Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 1990 року по 22.06.2017 рік він працював у відповідача. 22.06.2017 року наказом № 2272/ДН-ос від 21.06.2017 року він був звільнений з 22.06.2017 року за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Перед ним у відповідача залишилася заборгованість по невиплаченій заробітній платі з березня по червень 2017 року у сумі 19 876 грн. 74 коп. та компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.09.2016 року по 22.06.2017 року у сумі 10 921 грн. 29 коп. Посилаючись на ст. 94, 97, 115-117 КЗпП України, просив стягнути з відповідача зазначені суми. 2. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Корнієнко А.А., що діє на підставі ордеру серія АІ № 1168238 від 03.11.2021 року (а.с. 6) та договору на надання правової допомоги № 4341/21 від 03.11.2021 року (а.с. 7), належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи до суду не з`явились, позов просили розглянути за своєї відсутності, вимоги задовольнити. 3. Представник відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" Цимбал М.Ю., який діє на підставі Довіреності від 20.05.2021 року, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, справу просив розглянути за своєї відсутності, у задоволенні вимог просив відмовити. Відповідно до наданого 13.12.2021 року відзиву на позовну заяву, зазначив що Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей. Висновком торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року засвідчено настання обставин непереборної сили, що унеможливлює виконання АТ Українська залізниця обов`язків, та є підставою для звільнення від відповідальності зобов`язаної сторони. Таким чином та враховуючи, що відсутня вина відповідача у нездійсненні виплат на користь позивача оскільки це є наслідком злочинних дії третіх осіб, що підтверджується Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року, в тому числі і про наявність після 20.03.2017 року обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання АТ «Укрзалізниця» своїх обов`язків перед позивачем, просить у задоволенні позовних вимог позивача до АТ «Укрзалізниця» відмовити у повному обсязі у зв`язку з відсутністю вини ПАТ «Укрзалізниця» у невиконанні своїх обов`язків, передбачених законодавством України про працю. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи 4. Представником відповідача подано разом з відзивом на позовну заяву клопотання про поновлення строку на подання відзиву. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 5. Ухвалою суду від 09.11.2021 року (а.с. 34), відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Витребувано з Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області інформацію з системи персоніфікованого обліку (ОК-5), щодо суми доходу позивача, яка отримана 06.01.2022 року. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 6. З копії трудової книжки позивача [PERSON] вбачається, що з 1990 року він працював на Донецькій залізниці Оборотне локомотивне депо Микитівка. 01.07.2008 року на підставі наказу № 393/Н від 20.06.2008 року з 01.07.2008 року виділене зі складу локомотивне депо Красний Лиман ДП «Донецька залізниця» оборотне локомотивне депо Микитівка та приєднано його до локомотивного депо Слов`янськ ДП «Донецька залізниця». В результаті реорганізації, злиття підприємства ДП «Донецька залізниця», локомотивне депо «Ясинувата-західне» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Ясинуватське локомотивне депо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» (Наказ ПАТ «Укрзалізниця» від 15.04.2016 року № 303) (а.с. 14-22). 7. 22.06.2017 року наказом № 2272/ДН-ос від 21.06.2017 року позивач був звільнений з 22.06.2017 року за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. 8. Відповідно до розрахунків заробітної плати [PERSON] (а.с. 27-31), йому була нарахована заробітна плата у період: -за березень 2017 року - 5 108 грн. 42 коп.; сума до виплати 4 062 грн. 13 коп. (а.с. 27); -за квітень 2017 року - 3 629 грн. 46 коп., сума до виплати 2 886 грн. 08 коп. (а.с. 28); -за травень 2017 року - 3 796 грн. 60 коп., сума до виплати 3 018 грн. 99 коп. (а.с. 29); -за червень 2017 року - 12 234 грн. 00 коп., а саме: оплата простоїв 1 302 грн. 71 коп. та компенсація за невикористану відпустку 10 921 грн. 29 коп. за 37 днів; сума до виплати 9 909 грн. 54 коп. (а.с. 30); 9. Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, розмір нарахованої заробітної плати [PERSON] (код [NUMBER] ) за березень 2017 року становить 5 108 грн. 42 коп., за квітень - липень 2017 року дані відсутні. Дані суми відповідають розрахунку заробітної плати, наданому позивачем. 10. Крім того, згідно розрахунку оплати відпустки позивачу за 37 робочих днів невикористаної відпустки нараховано 10 921 грн. 29 коп. (а.с. 27), що ввійшла до виплати та зазначена в розрахунку заробітної плати (табулеграмі) в червні 2017 року. V. Оцінка суду. 11. Конституція України закріплює основні засади правового статусу людини і громадянина в Україні, тобто ті провідні ідеї, що покладені в основу змісту й умов реалізації прав та обов`язків людини і громадянина в нашій державі. Передусім це стосується частин 1, 2 ст. 24 Конституції України, відповідно до яких, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. 12. Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. 13. Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. 14. Зі змісту ч.7 ст.43 Конституції України, ч.1ст.115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. 15. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата-це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. 16. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно - правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата». 17. Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. 18. Відповідно до ст.115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. 19. Вирішуючи справу по суті, суд виходить із того, що Конституцією України, як Основним Законом, закріплено право на працю і заробітну плату, а саме у статті 43 зазначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. 20. Згідно ст. 97 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. 21. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 22. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10), «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. 23. ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 Конвенції є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. 24. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону - суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. 25. Відповідно до вимогст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. 26. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданих до суду документів з 1990 року позивач працював на Донецькій залізниці Оборотне локомотивне депо Микитівка. 01.07.2008 року на підставі наказу № 393/Н від 20.06.2008 року з 01.07.2008 року виділене зі складу локомотивне депо Красний Лиман ДП «Донецька залізниця» оборотне локомотивне депо Микитівка та приєднано його до локомотивного депо Слов`янськ ДП «Донецька залізниця». В результаті реорганізації, злиття підприємства ДП «Донецька залізниця», локомотивне депо «Ясинувата-західне» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Ясинуватське локомотивне депо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» (Наказ ПАТ «Укрзалізниця» від 15.04.2016 року № 303) (а.с. 14-22). 27. 22.06.2017 року наказом № 2272/ДН-ос від 21.06.2017 року позивач був звільнений з 22.06.2017 року за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. 28. Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», а позивач перебував з відповідачем в трудових відносинах до 22.06.2017 року, виконував свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримав усі належні їй платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду. 29. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність первинних документів, як підставу для відмови у нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати, оскільки обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на працедавцеві, а не на працівникові. За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати. Типові форми первинного обліку використовуються з метою обліку використання робочого часу усіх категорій працюючих, для контролю за дотриманням встановленого режиму робочого часу, для отримання даних про відпрацьований час та інших показників, необхідних для складання форм державних статистичних спостережень з праці. Зокрема, типова форма № П-5 "Табель обліку використання робочого часу" надається як рекомендована для застосування і використовується як формалізований набір показників у складі первинного обліку підприємства щодо робочого часу, необхідний для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці. Крім того, як вказано в Постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі №243/5469/17, провадження №61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця. 30. Суд звертає увагу на ті обставини, що структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» здійснює господарську діяльність на підконтрольній Україні території, починаючи з квітня 2016 року, а позивача звільнено 22 червня 2017 року. 31. Відповідач належними та допустимими доказами у відповідності зі ст.ст. 76-81 ЦПК України, не спростував відомості, наведені у вказаних документах (довідках), наданих позивачем, та не надав доказів, що відомості, які відображені в них, є недостовірними. 32. Доводи відповідача, що невиплата позивачу заробітної плати сталася внаслідок форс-мажорних обставин, та посилання відповідача при цьому на Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України є безпідставним, оскільки форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) свідчать про відсутність вини підприємства в затримці виплат належних сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Але жодним нормативним актом про працю не передбачено підстав для звільнення від виплат заборгованості по заробітній платі. Закон України від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не скасовує обов`язків роботодавця, визначених ст. 47, 116 КЗпП України, та не передбачає особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України. 33. Враховуючи, що відповідач не виконав своїх зобов`язань, щодо виплати позивачу заробітної плати за період з березня 2017 року по червень 2017 року, тому суд вважає, що таке порушення є порушенням ст.1 Протоколу №1. 34. Суд приймає до уваги як належний доказ по справі надані позивачем розрахункові листи за період березень - червень 2017 року, відповідно до яких позивачу нараховувалася заробітна плата, а також копію трудової книжки, оскільки зазначені документи не мають суперечностей та не викликають у суду сумнівів, щодо їх достовірності, оскільки факт наявності та розмір зазначеної заборгованості із заробітної плати відповідачем не спростовано. Разом з тим, вирішуючи питання про суму заборгованості по заробітній платі, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути суму 11 269 грн. 91 коп., незважаючи на вимоги позивача: 19 876 грн. 94 коп. (вбачається позивачем допущена арифметична помилка). Відповідно до розрахунків заробітної плати [PERSON] (а.с. 27-31), йому була нарахована заробітна плата у період: -за березень 2017 року - 5 108 грн. 42 коп.; сума до виплати 4 062 грн. 13 коп. (а.с. 27); -за квітень 2017 року - 3 629 грн. 46 коп., сума до виплати 2 886 грн. 08 коп. (а.с. 28); -за травень 2017 року - 3 796 грн. 60 коп., сума до виплати 3 018 грн. 99 коп. (а.с. 29); -за червень 2017 року - 12 234 грн. 00 коп., а саме: оплата простоїв 1 302 грн. 71 коп. та компенсація за невикористану відпустку 10 921 грн. 29 коп. за 37 днів; сума до виплати 9 909 грн. 54 коп. (а.с. 30). Итого: 11 269 грн. 91 коп. 35. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за 37 днів невикористаної щорічної відпустки, суд виходить з наступного. 36. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. 37. Відповідно до положень п. 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстатом України від 13 січня 2004 року № 5, Фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До складу фонду додаткової заробітної плати входить, зокрема, оплата, а також суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток та додаткових відпусток працівникам, які мають дітей, у розмірах, передбачених законодавством. 38. Наявність невикористаних днів відпустки [PERSON] та розміру компенсації підтверджується розрахунковим листом (табулеграмою) за червень 2017 року, з якої вбачається, що у позивача мається 37 робочих днів невикористаної відпустки та сума компенсації складає 10 921 грн. 29 коп. (а.с. 30), яка ввійшла у загальну суму виплати за червень 2017 року. Враховуючи вимоги позивача та надані підтверджуючи документи, суд вважає, що позов є обґрунтованими та підлягають задоволенню в сумі 10 921 грн. 29 коп. 39. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначені суми без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. 40. З урахуванням роз`яснень викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за період з березня 2017 року по червень 2017 року у розмірі 11 269 грн. 91 коп. та компенсацію за невикористані 37 днів щорічної відпустки у розмірі 10 921 грн. 29 коп., без урахування обов`язкових платежів та податків. 41. Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі не більше ніж за один місяць, згідно вимогам ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 42. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 43. Враховуючи, що позов [PERSON] задоволений з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved