Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення ним 23-х років, але не довше як до закінчення навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 14.06.2003 року вона зареєструвала із відповідачем шлюб, який за рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 26.12.2014 року, розірвано. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який на сьогоднішній день повнолітній та навчається на першому курсі ВСП «Немирівський фаховий коледж будівництва, економіки та дизайну ВНАУ» на денному відділенні на бюджетній основі. Син перебуває на утриманні позивачки, яка самостійно його утримувати не в змозі, та вони опинились у скрутному матеріальному становищі. Відповідач [PERSON] працює на посаді водія в ТОВ «Агробізнес», однак у добровільному порядку коштів на утримання сина не надає та не бере участі в його утриманні. Тому враховуючи, що син потребує матеріальної допомоги, позивач на підставі ст. 199 СК України просила стягнути аліменти із відповідача. Ухвалою від 19.11.2021 року у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 16.12.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання 17.01.2022 року учасники справи, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги повністю, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у визначений в ухвалі строк відзив суду не надав, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов такого. Частинами 1, 2 і 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В силу ст.ст. 12, 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони з 14.06.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 26.12.2014 року розірвано (справа № 671/2239/14-ц). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який на теперішній час є студентом денного відділення першого курсу Відокремленого структурного підрозділу «Немирівський фаховий коледж будівництва, економіки та дизайну Вінницького національного аграрного університету» в м. Немирів Вінницької області, що підтверджується довідкою № 22 від 12.09.2021 року. Відповідач проживає окремо від позивача та жодної матеріальної допомоги на утримання сина у зв`язку з його навчанням не надає. Наведені обставини підтверджуються письмовими матеріалами справи. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до\~ст.\~200\~СК України\~суд визначає\~розмір аліментів\~на повнолітніх\~дочку,\~сина у\~твердій грошовій\~сумі і\~(або)\~у частці\~від заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~з урахуванням\~обставин,\~зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, судом враховуються наступні обставини, та зокрема: відповідач є особою працездатного віку, добровільно не надає матеріальну допомогу повнолітньому сину [PERSON] , з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини. Таким чином суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина на період його навчання. Також суд бере до уваги, що позивач не працює, та як видно із витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Віньковецької селищної ради за № 2246 від 16.09.2021 року проживає разом із своїми дітьми. Водночас згідно з довідкою про доходи відповідача [PERSON] , виданою ТОВ «Агробізнес» від 24.11.2021 року за № 175, він займає посаду тракториста-машиніста у ТОВ «Агробізнес» та регулярно отримує заробітну плату. Тому враховуючи матеріальний стан відповідача, наявність у нього постійного заробітку та можливість надання матеріальної допомоги, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача на навчання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що є адекватним та співмірним з урахуванням всіх наведених вище обставин. Визначений розмір аліментів є реальним і дає змогу підтримати повнолітнього сина для забезпечення його життєдіяльності. Вирішуючи \~питання \~про стягнення\~судових витрат,\~суд керується\~п.\~3\~ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, яким передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Тому відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 гривень на користь Держави.

Outcome: approved