Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

До Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] з вимогами до Вараського ліцею №5 Вараської міської територіальної громади Рівненської області (далі - Вараський ліцей № 5) та директора цього ліцею, у якій з урахуванням уточнень просить: -визнати протиправним і скасувати наказ №189-к/тр від 08 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи вчителя початкових класів [PERSON] », виданий директором Вараського ліцею № 5; -зобов`язати допустити [PERSON] до роботи на посаді вчителя початкових класів у Вараському ліцеї №5; -стягнути з Вараського ліцею №5 на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 08.11.2021 року до дня фактичного допуску. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 листопада 2021 року директором Вараського ліцею №5 їй вручений наказ № 189-к/тр «Про відсторонення вчителя початкових класів [PERSON] », яким наказано: «Відсторонити від роботи [PERSON] , вчителя початкових класів, у зв`язку з ухиленням від проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 08.11.2021 до моменту усунення причин, що зумовили відсторонення від виконання посадових обов`язків, без збереження заробітної плати та зі збереженням робочого місця». Зазначений наказ вважає незаконним з таких підстав: 1. Оскаржуваний наказ є протиправний, оскільки в ньому відсутні належні правові підстави, адже ст.46 КЗпП України містить вичерпний перелік підстав для відсторонення. Підстава як «в інших випадках, передбачених законодавством», не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки - наказ МОЗ України № 2153 від 04.10.2021 року не встановлює та не передбачає, що діяльність перелічених в ній працівників може призвести до зараження працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, тому підстави для відсторонення, що передбачені в передбачених ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» - відсутні; - щеплення від гострої респіраторної хвороби CОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 не передбачено Календарем профілактичних щеплень, як єдиним нормативним актом, який встановлює види обов`язкових щеплень в Україні, в тому числі, і за епідемічними показниками; - в порушення ст. 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», не було надано єдиним компетентним органом для встановлення факту ухилення - посадовою особою державної санітарно-епідеміологічної служби відповідного подання про усунення особи від роботи; 2. Оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки прийнятий за відсутності визначеного законом порядку відсторонення, так як: - cт. 46 КЗпП України та cт. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» не містять порядку для відсторонення працівників, які не щеплені проти СOVID-19; - норма п.41-6 постанови Кабінету Міністрів України №1236, яка містить вимогу про «взяття до відома» не містить імперативних приписів про порядок здійснення відсторонення працівників, а лише вказує на рекомендації до усвідомлення інформації, висловленої Кабінетом Міністрів України; - норма cт. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» вимагає, щоб відсторонення відбувались в порядку, встановленому законом, постанова Кабінету Міністрів України №1236 законом не являється та не може собою його підмінювати; - Конституція України не визначає серед випадків обмеження права на працю, обмеження пов`язане із щепленням проти CОVID-19, встановлення ж такого обмеження підзаконним актом суперечить Конституції України, як це було встановлено рішенням Конституційного Суду України №10-р 2020 від 28.08.2020 року. 3. Позивач зазнав протиправного втручання в його право на працю, через примушування до щеплення, яке проводиться в порушення закону, через що був позбавлений можливості заробляти собі на життя власною працею, а також був підданий дискримінації за ознакою стану здоров`я, тому його порушені права підлягають захисту та відновленню 4. Враховуючи правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду у справі №712/3841/17 від 21.08.2019 року, що у разі порушення статті 46 КЗпП України, де роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, тому і позивач у даному випадку має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Від відповідача директора Вараського ліцею № 5 надійшов відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] за безпідставністю. Свою позицію мотивує тим, що

Outcome: approved