Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документа. Ухвалою суду від 29.11.2021 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Заявник свої вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] в селі Жигайлове померла її мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження, в якому матір`ю [PERSON] вказана [PERSON] . Дівоче прізвище " [PERSON] " було змінено на " [PERSON] " у зв`язку з укладенням шлюбу. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. До складу спадщини померлої входить право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ОД № 0199586 від 01.04.1997 року, розміром 7,4 в умовних кадастрових гектарах на території Онилівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, колишнього КСП "Світанок". Заповіт щодо свого майна [PERSON] не залишала. 12.11.2019 року позивачка бажаючи оформити право власності на майно померлої матері звернулась до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області з наміром оформити спадщину. Однак, їй постановою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] . Підставою звернення до суду стала неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину. В судовому засідані заявниця заявлені вимоги підтримала в поному обсязі та просила суд їх задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знав померлу матір заявниці по імені, як " [PERSON] ", а не " [PERSON] ". Свідок [PERSON] зазначив, що [PERSON] дійсно матір [PERSON] .. Представник заінтересованої особи - Захарівська селищна рада Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечував. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно дублікату свідоцтва про народження заявниці серії [NUMBER] , виданого 26.09.2019 року в Службі цивільного стану Теленешти, актовий запис № 40 від 10.05.1962 року - її матір`ю вказана [PERSON] . Дівоче прізвище заявниці " [PERSON] " було змінено на " [PERSON] " у зв`язку з укладенням шлюбу. Відповідно свідоцтва про смерть мати заявниці вказана, як [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої входить сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ОД № 0199586 від 01.04.1997 року, але в сертифікаті зазначено ім`я " [PERSON] ", а не " [PERSON] ". Суду не надано належних доказів, що мати заявниці, яка записана в свідоцтві про народження, як " [PERSON] " дійсно та ж сама людина, яка зазначена в свідоцтві про смерть, як - " [PERSON] ". Заявниця [PERSON] звернулась до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області з наміром оформити спадщину. Однак постановою № 927/02-31 від 12.11.2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] у зв`язку з тим, що в свідоцтві про смерть спадкодавця прізвище вказано - " [PERSON] ", а у свідоцтві про народження спадкоємця ім`я матері вказане - " [PERSON] ", а у сертифікаті на право на земельну частку (пай) - ім`я власника зазначене, як " [PERSON] ". У відповідності до ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Верховний Суд України в листі від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. Таким чином, виходячи з аналізу вказаних норм, у справах даної категорії, разом із заявою про встановлення факту родинних відносин, зокрема у випадку неможливості прийняття спадщини після померлого родича в зв`язку з розбіжностями у документах, що підтверджують родинні стосунки, заявник повинен подати суду докази на підтвердження відмови про внесення відповідних виправлень у документ, що підтверджує вказаний факт, видану органом, що видав цей документ та докази того, що встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, і це не пов`язано із спором про право. Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано достатніх доказів того, що мати заявниці - [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою та матір`ю заявниці [PERSON] і встановлення такого факту не передбачено цивільним процесуальним законодавством. Таким чином, оскільки заявницею не доведено встановлення факту родинних відносин між нею та [PERSON] , яка померла [INFO] , суд приходить до висновку, що в цій частині заявлених вимог слід відмовити. Крім цього, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються із таким в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, вимога про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме належності [PERSON] , яка померла [INFO] , сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД № 0199586 виданого [PERSON] на підставі розпорядження Фрунзівської районної адміністрації Одеської області від 01.04.1997 року № 131/97, зареєстрованого 01.04.19997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 346, що знаходиться у землі, яка перебуває у КСП «Світанок» розміром 7,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі - підлягає задоволенню. За вказаних обставин, виходячи із системного аналізу наведених вимог законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження всі обставини, вказані у заяві, заява підлягає до задоволення частково.

Outcome: partial