки «Honda Civic» державний номерний знак [NUMBER] , та згідно страховим актом № 00321537 від 23 грудня 2019 року, з метою відшкодування шкоди, завданої відповідачем, на виконання зобов`язань по договору страхування, сплатила страхове відшкодування в розмірі 43 773,53 гривень. Позивач неодноразово звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору, однак дана вимога залишилася без належного реагування. 16 червня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрито провадження у справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 25 жовтня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Згідно з частин 1-2 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Під час розгляду справи, відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив на позов з викладенням своєю позиції щодо заявлених вимог та долучити докази на підтвердження (спростування) заявлених вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом в судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 Цивільного Кодексу України, визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 22 квітня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами договору об`єктом страхування є транспортний засіб - автомобіль «ВАЗ 2107», державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] , строк дії: з 29 квітня 2019 року по 28 квітня 2020 року. Статтею 34 Закону України «Про дорожній рух», зокрема, передбачено, що власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Державна реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі пунктів 6-32 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388. Транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. 31 липня 2019 року сервісним центром МВС, проведено державну реєстрацію/переєстрацію транспортного засобу, а саме: легковий автомобіль марки «ВАЗ 2107», 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 31 липня 2019 року. (а.с.14-15) Відповідно до ч. 1 ст. 201 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. 08 жовтня 2019 року о 21 годині 15 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак [NUMBER] , у м. Києві по вул. Г. Хоткевича, 6, не був уважним, не дотримався безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого, здійснив зіткнення з автомобілем «Honda Civic», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів і порушення п. 13.1, п. 2.3 б, п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Крім того, [PERSON] , 08 жовтня 2019 року о 21 годині 15 хвилин, керував автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак [NUMBER] , у м. Києві по вул. Г. Хоткевича, 6, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди [PERSON] проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога у медичному закладі КМНКЛ «Соціотерапія». Результат огляду - 2,18 проміле. Своїми діями [PERSON] порушив п. 2.9 (а) ПДР України. 06 листопада 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва винесено постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення, із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Відповідно до частини третьої ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За положеннями ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. За приписами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. З наведеного вбачається, що обов`язок сплатити потерпілому страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика (за вирахуванням франшизи) покладається на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» 09 жовтня 2019 року [PERSON] , звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» з заявою про виплату страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування транспортного засобу, за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Honda Civic», державний номерний знак [NUMBER] . (а.с. 7) Згідно страхового акту № 00321537 від 23 грудня 2019 року, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», прийняло рішення про виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] в розмірі 43 773,53 грн. На підставі страхового акту Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» перерахувало на рахунок [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 43 773,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням №129428 від 08 січня 2020 року. (а.с.5) Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1) право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; 2) регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. Регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. За приписами пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Якщо він не повідомим страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 цього Закону, яким невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір ОСЦПВВНТЗ, повідомлення про ДТП встановлено МТСБУ зразка, а також відомості місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон, свою адресу. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов`язанні. За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно пред`явлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування понесених витрат по виплаті страхового відшкодування в загальному в розмірі 43 773,53 грн., яке підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, відповідач в межах даного спору не скористався процесуальним правом надати докази, які спростовують позицію позивача. Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн., який сплачено позивачем при звернені з цим позовом до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved