Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього дочки [PERSON] , яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що від шлюбу з відповідачем має повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка навчається в ВСП «Тульчинський фаховий коледж ветеринарної медицини», в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивач зазначила, що не в змозі самостійно забезпечити дочку всім необхідним, тому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання чи до досягнення дочкою 23 років. Ухвалою від 20.09.2021 року було відкрито провадження в даній справі, призначено до розгляду та роз`яснено відповідачу його право надати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. 18 листопада 2021 року до канцелярії суду надійшов відзив на позов від [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалою про відкриття провадження у справі відповідачу було встановлено строк на подачу відзиву п`ятнадцять днів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 191 ЦПК України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Разом з тим, відповідно до положень п. 1, 2, 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані, серед іншого виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а також подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Інститут строків у цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільно-правових відносинах та стимулює суд і учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відповідач [PERSON] отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та повістку 20.10.2021 року, за що особисто розписався у поштовому повідомленні. Водночас відзив було подано представником відповідача до канцелярії суду 18.11.2021 року. При цьому, відповідачем чи його представником жодним чином не обґрунтовано неможливість подачі відзиву у визначений законом та судом строк, хоча останній мав об`єктивну можливість подати відзив на позовну заяву. Враховуючи викладене, суд вирішив залишити поданий відповідачем [PERSON] відзив на позов без розгляду, у зв`язку з порушенням строку на його подання. В судовому засіданні 24.11.2021 року позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні 24.11.2021 року позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на відсутність доходів у відповідача, наявність на утриманні відповідача його співмешканки, двох її дітей, однієї спільної дитини та матері відповідача. В судові засідання 17.12.2021 року та 13.01.2022 року позивач не з`явилась, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач в судові засідання 17.12.2021 року та 13.01.2022 року не з`явився, від його представника надійшла заява, в якій просив відмовити в позові та розглянути справу без їх участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Кодимского районного суду №503/823/15 від 28.05.2015 року (а.с.10-11). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.08.2003 року виконавчим комітетом Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.6). З довідки №02/2355 від 30.07.2021 року, виданої ВСП «Тульчинський фаховий коледж ветеринарної медицини», встановлено, що [PERSON] навчається на 4-В курсі відділення «Ветеринарна медицина» з 01.09.2020 року на денному відділенні. Строк закінчення навчання 25.06.2022 року (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною першою статті 199 Сімейного кодексу України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З приводу застосування статті 199 СК України Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15.05.2006 №3 у пункті 20 роз`яснив таке: «Обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим в матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу». Однією з умов стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Крім того, у більшості випадків навчання здійснюється на платній основі, для чого у повнолітніх дочки, сина відсутні кошти. Наступною умовою стягнення аліментів на повнолітню дочку, сина є спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я. При цьому враховується у платника аліментів наявність інших членів сім`ї, яких він (вона) зобов`язані утримувати за законом (непрацездатні батьки, неповнолітні діти, непрацездатні дружина, чоловік); розмір заробітної плати (доходу), а якщо на пенсії, - розмір пенсії; стан здоров`я - є тяжкохворим, інвалід І групи, яка потребує стороннього догляду тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] досягла віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, потребує матеріальної допомоги на навчання, оскільки навчається на денній формі, не має змоги працевлаштуватися, перебуває на утриманні своєї матері. Відомості про наявність у неї інших джерел доходів відсутні. Разом з тим, позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про потребу повнолітньої дочки і водночас спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Докази, на які посилається позивач, доводять потреби повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в допомозі з боку батьків, проте жодним чином не обґрунтовують заявлений розмір аліментів. Враховуючи матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, сімейний стан, вік відповідача, який є працездатним, з урахуванням обов`язку матері також утримувати повнолітню дочку поки вона навчається, суд, дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, як основних засад цивільного процесуального законодавства, вважає достатнім, розумним та справедливим визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача в частці, що відповідає 1/6 частині його доходів, який буде співмірним, реальним і відповідатиме потребам повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та платоспроможності самого відповідача, задовольнивши таким чином позов частково. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог. У порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial