Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на її користь з [PERSON] на утримання їх тповнолітнього сина - [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі ј частини від його доходу (заробітку), щомісячно, до закінчення навчання або набуття двадцятитрирічного віку. В обґрунтування позову вона зазначає, що з 1999 року по 2011 рік перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають вже повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час син досяг повнолітнього віку та навчається у Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» на денній формі. Відповідач на даний час працює та одержує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати їхнього спільного сина. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. При цьому від відповідача наявна заява про визнання позову. Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до вимог ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Жодних клопотань про проведення судового засідання за участі сторін, за правилами загального позовного провадження не надано. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, за наявними у справі письмовими доказами. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.12.2008, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції у Луганській області [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Із копії рішення Марківського районного суду Луганської області від 17.11.2011 встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання, освітнього рівня «бакалавр», на бюджетній основі.Термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025. Отже, судом встановлено, що існує спір з приводу утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, що регулюється Главою 16 Сімейного кодексу України "Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання ". Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Позивач стверджує, що відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини наразі не надає, угоду про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, а тому вона змушена звернутися до суду. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідност.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку (сина) у твердій грошовій сумі та (чи) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахування обставин, зазначених у ст..182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вбачається, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При вирішенні справи судом не встановлено обставин, які б свідчили, що стягнення з відповідача аліментів, на навчання, на користь позивача суттєво погіршить матеріальне становище відповідача. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу позивачу в розмірі, який просить позивач 1/4 частина його заробітку (доходу), а також, відсутні обставини (незадовільний стан здоровя, обмеження фізичних можливостей тощо), які б впливали на можливість відповідача сплачувати аліменти. Обставин, які б не дозволяли відповідачу сплачувати позивачу по справі аліментів на утримання своєї повнолітньої дитини на період навчання судом не встановлено. Крім того відповідач визнав позов, про що свідчить його заява, подана через канцелярію суду. Тож виходячи з критеріїв розумності та справедливості,суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені доказами, визнані відповідачем, розмір аліментів, який просить позивач стягувати на свою користь, на думку суду є співмірним, а отже вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та положень ст .141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 496,20 грн, оскільки відповідач визнав позов. Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved