Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми трирічного віку та стягнути з відповідача на її користь 1200 грн. за юридичну допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 15.10.2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини припинені з листопада 2021 року. У зв`язку з ненаданням матеріальної допомоги на утримання дітей, вона звернулась до Дніпровського районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей. Також змушена звертатись з цим позовом до суду, оскільки відповідач ухиляється від будь-якої допомоги і на її утримання на період знаходження у відпустці по догляду за дітьми. Вважає, що матеріальну допомогу на утримання її та дітей повинен надавати в першу чергу працездатний відповідач. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 15.10.2016 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 486 (а. с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а. с. 10, 11). Відповідно до довідки № 1445 від 25.11.2021 року позивач перебуває на обліку у Дніпровському управлінні соціального захисту населення департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради та отримує допомогу з 01.02.2019 року по 01.08.2023 року при народженні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Відповідає є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 12). Частинами 1, 2 ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Статтею 84 СК України зазначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про задоволення позову, оскільки відповідач має дохід, зареєстрований фізичною особою-підприємцем, непрацездатних осіб на його утриманні немає, позовні вимоги визнав повністю, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини його доходів до виповнення [PERSON] , [INFO] , трьох років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року справа № 826/1216/16, від 12 вересня 2019 року справа № 9901/350/18. Враховуючи, що позивач надала договір №1792 від 25.11.2021 року про надання юридичних послуг та акт приймання виконаних робіт (а.с. 15, 16), відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги у розмірі 1200 грн. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати у справі. На підставі ст. ст. 75, 84, 182 Сімейного кодексу України, ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved