Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач), звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся 2010» (далі - відповідач) про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати. В обґрунтування позову позивач вказав, що йому на праві власності належить земельна ділянка, з кадастровим номером 3222785800:03:005:0034, площею 1,7485 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. 05.01.2016 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полісся 2010» було укладено договір оренди землі у простій письмовій формі (далі за текстом «Договір»), за умовами якого позивач передала відповідачу в оренду належну йому земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,7485 га, кадастровий номер 3222285800:03:005:0034, яка розташована на території Ніжиловицької сільської ради Макарівського району Київської області. Відповідно до п. 9 Договору орендна плата виплачується особисто Орендодавцю, або уповноваженій ним, згідно діючого законодавства особі, в розмірі 6% від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, що на момент укладання договору у грошовій формі становить 2529 грн 28 коп. Відповідно до п. 11 Договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням індексації. Відповідно до п. 12 Договору орендна плата вноситься щорічно (один раз на рік), не пізніше 30 грудня поточного року. Відповідач на прохання виплати кошти не реагує, ніяких пояснень з цього приводу не надає. На думку позивача, вбачається систематичне невиконання відповідачем договірних зобов`язань, а саме несвоєчасна сплата орендної плати у 2019-2020 роках. Враховуючи такі порушення у виконанні зобов`язань відповідачем, позивач не може бути впевнена і у подальшому виконанні ним умов договору . Станом на час подачі позову до суду, заборгованість з орендної плати складає 5058,56 грн. Позивач просить: - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся 2010», місцезнаходження юридичної особи: 08023, Київська область, Бучанський район, село Борівка, вулиця Центральна, будинок 32 А, ІПН 37341509, на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , кошти в сумі 5058 (п`ять тисяч п`ятдесят вісім) грн. 56 коп. заборгованості за Договором оренди землі, який укладено 05.01.2016 року в с. Ніжиловичі Макарівського району Київської області, який зареєстрований 24.09.2016 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме про державну реєстрацію іншого речового права за №15681384. - розірвати договір оренди землі, який укладено 05.01.2016 року в с. Ніжиловичі Макарівського району Київської області, який зареєстрований 24.09.2016 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме про державну реєстрацію іншого речового права за №15681384, укладений між [PERSON] , 1946 року народження, який помер [INFO] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полісся 2010» (місцезнаходження юридичної особи: Україна, 08023, Київська обл., Бучанський р-н, с. Борівка вул. Центральна, 32А, ІПН 37341509) та зняти його з державної реєстрації; - стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 04.06.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали суду від 04.06.2021 року та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 24.12.2021 року. Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду будь-яких клопотань та відзиву на позовну заяву не подав. У зв`язку з наведеним суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 05.01.2016 року між [PERSON] , 1946 року народження, який помер [INFO] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полісся 2010» (далі за текстом «Відповідач») було укладено договір оренди землі (далі за текстом «Договір»), за умовами якого [PERSON] передав відповідачу в оренду належну йому земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,7485 га, кадастровий номер 3222285800:03:005:0034, яка розташована на території Ніжиловицької сільської ради Макарівського району Київської області. Договір зареєстрований приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу 24.09.2016 року [PERSON] . Строк дії договору оренди становить 7 років; нормативна грошова оцінка на момент укладення договору становить 42154,62 гривень. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.03.2018 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1946 року народження, який помер [INFO] , є його син: [PERSON] - позивач по справі. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.03.2018 року, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,7485 га, кадастровий номер 3222285800:03:005:0034, яка розташована на території Ніжиловицької сільської ради Макарівського району Київської області. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер довідки: 64793789, 01.08.2016 зроблено запис про інше речове право, а саме право оренди земельної ділянки; орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЛІССЯ 2010», код ЄДРПОУ: 37341509, країна реєстрації: Україна; орендодавець: [PERSON] . Відповідно до п. 9 Договору орендна плата виплачується особисто Орендодавцю, або уповноваженій ним, згідно діючого законодавства особі, в розмірі 6% від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, що на момент укладання договору у грошовій формі становить 2529 грн 28 коп. Відповідно до п. 11 Договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням індексації. Відповідно до п. 12 Договору орендна плата вноситься щорічно (один раз на рік), не пізніше 30 грудня поточного року. У порушення умов договору ТОВ «Полісся 2010» прострочив виплату орендної плати за 2019 та 2020 рік, не сплативши орендну плату, не здійснив перегляд суми оренди та не сплатив пеню. Орендна плата за 2019 рік повинна бути виплачена не пізніше 30 грудня 2019 року. Орендна плата за 2020 рік повинна бути виплачена не пізніше 30 грудня 2020 року. Станом на травень 2021 року заборгованість орендарем не виплачена, чим порушено права орендодавця та недотримано умов Договору . Також матеріалами справи підтверджується надсилання позивачем та отримання відповідачем претензії орендодавця з вимогою досудового врегулювання спору та виплатою заборгованості за Договором. Вирішуючи даній спір суд, виходить також із наступного. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною 9 ст. 93 ЗК України також встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Відповідно до частини 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до статті 1 Закону України від 06.10.98 року № 161-ХІУ "Про оренду землі" (в редакції Закону України від 02.10.2003 року №1211-IV) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом статті 15 Закону України "Про оренду землі" орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією з істотних умов договору оренди землі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач у встановлений договором термін орендну плату за 2019 та 2020 рік не виплачував. Відповідно до частин 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Положеннями статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Частинами 3 та 4 ст. 31 Закону України "Про оренду землі", зокрема, передбачено, що відповідний договір може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом, його розірвання в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до п. 36 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: « враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Аналіз статей 525, 651 ЦК України та статті 31 Закону України «Про оренду землі» свідчить про те, що законодавець допускає можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом в постанові від 16 травня 2018 року в справі № 420/504/16-ц (провадження №61-6268св18). Крім того відповідно до ч. 1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: систематична несплата земельного податку або орендної плати. Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки доводи позивача викладені у позові знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, доведені належними та допустимими доказами та відповідачем не спростовані. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1816,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved