Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 2 806, 95 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що їх донька була поставлена на облік до лікаря - офтальмолога через виявлене у дитини захворювання очей, у зв`язку з чим вона понесла додаткові витрати на лікуванні дитини у загальній сумі 5 613, 90 грн. Вважає, що відповідач, як батько, також повинен приймати участь у додаткових витрат на утримання дитини, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача Ѕ вартості фактично понесених нею витрат. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.06.2021 відкрито провадження у справі № 643/11067/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 26.07.2021 року. 05.07.2021 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, відповідно до змісту якого позивач просить суд витребувати з Харківського районного управління поліції № 2 наступну інформацію: - чи є відповідач фігурантом у кримінальному провадженні № 12020220470001415 від 13.03.2020 передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України; - хто та на яких умовах надає йому юридичні послуги. Крім того, 05.07.2021 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, відповідно до змісту якого позивач просить суд витребувати ГУ ДФС у Харківській області інформацію наступного характеру: - чи проводилися допити відповідача по кримінальному провадженню № 32020220000000025 від 03.04.2020, якщо проводилися, то вказати чи брав участь адвокат відповідача, також вказати від якого числа договір про юридичну допомогу між ним та його адвокатом та яка сума грошової винагороди вказана в даному договорі за юридичні послуги надані відповідачу; - вказати наявну інформацію про поповнення рахунків в АТ «Альфа-банк» відповідачем, а саме коли, в якій валюті і в якій грошовій сумі були зроблені дані поповнення. Також 05.07.2021 року позивачем було подано клопотання, відповідно до змісту якого він просить суд витребувати у адвоката Мірошниченко Альони Михайлівни наступну інформацію: - чи звертався відповідач за наданням правової допомоги до адвоката Харківської колегії адвокатів Мірошниченко А.М.; - якщо звертався, то вказати кількість укладених договорів про надання правової допомоги між відповідачем та адвокатом в період з 01.05.2020 року по наступний час; - вказати суть справи, дату укладення договору та суму, сплачену відповідачем за даним договором. Протокольною ухвалою від 26.07.2021 судом було відмовлено позивачу у задоволенні поданих ним клопотань про витребування додаткових доказів у справі, оскільки вони подані з порушенням вимог ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України. 26.07.2021 року розгляд справи відкладено на 06.09.2021 року у зв`язку з тим, що відповідачем не отримано копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі через відсутність у Московському районному суді м. Харкова марок необхідного номіналу. 06.09.2021 року розгляд справи відкладено на 04.10.2021 року у зв`язку перебуванням судді Московського районного суду м. Харкова у відпустці. 04.10.2021 року судове засідання відкладено на 08.11.2021 року у зв`язку з неявкою сторін. 05.11.2021 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшла заява, відповідно до змісту якої позивач просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату. 08.11.2021 року судове засідання відкладено на 13.12.2021 року. 13.12.2021 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшла заява, відповідно до змісту якої представник відповідача просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату. 13.12.2021 року судове засідання відкладено на 17.01.2022 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Відповідач відзиву на позов не подав, проте у судовому засіданні представник відповідача не заперечувала того, що відповідач повинен у рівний частині нести додаткові витрати на утримання дитини, однак зауважила, що позивач не узгоджувала з відповідачем за якою ціною купувати оправу для окулярів і вважає, що її можна було придбати за меншою ціною. Також повідомила, що відповідач не працює та має на утриманні батьків пенсійного віку. У судовому засіданні 17.01.2022 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, - ВСТАНОВИВ: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.11.2019 у справі № 643/8407/19 шлюб між сторонами було розірвано. Неповнолітня донька позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] , має захворювання зору «міопія обох очей», внаслідок чого перебуває на обліку до лікаря-офтальмолога у КНП «Міська дитяча поліклініка № 13» Харківської міської ради», що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками лікаря від 14.06.2019 року, від 18.05.2020 року, від 07.12.2020 року, 25.06.2021 року, а також виписками з медичної карти дитини. Згідно з довідкою від 18.05.2020 для лікування хвороби дитини лікарем було призначено постійне носіння окулярів, каплі для очей «Ирифрин» а також «Супероптик». Відповідно до наданих позивачем фіскальних чеків від 19.05.2020, 18.12.2020, 16.06.2021, 17.06.2021 позивачем були придбані призначені лікарем ліки на загальну суму 883, 90 грн. Крім того, за рецептом лікаря позивачем були придбані окуляри для дитини (лінзи та оправа) на суму 4 730, 00 грн., що підтверджується замовленням № 51 від 15.12.2020, товарним чеком № 172 від 15.12.2020. Таким чином, позивачем фактично були понесені додаткові витрати на утримання дитини в загальній сумі 5 613, 90 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу приписів ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналізуючи положення ст. 185 Сімейного кодексу України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17. Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09 вересня 2019 року в справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19). При цьому, Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Під час розгляду справи судом встановлено, що неповнолітня донька позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] , має захворювання зору «міопія обох очей», внаслідок чого перебуває на обліку до лікаря-офтальмолога у КНП «Міська дитяча поліклініка № 13» Харківської міської ради», що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками лікаря від 14.06.2019 року, від 18.05.2020 року, від 07.12.2020 року, 25.06.2021 року, а також виписками з медичної карти дитини. Згідно з довідкою від 18.05.2020 для лікування хвороби дитини лікарем було призначено постійне носіння окулярів, каплі для очей «Ирифрин» а також «Супероптик». Відповідно до наданих позивачем фіскальних чеків від 19.05.2020, 18.12.2020, 16.06.2021, 17.06.2021 позивачем були придбані призначені лікарем ліки на загальну суму 883, 90 грн. Крім того, за рецептом лікаря позивачем були придбані окуляри для дитини (лінзи та оправа) на суму 4 730, 00 грн., що підтверджується замовленням № 51 від 15.12.2020, товарним чеком № 172 від 15.12.2020. Таким чином, позивачем фактично були понесені додаткові витрати на утримання дитини в загальній сумі 5 613, 90 грн. Інші надані позивачем докази суд до уваги не приймає, оскільки вказані докази жодним чином не підтверджують обставин, які входять до предмета доказування при вирішенні даної справи. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню у рахунок відшкодування додаткових витрат, суд повинен враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. За таких обставин, суд вважає заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 1/2 частини фактично витрат на лікування дитини у розмірі 2 806, 95 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Доводи представника відповідача про те, що вартість оправи з відповідачем не узгоджувалась і її можна було придбати за меншою ціною, ніж придбав позивач, суд вважає безпідставними та до уваги не приймає, оскільки означене не тягне за собою наслідків у вигляді безпідставності вимоги про сплату понесених фактично додаткових витрат на дитину. Інші доводи представника відповідача також не приймаються судом, оскільки в даному випадку понесені позивачем додаткові витрати на дитину викликані особливими обставинами, а саме хворобою дитини, а не необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, тому відповідач по справі, нарівні з позивачем, має нести вказані витрати задля підтримки здоров`я дитини. За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з урахуванням наведеного. Згідно з приписами ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом був звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908, 00 грн. на користь держави.

Outcome: approved