Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить позбавити його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29.09.2015 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 17.02.2021 року розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що дитина проживає разом з нею, знаходиться на її повному утриманні, батько ніякої матеріальної допомоги не надає, життям та долею дитини не цікавиться, добровільно брати участь у її утриманні та вихованні відмовляється, не відвідує дитину ні вдома, ні в дитячому садку. Повністю перестав брати будь-яку участь у житті родини. Відповідач з середини 2020 року не цікавиться її інтересами, тим як зростає та розвивається його дитина, не цікавиться її першими досягненнями, станом здоров`я, її дозвіллям. Зазначає, що відповідач не сплачує аліменти взагалі та не бере участі в додаткових витратах на дитину, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, повністю самоусунувся від участі в її навчанні та підготовці до самостійного життя, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач у відкритому судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та прохала їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала, пояснила, що відповідач не бере участі у вихованні дитини майже три роки, матеріальної допомоги не надає, сина не відвідує, зі святами не вітає та навіть не телефонує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно із вимогами ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», а також шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання. Конверти з поштовими відправленнями - судовими повістками повернулися без вручення адресату, з відміткою пошти «адресат відсутній». Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом із повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (ч.7 ст. 128 ЦПК України). Згідно із п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки про виклик в судові засідання, призначені на 20.07.2021, 30.07.2021, 13.09.2021, 06.10.2021, 03.11.2021, 01.12.2021, 06.12.2021, 20.12.2021 та на 17.01.2022, були надіслані судом за адресою місця реєстрації відповідача - [ADDRESS] (єдина відома суду адреса відповідача, яка є адресою його реєстрації). Відмітки про неможливість вручення [PERSON] поштової кореспонденції за місцезнаходженням проставлені поштовим відділенням на цих поштових відправленнях 08.07.2021, 22.07.2021, 01.08.2021, 07.09.2021, 04.11.2021, 28.11.2021, 20.12.2021,30.12.2021 року. Враховуючи викладене, повістка на ім`я [PERSON] , яка була надіслана за адресою реєстрації місця проживання відповідача - [ADDRESS] у розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що вручена відповідачу. Крім того, за приписами ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. В судові засідання, призначені на 30.07.2021, 13.09.2021, 06.10.2021, 03.11.2021, 01.12.2021, 06.12.2021, 20.12.2021 та на 17.01.2022, відповідач викликаний оголошенням, розміщеним на сайті «Судова влада». Отже, відповідач у розумінні ст. 128 ЦПК України є належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, як шляхом надіслання судових повісток, так і через оголошення, розміщені на сайті «Судова влада». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За приписами ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на наведене, беручи до уваги, що відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з`являвся в підготовчі та в судові засідання по розгляду справи по суті, жодного разу не повідомив суд про причини неявки, при цьому, судом було вжито вичерпних заходів для забезпечення участі відповідача у розгляді справи та створено всі умови для реалізації ним права викласти свої аргументи та подати докази на заперечення позовних вимог, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Згідно із приписами ст. 280 ЦПК України суд, зі згоди позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, проти заявлених вимог не заперечує. Представник третьої особи - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог не заперечував. Заходи забезпечення позову не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Холодногірським районним у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області /а.с.8/. Судовим наказом Краснокутського районного суду Харківської області 10.11.2020 року у справі № 627/912/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.11/. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 27.05.2021 року №4371, загальна заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 27.05.2021 року становить 12 902,48 грн. /а.с.12/. Заочним рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 17.02.2021 року у справі № 627/911/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.9/. З довідки № 01-26/22 від 31.05.2021 року виданої директором Дублянського ЗДО, вбачається, що вихованням [PERSON] займається мати, батько участі у вихованні дитини не бере /а.с.13/. Відповідно до довідки № 181 від 02.06.2021 року виданої сімейним лікарем КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Краснокутської селищної ради» Богодухівського району Харківської області, [PERSON] не бере участі в лікуванні дитини. В лікувальний заклад з дитиною ніколи не звертався, лікуванням дитини [PERSON] , [INFO] , займається мати /а.с.14/. Згідно з актом депутата Краснокутської селищної ради Леванди О.В. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] від 15.09.2021 року, [PERSON] дійсно зареєстрований в господарстві [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає, місце проживання не відомо. Фактично участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , не бере. Будинок знаходиться в задовільному стані, газифікований, є водопровід, гаряча вода та всі умови для комфортного проживання дитини [PERSON] /а.с.84. Відповідно до довідки №25-01-15/808 виданої Виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 06.10.2021, [PERSON] , 1986 року народження, яка зареєстрована по [ADDRESS] , та має склад сім`ї: син [PERSON] , 201 р.н. , дочка [PERSON] , 2014 р.н., [PERSON] , 1983 р.н. /а.с.85/. Згідно із висновком органу опіки і піклування Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 29.11.2021 року № 01-22/6710, вважається доцільним клопотати перед Краснокутським районним судом Харківської області щодо позбавлення батьківський прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] /а.с. 94/. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснив, що він добре знайомий з позивачкою, та йому відомо, що вона більше року сама виховує сина [PERSON] , хто є батьком дитини йому не відомо та він його жодного разу не бачив. З вересня 2021 року позивачка разом з дітьми проживає в смт Краснокутськ, до цього проживали в с.Дублянка. За останній рік батька дитини він не бачив, зі слів позивачки йому відомо, що батьком її сина є [PERSON] , який матеріальної допомоги на утримання сина не надає, до садочка хлопчика водить мати. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідка, дослідивши письмові матеріали на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є ухилення його від виконання обов`язків по вихованню дитини. Так, в пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такі висновки суду повністю узгоджуються з позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 13 березня 2019 року по справі №631/2406/15-ц. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Беручи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками по відношенню до малолітнього сина, про що до суду надано відповідний висновок від 29.11.2021 року, суд дійшов висновку, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому в даному випадку суд вважає за доцільне застосувати такий крайній захід впливу до відповідача як позбавлення його батьківських прав. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved