Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Виклад позиції позивача Позивач [PERSON] зазначає, що під час обшуку його житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] було вилучено належне йому майно, а саме три мисливських рушниці та 67 і 18 набоїв до них. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді клопотання про арешт такого майна повинно було бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно повинно бути повернуто особі у якої було вилучено. Ухвалою Немирівського районного суду від 22.02.2021 року, справа № 930/370/21 було зобов`язано слідчого повернути вилучене майно. Однак, позивачу були повернуті лише рушниці, а набої не повернуто. Як зазначає позивач, що за час перебування під слідством та судом йому були заподіяні душевні страждання внаслідок психічного впливу, що призвело до погіршення та позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми на роботі, порушення моральних життєвих зв`язків, що вимагало додаткових зусиль для організації життя. За таких обставин [PERSON] вважає, що йому такими діями була завдана як моральна так і майнова шкода, а тому він має право на її відшкодування. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначається судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом виходячи із мінімальної заробітної плати встановленої законодавством на момент відшкодування. Тому позивач вказує, що вартіть вилучених набоїв, а саме 67 патронів х 35 гривень становить 2345 гривень і це є майнова шкода. Що стосується моральної шкоди, яка була спричинена незаконною бездіяльністю слідчих органів позивач позивач її оцінює у розмірі 10 000 гривень. Тому просить суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його корить 2345 гривень майнової шкоди, а також 10 000 гривень моральної шкоди. Виклад клад позиції відповідача. Представник відповідача [PERSON] подав відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог скориставшись пропозицією суду викладеною в ухвалі від 15.07.2021 року. Свої заперечення на позов мотивує тим, що до чергової частини Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області 30.09.2019 року надійшло звернення [PERSON] , жителя с. Мухівці Немирівського району про те, що в ніч з 29 на 30.09.2019 року невстановлена особа шляхом вільного доступу проникла до гаражного приміщення, звідки викрала електроінструмент та мисливську гладкоствольну рушницю ІЖ- 58, мобільний телефон «Samsung 15». Відомості про вказане кримінальне правопорушення СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області 01.10.2019 року було внесено до Єдиного реєстру, досудових розслідувань за №12019020240000465 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Крім того, було встановлено, що в цей же день до Немирівського ВП надійшло звернення [PERSON] , [INFO] , жителя с. Мухівці Немирівського району про те, що в ніч з 29 на 30.09.2019 року невстановлена особа шляхом вільного доступу проникла до гаражного приміщення, звідки викрала дві каністри з бензином ємністю 40 л. марки А95 та А92, а також пневматичну гвинтівку марки «hatsan qesti». Відомості про вказане кримінальне правопорушення СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області 01.10.2019 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019020240000464 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. В ході проведення досудового розслідування, проведено обшук по місцю проживання [PERSON] , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Самсунг J5», який було викрадено з домогосподарства [PERSON] . Як повідомив [PERSON] , що даний телефон він придбав в незнайомого чоловіка похилого віку худорлявої тілобудови за грошові кошти в сумі 400 гривень в центрі м. Немирів по вул. Горького, поблизу пивного ларька «Бердичівске». В ході подальшого досудового розслідування було встановлено, що причетним до вчинення крадіжки із домоволодіння [PERSON] являється [PERSON] , , який є раніше судимим за вчинення аналогічних злочинів, за вчинення яких неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі з яких звільнився 18.06.2019 року. При опитуванні [PERSON] зізнався про те, що здійснив вищевказані злочини, проте викрадені ним речі продав невстановленим особам. Таким чином, з метою встановлення місця знаходження викраденої мисливської рушниці ІЖ- 58, яку було викрадено у [PERSON] працівниками кримінальної поліції вживалися заходи щодо відпрацювання мисливців, які полюбляють займатися незаконним полюванням та які можуть зберігати не зареєстровану для такого використання зброю. Тому було отримано інформацію оперативного характеру, що [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , який по наявній оперативній інформації являвся власником мисливської зброї та який являється любителем полювання. Однак відносно [PERSON] у 2018 році за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України було скеровано обвинувальний акт до суду та позбавлено його дозволу на зберігання зброї. У подальшому в ході оперативного відпрацювання [PERSON] , було отримано інформацію, що останній надалі займається незаконним полюванням та можливо зберігає зброю, яку він міг придбати у осіб які б мали на меті таку зброю збути. В подальшому під час проведених заходів було опитано жителів з числа осіб, які проживають неподалік [PERSON] , де було встановлено, що на даний час [PERSON] таємно зберігає за місцем свого проживання мисливську гладкоствольну рушницю. Виходячи із отриманої інформації та з метою подальшого відшукування речових доказів і відпрацювання оперативної версії щодо продажу викраденої мисливської рушниці у [PERSON] , розглядався варіант, що [PERSON] міг придбати мисливську рушницю ІЖ-58 у [PERSON] , який являється причетним у вчиненні даної крадіжки. В подальшому на підставі ухвали слідчого судді старшим слідчим СВ ВП№5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Якименком І.М. з метою відшукання мисливської рушниці ІЖ-58 12 калібру було проведено обшуки за місцем проживання [PERSON] , [ADDRESS] , а також за адресою [ADDRESS] . В ході проведення санкціонованого обшуку за адресою [ADDRESS] вилучено предмети, ззовні схожі на патрони до мисливської гладкоствольної зброї у кількості 67 одиниць, з яких 23 патрони мисливськими патронами 32 калібру та 44 патрони являються мисливськими патронами 16 калібру; В тому числі, під час даного обшуку вилучені патрони в кількості 18 одиниць, які згідно висновку експерта являються 17 патронів 12 калібру до гладкоствольної рушниці 12 калібру,- 1 патрон 16 калібру до гладкоствольної рушниці 16 калібру. Також, під час обшуку вилучено три предмета, ззовні схожі на мисливську гладкоствольну зброю, яка згідно висновку балістичної експертизи є рушниця «ИЖ-К» із № [NUMBER] , 32 калібру виробництва СРСР, рушниця «Наеnel» із № [NUMBER] 16 калібру виробництва Німеччина, двохствольна мисливська рушниця № [NUMBER] , 12 калібру виробництва м. Льєж, Бельгія. Під час проведення обшуку за адресою [ADDRESS] вилучено 26 одиниць патронів 12 калібру до гладкоствольної рушниці 12 калібру, В ході досудового розслідування установлено, що син [PERSON] , [PERSON] є власником мисливської гладкоствольної зброї ІЖ-К, № [NUMBER] , 32 калібру та «Sauer», 16 калібру № [NUMBER] . Вказану зброю та боєприпаси до даної зброї [PERSON] повернуто, про що написано відповідні розписки. Тому представник відповідача вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди є безпідставними, оскільки вилучені під час обшуку набої 12 калібру не підлягають поверненню власнику зброї, по причині відсутності дозволу на зброю вказаного калібру, окрім того позивач не звертався до органу досудового розслідування із відповідними заявами про повернення набоїв 12 калібру. Тому заявлені позовн вимоги не визна та просив у задовленні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Викладення пояснень співвідповідача щодо заявленого позову. Представник Державної казначейської служби України подав відзив на позовну заяву [PERSON] із викладенням своїх заперечень щодо позову. У відзиві зазначає, що звертаючись до суду із вимогою про відшкодування майнової та моральної шкоди позивач посилається на вимоги ст.ст. 1.167, 1176 ЦК України та Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Однак, подаючи позов позивачем не дотримано вимоги процесуального законодавства, що ставляться до позовної заяви. Як зазначає представник відповідача Державної казначейської служби України, що статею 48 ЦПК України передбачено, що у цивільному процесі позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Державна казначейська служба України є самостійною юридичною особою, здійснює обслуговування бюджету та самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями, ніяких порушень прав та законних інтересів позивача не допускала і будь-які зобов`язання перед позивачем у неї відсутні. Тому представник відповідача вважає, що вимоги позивача про стягнення з Державної казначейської служби України 2345,00 грн майнової шкоди та 10000,00 грн моральної шкоди є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства. У своїй позовній заяві позивач [PERSON] зазначає, що під час проведеного обшуку 11.03.2021 за адресою [ADDRESS] , у нього було вилучено 3 мисливських рушниці, а також 67 і 18 набоїв до них. Також, надана позивачем в підтвердження своїх позовних вимог ухвала Немирівського районного суду Вінницької області від 22.02.2021 у справі № 930/370/21, що винесена за результатами розгляду скарги [PERSON] про визнання бездіяльності слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого під час обшуку майна протиправною та зобов`язати слідчого СВ ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області негайно повернути три мисливські рушниці, 67 і 18 набоїв до них, не містить висновків про незаконність дій слідчого. Зазначеною ухвалою слідчий суддя лише зобов`язав слідчого СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Якименка І.М. повернути позивачу тимчасово вилучене майно, а саме: гладкоствольну рушницю [ADDRESS] , та гладкоствольну рушницю ІЖ-17, 32к, а також набої до них. В частині повернення третьої рушниці суд відмовив через відсутність у позивача дозвільних документів на дану рушницю. У своїй позовній заяві позивач просить стягнути на його користь 2345 грн, що становить вартість 67 патронів. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію накладної №46 від 13.03.2021 у якій зазначено 12 найменувань патронів різних калібрів, вартість яких коливається від 12,30 грн/патрон до 35,00 грн/патрон. Однак, представник відповідача вважає, що надана позивачем копія накладної № 46 від 13.03.2021 не є належним доказом щодо підтвердження його позовних вимог, оскільки позивачем не конкретизовано, які саме набої у нього були вилучені, їх назви, компанії виробники, калібрів, середньоринкової вартості за штуку. Крім того, вказана накладна не може підтверджувати вартість вилучених у нього набоїв з огляду на її зміст, а саме, що в останній зазначено, що від [PERSON] прийнято [PERSON] 12 патронів на загальну суму 246,30 грн. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вважає представник відповідача, що позивач ніяким чином не обґрунтовував наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Обґрунтування позивачем моральної шкоди носить лише декларативний характер. Позивачем в установленому порядку не надано жодного належного, допустимого, достовірного доказу щодо наявності неправомірної поведінки відповідачів та спричиненої моральної шкоди, причино-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та шкодою, що в свою чергу виключає цивільну відповідальність за заподіяну моральну шкоду та вказує про відсутність підстав для її відшкодування. З огляду на вищевикладене, представник Державної казначейської служби України вважає, позовну заяву [PERSON] про відшкодування на його користь майнової та моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України абсолютно безпідставною та необґрунтованою, а тому просив у задоволенні позову відмови. Заяви, клопотання позивача, відповідачів 15.09.2021 року від представника відповідача ГУНП у Вінницькій області надійшла письмова заява про перенесення судового засідання та надати можливість ознайомитися з матеріалами цивільної справи. 28.09.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про залучення у справу відповідача Державну Казначейську службу України. 15.11.2021 року від представника Державної казначейської служби України надійшло клопотання про участь у судовому засідання в режимі відео конференції. 20.11.2021 року від представника позивача адвоката Гонтара надійшла письмова заява провести підготовче судове засідання у відсутність позивача та його представника. 10.01.2022 року від представника Державної казначейської служби України Бубела Н.А. надійшло письмове клопотання перенести слухання цивільної справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 26.04.2021 року було залишено без руху та позивачу був наданий строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 14.05.2021 року позовну заяву [PERSON] було повернуто позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків. Після надходження цивільної справи з Вінницького апеляційного суду, 15.07.2021 року ухвалою суду було прийнято позовну заяву [PERSON] суддею до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16.11.2021 року у задоволенні клопотання Державної казначейської служби України було відмовлено про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції 23.11.2021 року ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази В судовому засіданні представник позивача адвокат Гонтар В.А. позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що відповідно до ухвали слідчого судді Немирівського районного суду у домогосподарстві позивача було проведено обшук та вилучено набої і мисливські рушниці. Позивачем було подано скаргу на бездіяльність слідчого і ухвалою суду від 20.02.2021 року вимоги скаржника були задоволенні частково та було зобов`язано слідчого негайно повернути позивачу тимчасово вилучене майно, а саме: гладкоствольну рушницю Зауер, 16 к. № [NUMBER] та гладкоствольну рушницю ІЖ-17, 32 к. № [NUMBER] , а також набої до них. Як зазначає представник позивача, що слідчий повинен був не пізніше наступного дня повернути вилучене майно, однак слідчий не дотримався усіх вимог закону та вилучене майно не було повернуто у строк передбачений законом . Мисливські рушниці та набої були повернуті пізніще, однак набої були зіпсовані, а саме відстріляні у зв`язку з проведенням експертизи, тому повернули лише гільзи. Враховуючи дані обставини представник позивача вважає, що його довірителю була заподіяна матеріальна шкода, а також через дані обставини була заподіяна й моральна шкода Матеріальну шкоду позивач оцінює в сумі 2345 гривень, а моральну в сумі 10000 гривень. Просив суд позовні вимоги задовольнити та стягнути з Державного казначейства України моральну та матеріальну шкоду. Позивач [PERSON] в судовому засідані надав послідовні пояснення, які узгоджуються із поясненнями його представника адвоката Готара А.В., просив суд задовольнити позовні вимоги та стягнути на його користь матеріальну та моральну шкоду. Представник відповідача [PERSON] надав суду пояснення, що дійсно підствою для проведення обшуку стало те, що до чергової частини Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшло два звернення від осіб про крадіжку. Оскільки були викрадена мисливська зброя, тому в поле зору поліці попав громадянин [PERSON] батько позивача, який є мисливцем та вже був притягнутий за ч. 1 ст. 263 КК України та було скеровано обвинувальний акт до суду та позбавлено його дозволу на зберігання зброї. У подальшому в ході оперативного відпрацювання [PERSON] , було отримано інформацію, що останній надалі займається незаконним полюванням. Тому на підставі ухвали слідчого судді були проведені обшуки за двома адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] . В ході проведення обшуку по [ADDRESS] вилучено патрони до мисливської гладкоствольної зброї у кількості 67 одиниць, з яких 23 патрони мисливськими патронами 32 калібру та 44 патрони являються мисливськими патронами 16 калібру; В тому числі, під час даного обшуку вилучені патрони в кількості 18 одиниць, які згідно висновку експерта являються 17 патронів 12 калібру до гладкоствольної рушниці 12 калібру, 1 патрон 16 калібру до гладкоствольної рушниці 16 калібру. Також, під час обшуку вилучено три предмета, ззовні схожі на мисливську гладкоствольну зброю, яка згідно висновку балістичної експертизи є рушниця «ИЖ-К» із № [NUMBER] , 32 калібру виробництва СРСР, рушниця «Наеnel» із № [NUMBER] 16 калібру виробництва Німеччина, двохствольна мисливська рушниця № [NUMBER] , 12 калібру виробництва м. Льєж, Бельгія. Під час проведення обшуку за адресою [ADDRESS] вилучено 26 одиниць патронів 12 калібру до гладкоствольної рушниці 12 калібру, В ході досудового розслідування установлено, що син [PERSON] , [PERSON] є власником мисливської гладкоствольної зброї ІЖ-К, № [NUMBER] , 32 калібру та «Sauer», 16 калібру № [NUMBER] . Вказану зброю та боєприпаси до даної зброї [PERSON] повернуто, про що написано відповідні розписки. Як зазначає представник відповідача,сам позивач не звертався до слідчого та не повідомляв, що він є власником вилученого майна, мисливської зброї та набоїв. Набої 12 калібру позивачу не були повернуті, оскільки він не мав права на їх зберігання, щодо неповернення набоїв які не мають право перебувати у власності мисливця представник відповідача зіслався на п 12.23. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів затвердженої наказом МВС України від 21.08.98 № 622 визначено, що громадянам, які мають у власності мисливську гладкоствольну зброю, дозволяється придбання, зберігання та перевезення затворів (затворів із затворними рамами) до зброї відповідної моделі (за наявності дозволу на право зберігання та носіння такої зброї); придбання комплектуючих до мисливських набоїв (гільзи, мисливський порох, капсулі, дріб тощо) без отримання додаткового дозволу органів поліції на їх придбання, а також спорядження патронів до мисливської гладкоствольної зброї для особистого використання. Тому вважає, що вимога про стягнення майнової шкоди не підтверджена належними доказами, оскільки сума даної шкоди яку просить стягнути позивач нічим не підтверджується, і сума яка зазначена у накладній, що надана позивачем у якості доказу, не дає підтвердження для суду про вартість набоїв на момент їх вилучення, окрім того при матеріалах справи відсутній висновок експерта про вартість вилученого майна. Що стосується моральної шкоди то представник відповідача зазначає, що така шкода позивачем також не підтверджена належними і допустимими доказами. Тому у задоволенні позову просив суд відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено що згідно ухвали слідчого судді Немирівськогго районного суду було здійснено заходи забезпечення кримінального провадження і було проведено обшук та вилучено належне позивачу майно, а саме мисливські набої до рушниць та самі мисливські рушниці. Позивач та його представник вважають, що у зв`язку з неналежним виконанням ухвали слідчого судді від 22.02.2021 року, якою було задовлено скаргу позивача частково на неправомірні дії слічого, невчасно повернули належне [PERSON] майно, а коли його повернули то було виявлено, що окрім мисливських рушниць повернули відстріляні набої, тобто не такі набої які були вилучені під час обшуку. Тому у позивача виникла потреба у відшкодуванні завданої йому матеріальної та моральної шкоди повязаної з діями слідчих органів. З матеріалів справи вбачається, що усі слідчі дії виконувались відповідно до вимог закону на підставі судових рішень, і належне майно позивачу було повернуто ,про що свідчать відповідні розписки за власноручним підписом позивача. А тому заявлені позивачем позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними доказами. Відповідач Державна казначейська служба України подала відзив відповідно до якого заперечує щодо відшкодування завданих збитків [PERSON] посилаючись на вимоги Закону України від 01.12.1994 №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон №266) та ст. 1176 Цивільного кодексу України.Оскільки ,право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (4.2 ст.1176 ЦК України). У даному випадку представник відповідача вказує на те, що виконуючи ухвалу слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 22.02.2021 у справі № 930/370/21, що винесена за результатами розгляду скарги [PERSON] про визнання бездіяльності слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого під час обшуку майна протиправною та зобов`язати слідчого СВ ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області негайно повернути три мисливські рушниці, 67 і 18 набоїв до них, не містить висновків про незаконність дій слідчого, оскільки слідчий є незалежною особою у проведенні слідчих дій. А заявлена вимога про відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивачем жодним чином не обґрунтована та заявлена в супереч вимогам закону, оскільки Державна казначейська служба України є самостійною юридичною особою, здійснює обслуговування бюджету та самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями, однак, жодних порушень прав та законних інтересів позивача не допускала і будь-які зобов`язання перед позивачем у неї відсутні. Усвоєму відзиві просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач посилаючись, як на належний доказ копію накладної № 46 від 13.03.2021 року вказує на вартість вилучених у нього набоїв, а тому визначив завдану йому майнову шкоду.Однак ознайомившись із накладною, яка долучена до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що дана накладна жодним чином не підтверджує вартість таких набоїв і дослідження такої накладної не зрозуміло кому такі набії відпускалися. П. 12.23. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів затвердженої наказом МВС України від 21.08.98 № 622 визначено, що громадянам, які мають у власності мисливську гладкоствольну зброю, дозволяється придбання, зберігання та перевезення затворів (затворів із затворними рамами) до зброї відповідної моделі (за наявності дозволу на право зберігання та носіння такої зброї); придбання комплектуючих до мисливських набоїв (гільзи, мисливський порох, капсулі, дріб тощо) без отримання додаткового дозволу органів поліції на їх придбання, а також спорядження патронів до мисливської гладкоствольної зброї для особистого використання. З обсягу визначених законодавством законів та змін до них, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] купуючи дані мисливські набої до мисливської зброї у визначеному законом порядку для їх використання та відповідного калібру, повинен був надати на огляд суду у якості належного доказу накладну у якій містяться реквізити відділу мисливського магазину,який мажє ліцензію на право торгівлі мисливською зброєю та боєприпасами, а також додатиу якості доказу на підставі якого документу він придбав боєприпаси до мисливської зброї та надати ліцензію цього мисливського закладу, що здійснює продаж товарів для мисливців, які мають відповідний квиток, окрім того видаткова накладна № 46 від 13.03.2021 року, яку як на доказ посилається позивач та вважає, що вона оформлена відповідно до положень чинного законодавства, не містить відомості про вчинення операції між позивачем та продавцем та не є підставою для визнання такої операції проведеною або дійсною,оскільки вона навіть не містить реквізитів ні провадця ні покупця, і відпуск товару мисливських набоїв був прийнятий від особи [PERSON] , а здав особа [PERSON] , а тому суд вважає це є неналежним та недопустимим доказом отримання позивачем товару, визначеного цією накладною та на суму, що в ній зазначена (а.с.15). Тому така накладна як неналежний доказ не підтверджує вартість вилучених у нього набоїв з огляду на її зміст, на загальну суму 2345 грн і суд вважає такий доказ неналежним.. Окрім, того оцінюючи надані як доказ розписки позивача про отримання вилученого у нього майна суд вбачає їх достовірним доказом того, що відповідач отримав від працівників поліції вилучене у нього майно, що підтвердив це своїм підписом, оскільки він є мисливець та розрізняє набої які були у нього вилучені від набоїв, які йому повернули, а тому на думку суду він сам власноруч це підтвердив. (а.с.56,57) Окрім того, обгрунтовуючи своє право на відшкодування завданої шкоди позивач керується нормами Закону України від 01.12.1994 №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон №266) та ст. 1176 Цивільного кодексу України.Однак,право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (4.2 ст.1176 ЦК України). Відповідно до ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють опвративно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено вичерпний перелік підстав для відшкодування шкоди громадянину завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Незаконними діями слід вважати таку поведінку посадових осіб, яка протирічить приписам процесуального закону.Жодного доказу про визнання дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду незаконними позивачем не надано. Тому, заявлена вимога про відшкодування майнової шкоди, не знайшла свого підтвердження при дослідженні наданих позивачем доказів на відшкодування таких заподіяних збитків. Щодо відшкодування моральної шкоди то суд вважає, що така вимога не підтвердження належними доказами, Оскільки необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18). Відповідно доч.4ст.263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Тааим чином суд дійшов до висновку, що позивачем не обґрунтована завдана йому моральна шкода, оскільки не надано доказів, якою дією чи бездіяльністю органом слідства була завдана така шкода, також позивач не обґрунтував наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою відносно нього. Тобто позивачем не надано доказів якими незаконними рішеннями чи бездіяльністю відповідачем йому була завдана така шкода. Тому обсягу належних та допустимих доказів наданих позивачем та оцінених у судовому засіданні, суд дійшов до переконання, що доводи позивача про спричинення йому майнової та моральної шкоди не інакше як , є надуманими, а тому суд оцінює їх критично. На думку суду позивач не надав на огляд суду належні та достворіні докази, які були б визнані судом належними та підтверджували заявленні позовні вимоги. Суд визнає належними та допустими докази представників відповідачів відповідно до яких вбачає, що надані ними докази з обсягу їх доведеності підтверджують про відсутність належного спору. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до ст.ст. 3, 56 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності. Відповідно до вимог ч.1, ч.2, ч.7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.1, п.1 ч.1 ст.2, ч.ч.5, 6 ст.4, ч.ч.2,3 ст.13 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття справи судом апеляційної інстанції за відсутністю в діях особи складу злочину. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Положенням п.п.5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року, роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діють на час розгляду справи. Передбачене ч. 5 ст. 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Крім того, у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року, роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 Про судове рішення у цивільній справі , враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Також в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом . Таким чином, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу, наданого позивачем та відповідачами , а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що йому діями слідчих органів ВП № 5 Вінницького РУП ВП ГУНП У Вінницькій області було завдано майнової та моральної шкоди, оскільки позивач зберігав зброю поза своїм житлом, з відповідними заявами до слідчого про повернення належного йому майна не звертався, підтвердив розписками, що майно йому було повернуто. Що стосується набоїв до мисливської рушниці калібру 12, якої [PERSON] не є власником, то суд вважає, що у органу слідства були усі наявні підстави відповідно до вимог закону такі набої позивачу не повертати. Тому суд вважає, що вимога позивача про стягнення майнової шкоди не знайшла свого підтвердження. Вказані обставини, на думку суду, не могли також призвести до порушення нормальних життєвих зв`язків та негативно вплинути на почуття та душевний стан позивача, що завдало йому душевних та моральних страждань, тому моральна шкода також не підлягає - відшкодуванню. Визначений розмір позивачем моральної шкоди, суд виходячи з вимог розумності та справедливості, важжає не доведеним та таким, що не ґрунтується на наявності перенесених позивачем моральних страждань і не підтверджений належними доказами. Позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України стороною позивача не було надано належних, допустимих та достовірних доказів вказаному. Висновки суду З огляду на викладене, виходячи із засад розумності та справедливості, суд, оцінюючи докази, надані позивачем, представником позивача та представниками відповідачів, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач не забезпечив суд належними та достворіними доказами відповідно до заявлених своїх вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed