Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він, з вересня 2009 року, вільно та безперешкодно користується нерухомим майном, а саме житловим будинком за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що даний будинок є старим, побудований згідно проведеної інвентаризації, у 1980 році та ні за ким не зареєстрований. Вказує, що добросовісно володіє спірним житловим будинком та відкрито, безперервно користується ним понад 10 років, доглядає за ним та утримує його, постійно робить поточний ремонт. Тому, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] за набувальною давністю. Сторони у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечує (а.с. 20-21). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до нотаріально засвідченої спільної заяви [PERSON] , мешканки [ADDRESS] та [PERSON] , мешканки [ADDRESS] від 30.11.2021 року, останні ствердили, що [PERSON] постійно проживав та добросовісно володів будинком [ADDRESS] починаючи з вересня 2009 року, вів господарство та доглядав за таким (а.с. 7). Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу від 29.10.2021 року, загальна площа житлового будинку за адресою [ADDRESS] становить 59,9 м.кв., а житлова 46,2 м.кв. (а.с. 8-13). Як убачається з витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №324/2021 від 28.10.2021 року, вищевказаний житловий будинок побудовано 1980 року, він складається з трьох житлових кімнат, підвалу (а.с. 14-16). Згідно довідки від 29.10.2021 року №507, вартість спірного житлового будинку становить 45 475 грн (а.с. 17). За приписами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 згаданого Кодексу визначено право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зокрема, визнання права. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 року № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст. 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України визначено - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», - при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України). Відповідно до пункту 14 Постанови ВССУ виходячи зі змісту частини першої ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Враховуючи те, що позивач добросовісно заволодів, відкрито та безперервно користується спірним житловим будинком більше десяти років, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою сусідів, а саме: [PERSON] та [PERSON] , беручи до уваги відсутність заперечень від відповідача щодо реєстрації права власності на такий за [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Outcome: approved