Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Гаєва Галина Сергіївна звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в інтересах заявника [PERSON] із заявою про встановлення факту належності документу, а саме: трудової книжки [NUMBER] , яка була заповнена 26.06.1978 російською мовою на ім`я « [PERSON] », дата народження якого вказана як « [INFO] », з усіма внесеними до неї записами. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 26.06.1978 власник трудової книжки був зарахований зварником за другим розрядом та працював там до 26.06.1979 року. До поступлення у «ПМК-133» стажу не мав. Вказані відомості засвідчені відбитками печатки, які під впливом часу стали нечитабельними. Під час роботи власнику трудової книжки 06.11.1978 було оголошено заохочення з нагоди 61 річниці Великого Жовтня, що засвідчено підписом та відбитком печатки, які неможливо прочитати. Разом з тим, вказані відомості, окрім відбитку печатки, засвідчені також підписом уповноваженої особи, поряд із записами міститься посилання на документ, на підставі якого вони внесені. Працюючи на цьому підприємстві, [PERSON] 20.12.1978 був нагороджений відзнакою за спортивні досягнення. Із записів у трудовій книжці вбачається, що до 12.12.1994 власник трудової книжки працював у Республіці Узбекистан у різних установах. Вважає, що встановлення даного юридичного факту має важливе значення з метою встановлення стажу для призначення пенсії. Заявник та його представник у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником заявника - адвокатом Гаєвою Г.С. через канцелярію суду подано заяву про можливість розгляду справи у її відсутності, за змістом якої представник також вказала, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, заяв по суті спору не подав. Враховуючи вищенаведене, суд у відповідності до ст.ст. 211, 223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом з копії паспорту серії [NUMBER] встановлено, що такий виданий Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області 18 квітня 1997 року на ім`я [PERSON] (російською - [PERSON] ), який народився [INFO] в с. ім. Тельмана, Ільічевського району, Південно-Казахстанської області. Згідно долученої до матеріалів заяви копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 05.08.1998 року встановлено, що ідентифікаційний номер [NUMBER] присвоєно фізичній особі на ім`я [PERSON] , [INFO] . До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого гр. « [PERSON] », [INFO] . Згідно свідоцтва [NUMBER] « [PERSON] » проходив навчання з 10.12.1979 по 22.03.1980 у Джизакській автошколі, отримав водійські права [NUMBER] від 05.04.1980. Згідно з дипломом [NUMBER] « [PERSON] » з 1980 по 1986 роки навчався у Жиззахському політехнікумі за спеціальністю «Промислове і цивільне будівництво», реєстраційний номер 5787 від 08.04.1986. З 15.12.1995 « [PERSON] », 1962 року народження, за його заявою було припинено громадянство Республіки Узбекистан, про що додано довідку від 02.01.1996. Згідно з поданими документами заявник приймав участь у спортивних змаганнях, його залікова книжка містить запис про дату народження: [INFO] . З долученої до матеріалів справи копії трудової книжки [NUMBER] , така видана « [PERSON] », дата народження « [INFO] » (записи зроблені російською мовою), дата заповнення 26.06.1978. 26.06.1978 власник трудової книжки був зарахований зварником за другим розрядом та працював там до 26.06.1979 року. До поступлення у «ПМК-133» стажу не мав. Вказані відомості засвідчені відбитками печатки, які під впливом часу стало неможливим прочитати. Під час роботи власнику трудової книжки 06.11.1978 було оголошено заохочення з нагоди 61 річниці Великого Жовтня, що засвідчено підписом та відбитком печатки, яку також неможливо прочитати. Разом з тим, вказані відомості, окрім відбитку печатки, засвідчені також підписом уповноваженої особи, поряд із записами міститься посилання на документ, на підставі якого вони внесені. У зв`язку із виявленими невідповідностями у написанні прізвища, дати народження, нечітких відтисків печатки заявника, останній звернувся до суду про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як зазначено у пункті 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Спір про право відсутній, встановлення даного факту не суперечить закону і ніяким чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб. Виправити вказані розбіжності іншим шляхом можливості немає. Встановлення даного юридичного факту має юридичне значення. Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, а згідно з ст.62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стансу призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.06.1993 № 637, основним документом підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Інструкцією про ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 (п.п. 2.6., 2.8., 2.13.) визначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Заявник народився, з 26.06.1978 до 12.12.1994 році проживав та працював в Узбекистані. Після звільнення, разом з родиною переїхав до України, де 20.12.1994 був прийнятий на посаду заступника директора по виробництву СП «УШБА». Згідно з відомостями, наведеними заявником, СП «УШБА» вже не існує, даних щодо його правонаступників немає, особова картка [PERSON] не передавалися на зберігання до архівного відділу Ужгородської міської ради. Так, згідно з відповіддю архівного відділу Ужгородської міської ради від 15.12.2021 №662/02-07 документи з особового складу Українсько-угорського спільного підприємства «УШБА» на державне зберігання не поступали. Відтак, звернутися до власника або уповноваженого ним органу за останнім місцем роботи, правонаступника такого або до архівного відділу з метою внесення виправлення у дату народження заявник можливості не має. Всі інші документи, які могли стосуватися роботи заявника в Республіці Узбекистан, немає можливості надати суду. Проаналізувавши надані документи у їх сукупності, зіставивши їх дані, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає до задоволення. Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід покласти на заявника. За наведених обставин,

Outcome: approved