Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Ніколенко Вікторія Валеріївна, з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид Сергій Миколайович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого за виконавчим написом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.10.21р. ним було отримано СМС повідомлення від АТ КБ Приватбанку про те, що на картковому рахунку, що відкритий у АТ КБ «Приватбанк» для отримання грошового забезпечення (зарплатних виплат) у 9 державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління ДСНС України у Донецькій області, арештовано кошти у сумі 8804,66 грн. на виконання Постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 67080260, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журид Сергієм Миколайовичем. Засобами електронного зв`язку позивачу вдалося отримати від приватного виконавця копію постанови про арешт коштів боржника від 22.10.2021р. ВП №67080260 та копію виконавчого напису від 15.06.2021р. №169990, який видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. З цих документів позивач дізнався, що відносно нього здійснюється примусове виконання за виконавчим документом - виконавчий напис від 15.06.2021р. №169990, стягувачем зазначено ТОВ «ФК Дебт Коллекшн», сума стягування складає 7640,60 грн. (сім тисяч шістсот сорок гривень 60 копійок). Виконавчий напис від 15.06.2021р. №169990, який видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та на підставі якого відносно позивача відкрито виконавче провадження, він вважає незаконним виходячи з наступного: - у нього взагалі не існує будь - яких зобов`язань та на будь-яку суму перед ТОВ «ФК Дебт Коллекшн»; - більш того, у нього не існує перед іншими юридичними чи фізичними особами будь-яких зобов`язань, відносно вимог про виконання яких не сплив би строк позовної давності та відносно яких за законом можна б було відступити до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» права вимоги; - у виконавчому написі зазначено, що місцем народження позивача є [PERSON] , що не відповідає дійсності, оскільки в його паспорті визначено місце народження - с. Сергіївка Красноармійського району Донецької області; - у виконавчому написі вказано, що позивач нібито має дві адреси, і місцем проживання визначено невідому йому адресу: [ADDRESS] , що не відповідає дійсності. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу II Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - «Перелік»). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті «Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.» Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. Також із змісту вищевказаних нормативних актів та із змісту правових позицій, що сформовані судами за результатами розгляду аналогічних справ, витікає, що перед вчиненням виконавчого напису нотаріусом не повинні братися до уваги документи, з яких неможливо встановити наявність безспірної заборгованості, оскільки, такі документи не відображають інформацію щодо здійснення боржником останньої оплати, з цих документів не вбачається яким саме чином нараховувались відсотки чи інші складові заборгованості (якщо така існує), тобто не можливо встановити дійсний розмір заборгованості. В свою чергу, це означає, що фактично нотаріус з таких документів не може встановити чи дійсно боржником допущено прострочення платежів та чи дотримано кредитором (стягувачем) строки звернення за вчиненням виконавчого напису та чи дійсно новому кредитору (стягувачу) могло перейти право вимоги з урахуванням строку позовної давності. При цьому слід зазначити, що у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Жодна з вищевказаних умов для вчинення виконавчого напису відносно мене відповідачем та нотаріусом не додержані та не реалізовані. Позивач зазначає, що не отримував ні від відповідача, ні від нотаріуса, ні від іншої особи, яка могла би бути відносно нього кредитором, жодних листів, повідомлень, вимог, попереджень чи будь-якої іншої інформації про наявність грошової заборгованості. Крім того, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, але позивач не укладав з будь-якою особою нотаріально посвідченого договору, на підставі якого ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» мав би право отримати відносно нього право вимоги грошових сум. Повідомлень про відступлення прав вимоги він теж не отримував. Адреса боржника ( [ADDRESS] ). яку зазначено в постанові приватного виконавця про арешт коштів боржника, не є та ніколи не була адресою позивача. На його переконання ця надумана нібитойого адреса з`явилася для того, щоб стягувач (відповідач по справі) мав можливість звернутися за вчиненням виконавчого напису саме до нотаріуса та приватного виконавця не за місцем його проживання. Таким чином, стягувач-відповідач по справі звернувся за вчиненням виконавчого напису за відсутністю у позивача безспірної перед ним заборгованості. За таких умов виконавчий напис від 15.06.2021р. №169990, який видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та на підставі якого відносно позивача відкрито виконавче провадження, є незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивач зазначає, що у зв`язку з розглядом справи він поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3200,00 гривень. Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 15.06.2021р. №169990, який видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн», ідентифікаційний код юридичної особи 44243120, заборгованість в загальному розмірі 7640,60 грн. з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису, стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Ухвалою суду від 04 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 03 грудня 2021 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та прийнято заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог, згідно якої він просить стягнути з відповідача на його користь 7640 (сім тисяч шістсот сорок) гривень 60 копійок, як повернення стягнутого на підставі ст.1212 ЦК України та 1164 (одна тисяча сто шістдесят чотири) гривні 06 копійок у якості відшкодування збитків, понесених на оплату витрат на виконавче провадження, виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця. До судового засідання позивач, представник позивача не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник відповідача ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» до судового засідання 03 грудня 2021 року, 13 січня 2022 року не з`явився, відзиву, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надав. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид Сергій Миколайович до судового засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надав. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович до судового засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надав. Третя особа - представник АТ КБ «Приватбанк» до судового засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надав. Відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; Частина 4 цієї статті передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частина 1 статті 280 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 11 розділу ІІІ ЦПК України. