Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 08 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 02 листопада 2001 року вона, як член біржі, за результатами біржових торгів придбала у члена біржі [PERSON] житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , про що між ними було укладено Договір купівлі продажу нерухомого майна № 1087 від 02 листопада 2001 року, зареєстрований 02 листопада 2001 року в Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 1 14 грудня 2001 року на підставі вказаного договору Веселинівською філією ММБТІ їй було видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким придбаний житловий будинок зареєстрований і належить їй на праві особистої власності. До нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору вона не зверталася, оскільки в договорі купівлі-продажу зазначалось, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. В листопаді 2021 року позивач звернулася до Центру надання адміністративних послуг з метою зареєструвати місце проживання її сина в належному їй будинку. Для цього надала правовстановлюючі документи, а саме договір купівлі продажу нерухомого майна посвідчений Вознесенською універсальною товарно сировинною біржою, але їй було роз`яснено, що її право власності має бути зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 22 листопада 2021 року вона звернулася до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Веселинівської селищної ради Юзефчук І.О. з метою внести відомості про її право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, проте отримала відмову у вчиненні реєстраційних дій, оскільки відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на час укладення Договору, було передбачено, що договір купівлі продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. У зв`язку з цим та з метою нотаріального посвідчення укладеного між нею та [PERSON] договору вона звернулася до дочки продавця будинку [PERSON] та дізналася, що [PERSON] померла [INFO] . За вказаних обставин позивач [PERSON] позбавлена можливості розпорядитись належним їй майном, а тому звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , укладений 02 листопада 2001 року між нею та відповідачкою [PERSON] . Ухвалою суду від 20.12.2021 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представник відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Від головного спеціаліста юрисконсульта Стаднічук А.І. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника селищної ради, позов визнають повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо\~відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 02 листопада 2001 року позивач [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1087, згідно якого відповідач продала, а позивач купила житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8) . Зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна було зареєстровано в Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації 14 грудня 2001 року за реєстровим № 571 (а.с. 9). В листопаді 2021 року позивач звернулася до Центру надання адміністративних послуг з метою зареєструвати місце проживання її сина в належному їй будинку. Для цього надала правовстановлюючі документи, а саме договір купівлі продажу нерухомого майна посвідчений Вознесенською універсальною товарно сировинною біржою, але їй було роз`яснено, що її право власності має бути зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 22 листопада 2021 року позивач звернулася до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Веселинівської селищної ради Юзефчук І.О. з метою внести відомості про її право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, проте отримала відмову у вчиненні реєстраційних дій, оскільки відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на час укладення Договору, було передбачено, що договір купівлі продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин (а.с. 7), а тому звернулася до суду. Згідно свідоцтва про смерть виданого відділом РАГСу Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області від 17.12.2003 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 13) Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з об`єктивних причин неможливе (сторона договору, а саме продавець, померла, право власності на майно зареєстроване за покупцем), що перешкоджає позивачу належним чином розпорядитися будинком. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу житлового будинку було укладено 02.11.2001 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Зобов`язання за договором купівлі-продажу житлового будинку сторонами були виконанні. Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. З досліджених судом доказів встановлено, що дійсно сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі продажу, а саме позивач прийняла зазначене майно та документи, сплатила [PERSON] за житловий будинок грошові кошти та користується ним протягом 20 років, відповідачі при цьому позовні вимоги визнали. \~ \~ \~ \~Таким чином, враховуючи те, що сторони договору обумовили всі його істотні умови та частково виконали взяті на себе зобов`язання, однак відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, договір купівлі-продажу житлового будинку необхідно визнати дійсним та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок. \~ \~ \~ \~На підставі вищевказаного,

Outcome: approved