Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він є співвласником квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками цієї квартири разом з позивачем в рівних частках є його дружина - [PERSON] та діти: [PERSON] та [PERSON] . За вказаною адресою, крім позивача та інших співвласників,зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не є власниками чи співвласниками квартири. Відповідачі з 2013 року в квартирі не проживають, участі в її утриманні не приймають, комунальні послуги не сплачують, особистих речей в квартирі не мають. Про факт їх відсутності та не проживання за вищевказаною адресою свідчить акт депутата Коростишівської міської ради від 19.08.2021 р. Відповідачі не бажають добровільно змінювати реєстрацію місця проживання, що створює перешкоди в користуванні належним позивачу майном, зокрема у оформленні субсидії чи при спробі відчуження майна. Просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду, відзив чи будь-яких інших заяв до суду не направили. Треті особи в судове засідання не з`явивилися, направили до суду заяви, в яких просять розгляд справи проводити без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України та приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору про поділ квартири від 14.07.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Коростишівського нотаріального округу Мошковською З.І., реєстраційний №1219, співвласниками квартири [ADDRESS] , є позивач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зазначена інформація підтверджується також відповідно до довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №63785341 від 19.07.2016 р. Відповідно до акту депутата Коростишівської міської ради Марчинського М.Б. № 1086 від 19.08.2021 р., встановлено, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] , відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані, але з з 2013 року не проживають. Вказано, що за зазначеною вище адресою зареєстровані та фактично проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до довідки Малинської міської ради від 02.06.2021 №2563, місце проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зазначено за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтями 319, 321, 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира, що передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не проживає у вищевказаному житлі понад встановленні законом строки, не користуються житлом, не несуть витрат по його утриманню, а тому його слід визнати таким, що втратили право користування даним житловим приміщенням, то суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved