Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

10 листопада 2021 року [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №23916 вчинений 16.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» грошових коштів в сумі 18869,50 гривень та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що у жовтні 2021 року їй стало відомо про те, що відносно неї відкрито виконавче провадження ВП №67223177 приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д.,де стягується з неї на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп», заборгованість в розмірі 18869,50 гривень. В межах даного виконавчого провадження ВП №67223177 приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. винесено постанову від 21.10.2021 року про відкриття виконавчого провадження, постанову від 21.10.2021 року про стягнення з боржника основної винагороди та постанови від 21.10.2021 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. З зазначених постанов вбачається, що підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий документ - виконавчий напис №23916 від 16.06.2021 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. На якій підставі вчинений виконавчий напис нотаріуса їй не відомо, оскільки у неї відсутні будь-які боргові зобов`язання перед ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» та договорів, які б встановлювали її зобов`язання, вона не укладала. Також, будь-яких письмових вимог про сплату боргу та наявність такої вона не отримувала і не погоджується з наявністю такого боргу, тобто вважає заборгованість спірною. Виходячи з таких обґрунтувань, а також з урахуванням того, що її не було поінформовано про розмір заборгованості до моменту вчинення виконавчого напису, вважає, що такий виконавчий напис є незаконним та необґрунтованим. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2021 р. матеріали позовної заяви передані до провадження судді Вжещ С.І. Ухвалою судді від 15.11.2021 року було відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду на 11:00 год. 13 грудня 2021 року. Крім того, ухвалою судді від 15.11.2021 року клопотання позивача задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни всі матеріали справи, на підставі яких був вчинений виконавчий напис за реєстровим № 23916 від 16.06.2021 року, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» грошових коштів в сумі 18869,50 гривень за договором, укладеним між нею та АТ «Райффайзен Банк Аваль. 20.12.2021 року, не погодившись із позовними вимогами, відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив, про те, що відповідно до укладеного договору №010/08-112/33158 від 17.03.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль, правонаступником якого є АТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] , останній наданий кредит, шляхом відкриття карткового рахунку та встановлення кредитного ліміту в розмірі 7600 грн. Однак, позивачка ухилилась від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та кошти не повернула. 26.10.2018 року між АТ «Райффайзен банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» було укладено договір відступлення прав вимоги №114/65, відповідно до умов якого право вимоги за договором №010/08-112/33158 від 17.03.2006 року перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп», яке направило [PERSON] повідомлення -вимогу про сплату боргу, на що вона жодних заперечень на подала. Оскільки позивач кошти ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» не повернула, останнє звернулось до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису на стягнення заборгованості по договору №010/08-112/33158 від 17.03.2006 року з позивачки. Натомість, позивач хоч і вважає, що відсутні підстави для визнання суми боргу безспірною, належних доказів на підтвердження своїх доводів не надала. Просив у позові відмовити у повному обсязі. Позивач [PERSON] на судовий розгляд справи не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» в судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги не визнав, посилаючись на зміст відзиву, просив відмовити у їх задоволенні. Треті особи пояснень по справі не надавали, в судове засідання не з`явились. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви і відзиву на позов, дослідивши додані до них письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. 17.03.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль, правонаступником якого є АТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] , укладений договір №010/08-112/33158, відповідно до якого останній наданий кредит, шляхом відкриття карткового рахунку та встановлення кредитного ліміту в розмірі 7600 грн. (а.с. 36). 26.10.2018 року між АТ «Райффайзен банк Аваль» та ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» укладено договір відступлення права вимоги №114/65, відповідно до умов якого право вимоги за договором №010/08-112/33158 від 17.03.2006 року перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» (а.с. 27-32). 16.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис №23916 щодо звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , картка платника податків [NUMBER] , за кредитним договором №010/08-112/33158 від 17.03.2006 року, укладеним з АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» заборгованості в сумі 18869,50 грн. (а.с. 13). На виконання виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. 21.10.2021 року відкрито виконавче провадження №67223177 (а.с. 9). Згідно даних копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27.07.2000 року виданого Новобузьким відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області, після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON] (а.с.14) Крім того, згідно даних паспорта серії [NUMBER] від 16.04.2009 року, виданого Новобузьким РВ УМВС у Миколаївській області, а також картки платника податків від 05.02.2014 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , має код [NUMBER] ( а.с.5-7). Позивачка вважає виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням діючого законодавства, посилаючись на те, що її не було попереджено про усунення порушень за кредитним договором, а у нотаріуса на момент вчинення виконавчого напису були відсутні підстави для визнання суми заборгованості безспірною та видачі виконавчого напису. Відповідно до загального порядку зміни кредитора в зобов`язанні, визначеного ч.2 ст.516, ч.2 ст.517 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків у цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредитору є належним виконання. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредитору до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази отримання [PERSON] повідомлення щодо укладеного договору відступлення прав вимоги та попередження про можливість вчинення виконавчого напису у разі невнесення коштів на рахунок ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп». Надання до відзиву відповідачем повідомлення про сплату заборгованості, суд не вважає попередженням про можливість вчинення виконавчого напису, оскільки таке повідомлення, виходячи з його дати( 02.09.2021 року) направлялось після вчинення виконавчого напису від 16.06.2021 року. Крім того, як видно зі списку № 4058 згрупованих відправлень Укрпошта Експрес від 07.09.2021 року, повідомлення направлялось адресату «Зиков» на адресу місто Нова Одеса Миколаївської області, що підтверджує посилання позивача на неповідомлення її відповідачем про наявність будь-якої заборгованності за кредитним договором укладеним з АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп»(а.с.33-36). Крім того, процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі №750/1627/18. Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене, та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5.07.2017 №6-887цс17 та підтверджений у Постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року № 201/11696/16-ц. Подання позивачем даного позову суд розцінює як незгоду [PERSON] із пред`явленою їй заборгованістю, а, отже, наявністю спору щодо її розміру. Суд також зазначає, що 26.11.2014 року до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін. У зв`язку з визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, а передбачала стягнення на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Отже, станом на час вчинення виконавчого напису - 16.06.2021 року, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст.13 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України). Як зазначалось вище, за ухвалою суду від 15.11.2021 року витребовувалась копія нотаріальної справи про посвідчення виконавчого напису нотаріусу № 23916 від 16.06.2021 року, але такі докази третьою особою, приватним нотаріусом, суду надані не були. Крім того, стороною відповідача суду не надано доказів про те, що кредитний договір №010/08-112/33158 від 17.03.2006 року, який став підставою для видачі оспорюваного виконавчого напису, був нотаріально посвідченим, що виключає можливість вчинення виконавчого напису щодо даного договору. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис вчинено нотаріусом Данич О.Ф. з порушенням чинного законодавства, за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору, що виключало можливість його вчинення, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,підлягають задоволенню. Позивачкою при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви. Відповідно до частини 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» задоволені повністю, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 908,00грн.

Outcome: approved