Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Державного підприємства "Українське державне аерогеодезичне підприємство" про стягнення недорахованої заробітної плати-відмовлено. Від представника відповідача Державного підприємства "Українське державне аерогеодезичне підприємство" - Кірюшина Артема Андрійовича до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення на стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат на правничу допомогу у відповідності до норм ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України. У вимогах якої відповідач просив постановити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» судові витрати, пов`язаних із наданням професійної правової допомоги у сумі 28 250, 00 грн. Позивач [PERSON] подав до суду клопотання щодо зменшення судових витрат та заперечення проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, в яких заперечував щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу правову допомогу у заявленому розмірі посилаючись на недоведеність та необґрунтованість понесених витрат. Крім того, вказував на матеріальний свій матеріальний стан та похилий вік, що на його думку є підставою для звільнення від судових витрат на підставі ч. 3 ст. 136 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та доводи заяви, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у справі, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи у даному судовому рішенні від 29 листопада 2021 року судом не вирішено питання про судові витрати, а саме стосовно витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. (ч. 3 ст. 270 ЦПК України) Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Норма частини 8 статті 141 ЦПК України визначає, що докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що 17.02.2021 представником відповідача було подано заяву, в якій представник відповідача повідомив суд про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом будуть подані докази понесених судових витрат відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23 січня 2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною відповідача надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься договір від 11.01.2021 договір про надання правової допомоги укладений між Державним підприємством "Українське державне аерогеодезичне підприємство" та адвокатом Кірюшиним А.А., акт виконаних робіт по Договору від 11.01.2021 та ордер на надання правової допомоги. Детальний опис наданих адвокатом позивачу юридичних послуг зазначений в акті про виконання умов договору. Пунктом 2.1. Договору визначено, що адвокат Кірюшин А.А. бере на себе правове та процесуальне представництво Відповідача в частині представлення його інтересів в Дарницькому районному суді міста Києва при розглядi справi № 753/14450/20 за позовом [PERSON] до Державного пiдприємства «Українське державне аерогеодезичне пiдприємство» про стягнення недонарахованої заробiтної плати шляхом надання юридичних консультацiй, пiдготовки вiдповiдних процесуальних документiв, зокрема позовних заяв, заяв про забезпечення позову, їх пiдписання, подання до судiв, участi у судових засiданнях, пiдготовку та направления адвокатських запитiв тощо. Одночасно, згідно п. 3.2.3 Договору Відповідач своєчасно, у встановлені цим Договором строки, зобов`язаний оплачувати вартість наданих послуг та додаткових витрат, понесених адвокатом Кірюшиним А.А. у зв`язку з відрядженням Виконавця, з компенсацією витрат на державне мито, нотаріальні послуги, реєстраційні збори, судовий збір та інші платежі, що не включаються в предмет Договору. 02 грудня 2021 року відповідачем та представником відповідача адвокатом Кірюшиним А.А. складено акт виконаних робіт по Договору від 11.01.2021, у якому викладений детальний перелік дій, пов`язаних із виконанням доручення відповідача і визначено їх загальну вартість. Відповідно до вказаного акту загальна вартість послуг з надання професійної правової допомоги станом на 02.12.2021 складає 28 250, 00 грн. При цьому претензій щодо виконання умов Договору відповідач та його представник один до одного не мають. Згідно п. 5.2. Договору оплата за договором здійснюється Замовником у готівковій формі, на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт, окремих кошторисів або рахунків, у відповідності до виконаних видів юридичних послуг або запланованих витрат, пов`язаних з виконанням цього Договору. 02 грудня 2021 року відповідачем на користь адвоката Кірюшина А.А. було сплачено гонорар у сумі 28 250, 00 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 02.12.2021 № 98. Таким чином загальна сума судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правової допомоги у справі № 753/14450/20, понесених Відповідачем складає 28 250, 00 грн. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Правові висновки щодо можливості зменшення витрат на правову допомогу лише у разі наявності клопотання сторони про їх зменшення внаслідок не співмірності містяться у постанові Верховного Суду від 18.12.2018 року (справа № 910/4881/18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Після звернення стороною відповідача до суду із даною заявою, позивачем подано до суду клопотання у якому ставилось питання про звільнення позивача від витрат на правову допомогу понесених відповідачем через їх неспівмірність зі складністю справи та наданими адвокатом послугами; часом, витраченим адвокатом на надання послуг; обсягом наданих адвокатом послуг; значенням справи для сторони; та майнового стану позивача. Заперечення щодо таких витрат, зводились позивачем до недійсності укладеного договору між відповідачем та адвокатом Кірюшиним А.А. Розподіляючи витрати, понесені ДП "Українське державне аерогеодезичне підприємство" на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному стороною відповідача розмірі, адже цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Суд вважає, що понесені витрати є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. На підставі вищевикладеного, витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем є документально підтвердженими, доведеними належними доказами (копією договору, актом виконаних робіт по Договору, та квитанцією до прибуткового касового ордеру), та пов`язаними з розглядом вказаної цивільної справи, оскільки в задоволенні позову позивачу відмовлено, а тому заява сторони відповідача розподіл судових витрат є обґрунтованою, оскільки вказані витрати є пропорційними до предмета спору з урахуванням значення справи для сторін. Підстав для зменшення розміру понесених стороною відповідача витрат, заявлених позивачем у клопотанні, судом не встановлено. Суд не погоджується з клопотанням позивача про звільнення позивача від відшкодування понесених витрат відповідачем на правничу допомогу, у зв`язку з недоведеністю позивачем своїх доводів, зокрема щодо його матеріального становища, у визначений процесуальним законом порядок та спосіб. За таких обставин заява представника відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою та є підстави для прийняття додаткового рішення відповідно до положень статті 270 ЦПК України.

Outcome: approved