Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 29 січня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 92. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з квітня 2017 року. Фактично сім`я припинила своє існування, позивач та відповідач втратили почуття взаємного кохання та поваги, подальше сімейне життя є неможливим. Тому позивач просив шлюб між ним та відповідачем - розірвати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.08.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.09.2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній заявив клопотання про призначення розгляду справи за правилами загального позовного провадження, визнати явку позивача обов`язковою, у разі встановлення, що позивач дійсно бажає розірвати шлюб - надати строк на примирення. Ухвалою суду від 27.10.2021 року цивільну справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 17.12.2021 року. 23.11.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої останній просив відмовити у задоволенні заяви про визнання явки позивача обов`язковою, відмовити у задоволенні заяви про призначення почеркознавчої експертизи підпису позивача на позовній заяві, відмовити у задоволенні заяви про витребування доказів, відмовити у задоволенні заяви про встановлення судом строку на примирення. 29.11.2021 року від позивача надійшло заперечення на відповідь на відзив, згідно якого остання заперечила проти доводів представника позивача, які містяться у відповіді на відзив. У судовому засіданні 19.01.2022 року відповідачем заявлено клопотання про надання подружжю строку на примирення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення. Враховуючи те що позивач заперечив проти надання строку для примирення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення строком на 6 місяців. У судовому засіданні 19.01.2022 року оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 19.01.2022 року. У судовому засіданні 19.01.2022 року позивач та його представник підтримали задоволення позову повністю, відповідач та його представник заперечили проти задоволення позову повністю. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 січня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 92, що підтверджується наданим свідоцтвом про одруження від 29.01.2005 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . З квітня 2017 року позивач та відповідач спільного сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З врахуванням того, що позивач не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved