Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що 20.11.2004 року виконкомом Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №10. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Під час перебування в шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння. Фактично шлюбні відносини припинилися. Відповідач її інтересами не цікавиться. За таких обставин сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. Наміри зберегти сім`ю у них відсутні. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Просить шлюб розірвати. Визначити місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] разом з позивачем. 19.11.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 26.11.2021 року. У встановлений строк відзив на позов та будь які заяви або клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20.11.2004 року, який був зареєстрований виконкомом Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, актовий запис №10. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. При цьому судом не вирішується питання про визначення місця проживання неповнолітньої дитини сторін, оскільки положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та з роз"яснень п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року слідує, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років визначається нею самою. Дочка сторін [PERSON] досягла 14 річного віку, отже за вказаною нормою закону питання щодо визначення місця проживання підлягає самостійному вирішенню.

Outcome: partial