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням викладеного, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журид Сергія Миколайовича 22.10.2021 накладено арешт на кошти боржника у виконавчому провадженні №67080260 з примусового виконання виконавчого напису №169990, виданого 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» суми боргу в розмірі 7640,60 гривень (а.с.12-13). Виконавчий напис, який позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 15 червня 2021 року, зареєстровано в реєстрі за № 169990. У виконавчому написі зазначено, що нотаріус на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172, вчинив виконавчий напис, яким пропонує стягнути на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» заборгованість, що виникла за кредитним договором №2763714918/251440 від 26 лютого 2020 року, укладеним із первісним кредитором - ТОВ «Гоуфінгоу», право вимоги за яким було відступлено до нового кредитора - ТОВ «ФК «Сіті Фінанс груп» відповідно до договору факторингу №1-31/05/2021 від 31 травня 2021 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс груп» набуло право вимоги нового кредитора до позичальника за кредитним договором. В подальшому між ТОВ «ФК Сіті Фінанс груп» та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» було укладено договір №1-03/06/2021 про відступлення прав вимоги від 03 червня 2021 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» набуло право Нового кредитора до позичальника за кредитним договором. Згідно вказаного виконавчого напису: Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.02.2020 року по 09.06.2021 року. Сума заборгованості складає 6440,60 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000,00 гривень; сума заборгованості за відсотками та комісіями - 4440,60 гривень. За вчинення виконавчого напису стягнуто плати зі стягувача, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 7640,60 гривень (а.с.14). Розрахунок заборгованості за вказаний період не наведений. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 87 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 цього закону встановлює умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності виконавчий напис видається у межах цього строку. Стаття 89 закону передбачає, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувана; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачується стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріусу. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 2 цього Переліку передбачено, що кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Верховний суд України у справі за № 6-887цс17 висловив правову позицію, та зазначив, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. За виконавчим написом з позивача стягнуто заборгованість в розмірі 7640,60 гривень. Розрахунок заборгованості за кредитним договором суду не надано. Позивач заперечує існування боргових зобов`язань перед відповідачем, заперечує безспірність нарахованої суми заборгованості, таким чином, при зверненні фінансової установи до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості у [PERSON] була можливість оспорювати розрахунок боргу та ставити перед судом питання про застосування строку позовної давності. Нотаріус при посвідченні виконавчого напису на це не звернув уваги. Як роз`яснено у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Проте, стягувачем не надано жодних документів, які визначені законодавством, в підтвердження наявності заборгованості, періоду її виникнення, розрахунку заборгованості тощо. Вказані обставини не дають суду підстав вважати вказаний у виконавчому написі розмір заборгованості позичальника безспірним, а виконавчий напис винесеним відповідно до чинного законодавства України. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача. Нормами чинного законодавства України передбачено такий спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виконавчий напис № 169990, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 15 червня 2021 року, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Що стосується позовних вимог щодо повернення позивачу безпідставно стягнутих сум, суд зазначає наступне. Вказаним рішенням виконавчий напис 169990, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 15 червня 2021 року, визнано судом таким, що не підлягає виконанню. Згідно виписки АТ КБ «Приватбанк» від 29.11.2021 №KRKLUT7M5UPKHCCK по витратам по картці [PERSON] 15.11.202021 з карткового рахунку позивача було проведено списання грошових коштів згідно виконавчого документу №16990 від 15.06.2021 в сумі 8804,66 гривень (а.с.53). Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (стаття 1213 цього Кодексу). Аналіз статті 1212 ЦК України цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, оцінюючи зміст спірних відносин судом встановлено, що виконавчий напис, на підставі якого з карткового рахунку позивача проведено стягнення під час здійснення виконавчих дій, будучи визнаний таким, що не підлягає виконанню, втратив свою силу, що в свою чергу стало підставою для повернення відповідачем безпідставно набутих коштів. Таким чином, ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» безпідставно набуло грошові кошти, які належать [PERSON] . Статтею 1213 ЦК України визначено порядок повернення в натурі безпідставно набутого майна, зокрема, передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин статті 1212 ЦК України та вважає за належне стягнути з відповідача ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» на користь позивача суму безпідставно набутих грошових коштів, стягнутих за виконавчим написом, який визнаний таким, що не підлягає виконанню, у розмірі 7640,60 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 908,00 гривень за позовні вимоги та 454,00 гривень за заяву про забезпечення позову. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1362,00 гривень. Позивач також просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу адвоката. Відповідно до статті 133 КЗпП України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 3 цієї статті передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, крім інших, на професійну правничу допомогу . Згідно частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Відповідно до наданого договору про надання професійної правничої допомоги від 02 листопада 2021 року (а.с.23) та додаткової угоди №1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 02 листопада 2021 року (а.с.24, 54) вартість послуг адвоката із надання професійної правничої допомоги у справі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого за виконавчим написом складає 3200 гривень. Враховуючи викладені обставини справи, а саме те, що позивач був вимушений звертатися за правничою допомогою, витрачаючи на це грошові кошти, враховуючи складність справи, те, що позовні вимоги задоволені, суд вважає, що, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, за надання правничої допомоги адвокатом на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3200 гривень.

Outcome: approved