Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

В червні 2021 року представник позивача [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] , в якому просив визнати недійсними укладені між сторонами по справі договори: договір позики грошей, посвідчений 21 липня 2020 року Чужовською Н. Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 1681 та іпотечний договір, посвідчений 21 липня 2020 року Чужовською Н. Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 1682. Позовні вимоги мотивовані тим, що зазначені договори були укладені позивачем під впливом тяжких обставин на вкрай невигідних для себе умовах, чим скористався відповідач, оскільки у зв`язку із пандемією позивач втратив дохід, терміново потребував коштів на забезпечення нормальної життєдіяльності та харчування, фактично за договором позики позивачем отримано значно меншу суму, договором передбачено штраф у розмірі 100 % суми позики у разі несвоєчасного повернення боргу, за окремою вимогою відповідача було укладено оспорюваний іпотечний договір, за яким позивач передав в іпотеку належну йому квартиру за адресою [ADDRESS] , вартість якої істотно перевищує суму боргу. Ухвалою судді Приморського районного суду м.Одеси від 30 червня 2021 року справу було передано за підсудністю на розгляд Малиновського районного суду м.Одеси. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2021 року відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2021 року повернуто позивачу заяву про забезпечення позову. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити, додатково пояснив суду, що був винен іншій особі 20 000 доларів США, мусив терміново їх віддати, вказана особа порадила йому звернутись до відповідача, при укладенні договору позивач жодних коштів від відповідача не отримував, кошти в розмірі 20 000 доларів США були передані відповідачем кредитору позивача, позивач мав проблеми із здоров`ям, потребував лікування хребта, додатково передав в заставу цінний антикварний камінний годинник вартістю близько 4 000 доларів США, в підтвердження вимог посилався на запис телефонної розмови з представником відповідача, яку було здійснено в автоматичному режимі. Відповідач в судове засідання не з`явився, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, наявність вільного волевиявлення позивача при укладенні спірних договорів. Представником відповідача надано заяву про розгляд справи за його відсутністю. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі Відповідно до ч. 1ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Такими обставинами, відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але змушена це зробити через тяжкі обставини. Тобто має бути причинно-наслідковий зв`язок між тяжкими обставинами та укладеним правочином (його укладання саме з метою усунення обставин). Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що між сторонами по справі 21 липня 2020 року було укладено договір позики грошей, відповідно до якого відповідач позичив позивачу грошові кошти в розмірі 732 480 гривень, що за умовами договору еквівалентно 26 160 доларів США строком до 21 жовтня 2020 року, вказаний договір було посвідчено нотаріально Чужовською Н. Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 1681 (а.с. 25-27) Відповідно до умов даного договору позивач зобов`язався повернути позику частинами: з 21.08.2020 по 21.09.2020 р.- в гривні щомісячно в сумі, еквівалентній 720 доларів США, решту суми, що еквівалентно 24 720 доларів США- до 21.10.2020 року. Пунктом 8 договору передбачено, що у разі несвоєчасного повернення суми позики, позивач зобов`язується сплатити відповідачу суму боргу з урахуванням індексу інфляції, 100 % річних від простроченої суми, пеню в розмірі 1,5 % від простроченої суми за кожен день прострочення. Також судом встановлено, що в забезпечення виконання позивачем своїх зобов`язань за договором позики 21 липня 2020 року між сторонами по справі було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу в іпотеку належну йому квартиру за адресою [ADDRESS] , вказаний договір було посвідчено нотаріально Чужовською Н. Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 1682 (а.с. 13-24). З державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 68-73) вбачається, що належна позивачу квартира за адресою [ADDRESS] , перебувала в іпотеці з 27.06.2019 по 21.07.2020 року за договором іпотеки, посвідченим Місік О. В. , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 27.06.2019 р., реєстр. № 975 , іпотекодержатель- гр. [PERSON] ; основне зобов`язання: договір позики від 27.06.2019 року, посвідчений Місік О. В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 27.06.2019 р., реєстр. № 970, сума зобов`язання: 523 328 грн. 00 коп., строк виконання основного зобов`язання- 27.09.2019 року. Суду не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження обставин, на які посилається позивач в позовній заяві. Так, відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідчать, що позивач мав боргові зобов`язання до початку пандемії, суду не надано доказів на підтвердження втрати ним заробітку (доходу) у зв`язку із пандемією, тяжкого матеріального становища, взаємозв`язку відповідних обставин з укладенням ним оспорюваних правочинів. Доводи позивача про отримання значно меншої суми за договором позики, ніж зазначено в договорі, відхиляються судом, оскільки підписанням договору позивач підтвердив факт отримання всієї суми позики, про що зазначено в п. 2 вказаного договору, доказів на спростування вказаних обставин суду не надав. Також суд зауважує, що встановлення в договорі відповідальності за невиконання або несвоєчасне виконання грошового зобов`язання не є вкрай невигідною умовою договору, а є заходом стимулювання боржника виконати зобов`язання належним чином, встановлення в договорі позики зобов`язання сплати відсотків виходячи із ставки 100 % річних у разі прострочення виконання зобов`язання не може вважатись вкрай невигідною умовою в розумінні ст. 233 ЦК України. Враховуючи відсутність згоди іншого абонента на розкриття таємниці телефонної розмови, запис якої надано позивачем, суд не бере його до уваги, оскільки відповідно до ст. 31 Конституції України, ст. 306 ЦК України, кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту наявності тяжких обставин, наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням позивача щодо вчинення оспорюваних правочинів, не доведено, що за відсутності таких обствин оспорювані правочини не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити повністю. Враховуючи відмову в задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір стягненню з відповідача не підлягає, стороною відповідача доказів понесення судових витрат та заяви про їх стягнення не надано.

Outcome: dismissed