Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

13 травня 2021 року позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в особі генерального директора Іжаковського О.В. звернувся до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за Кредитним договором №490926321 від 31.10.2021 року, та просив суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за Кредитним договором №490926321 від 31.10.2014 року у розмірі 19741,69 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2270,00 грн. та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача зазначив, що 31.10.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний Договір №490926321. Пунктом 2.1 Кредитного Договору встановлено, що сума кредиту складає 3534,64 грн., пунктом 2.2 визначено, що процентна ставка за користування кредитом становить 39,9 % річних, пунктом 2.3 Кредитного Договору, передбачено, що датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісії 03.11.2018 року. За умовами Кредитного Договору, Банк зобов`язував надати Позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Договором до Публічної пропозиції на оформлення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, а Позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати сплату грошових коштів. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 3 534,64 грн. 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту №490926321 від 31.10.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено Договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «Веста», а ТОВ «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту №490926321 від 31.10.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого ПАТ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту №490926321 від 31.10.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. Позичальник умови договору не виконала, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з відповідача станом на 09.04.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 18769,07 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3534,64 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 5634,43 грн., заборгованість з пені - 9600,00 грн. Крім того, представник позивача посилаючись на вимоги ст.ст. 599, 611, 625 ЦК України, просить стягнути заборгованість по сплаті інфляційних витрат та 3% річних за користування кредитом, що становить 3 % річних - 318,41 грн., втрати від інфляції - 654,21 грн. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської областіБорцової А.А. від 07 червня 2021 року відкрито провадження по вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (т.1 а.с. 90-91) 22 липня 2021 року на адресу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від представника відповідача [PERSON] - адвоката Гурського В.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому, представник відповідача зазначив, що на їх думку, позивачем пропущено строк позовної давності. В обґрунтування чого зазначив, що відповідно до Додатку №1 до кредитного Договору №490926321 від 31.10.2014 року сума кредиту складає 3534,64 грн. 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1, згідно витягу з Договору №1 до Договору факторингу №1 відступлено було заборгованість у сумі 5386,44 грн., в тому числі, як зазначено, сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3534,64 грн. Тіло кредиту 3534,64 грн., значиться як прострочена заборгованість, а отже строк виконання зобов`язань є таким, що настав. Таким чином, перебіг позовної давності почався не пізніше ніж 21.06.2016 року. Крім того, представник відповідача у відзиві стверджував, що позовна заява не містить доказів виникнення права вимоги та переходу права вимоги до відповідача за кредитним Договором № 490926321 від 31.10.2014 року та заперечував проти суми судових витрат заявлених позивачем до стягнення. У зв`язку з чим, просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності, відмовити в задоволенні позовних вимог та покласти на позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. ( т.1, а.с. 138-145, 155-162) 11 серпня 2021 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому позивач зазначив, що в матеріалах справи наявні скановані додатки до договорів відступлення прав вимоги, в яких міститься посилання на позичальника, кредитний договір та суму боргу. Окрім того, позивачем долучено квитанції про оплату ціни прав вимоги за укладеними договорами відступлення прав вимоги. Посилаючись на вимоги ст.ст. 256, 257, 259, 598 ЦК України позивач вказав, що у відповідності до пункту 3 Розділу № 2 кредитного договору, сторони домовились про те, що позовна давність за спорами, що випливають із Договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойки (штрафів) тощо, становить 50 років, а тому, сторонами було погоджено збільшення строку позовної давності до 50 років на підставі ч.1 ст. 259 ЦК України. Крім того, позивач звернувся до суду з клопотанням про зменшення витрат на правову допомогу, в якому просив суд, відмовити у стягнення витрат на правову допомогу відповідача, в обґрунтування чого вказав, що середня заробітна плата в червні 2021 в Дніпропетровській області 13 832,00 грн., в липні 2021 року 22 робочих днів, з наведеного вбачається, що 1 робочий день в середньому коштує 628,72 грн., половина дня - 314,36 грн. Із врахуванням середньої заробітної плати в регіоні, в якому працює адвокат відповідача, витрати по часу на половину робочого дня повинні були складати 314,36 грн., але не 5000,00 грн. (т.1 , а.с. 184-188, 200-202, 208-215) 13 вересня 2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній зазначив, що в якості Розділу 2 Кредитного договору «Загальні умови рефінансування кредитної картки в ПАТ «Альфа-Банк» позивач надає зовсім інший документ, а саме не Загальні умови рефінансування кредитної картки ПАТ «Альфа-Банк», а «Розділ №2 Загальні умови споживчого кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до п. 24 «Розділу №2. Загальні умови рефінансування кредитної картки ПАТ «Альфа-Банк», сторони домовились, про те, що позовна давність за спором, що випливають із договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойки (штрафів) тощо, становить 3 роки. Вказане застереження до Договору, є договором про збільшення позовної давності. Вказані обставини свідчать про те, що строк позовної даності складає 3 роки та про пропуск строку позовної давності позивача. Крім того, представник відповідача заперечував проти заявленого позивачем клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, вказав, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Просив суд, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. (т.1, а.с. 244-245, т.2, а.с. 19-22) Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської областіБорцової А.А. від 21 жовтня 2021 року вказану цивільну справу за підсудністю передано на розгляд до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. (т.2, а.с. 34-35) Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 листопада 2021 року, вказана справа надійшла до провадження судді Вікторович Н.Ю. (т.2, а.с. 39) Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року прийнято до свого провадження позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.(т.2, а.с. 40) Сторони по справі про перебування у провадженні суду вказаної справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення ухвали суду від 22 листопада 2021 року на вказані адреси проживання, ухвала отримана позивачем та представником відповідача, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, та не отримана відповідачем що підтверджується поштовим направленням, яке повернулось на адресу суду з відміткою «За закінченням строку зберігання». (т.2, а.с. 42, 43, 44-46) Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами,утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людиниу справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 31 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір 3490926321, відповідно до п.1 вказаного Договору цей Договір складається з двох розділів, Розділ №1 «Базові умови кредитування» та Розділ №1 «Загальні умови рефінансування кредитної картки в ПАТ «Альфа-Банк», які нероздільно пов`язані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невід`ємну частину цього Договору. Пунктом 2.1-2.3 Договору встановлено, що сума Кредиту, валюта Кредиту - 3534,64 грн., процента ставка за користування Кредитом 39,9 %, дата остаточного повернення Кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків 03.11.2018 року, пунктом 2.6 Договору прописано, що порядок повернення Кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим Договором: платежі з повернення Кредиту, плати процентів за його користування, сум комісії винагороди та інших платежів за цим Договором здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах та в термін , в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком№1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною. (т. 1, а.с. 12) Додатком №1 до Кредитного договору №490926321 від 31.10.2014 року умови кредитування зазначені: сума кредиту - 3534,64 грн., термін користування кредитом - 48 місяців, номінальна процентна ставка - 39,9 %. (т.1, а.с. 13-14) 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту. ( т.1, а.с. 20) Відповідно до копії платіжного доручення №19339 від 21 червня 2016 року, ТОВ «Кредитні ініціативи» сплатили на рахунок ТОВ «Альфа-Банк» оплату за право вимоги згідно договору факторингу №1 від 21.06.2016 року, у розмірі 2 300 000,00 грн. (т.1, а.с. 193) Відповідно до Витягу Додатку 1 до Договору факторингу від 21 червня 2016 року, ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитна ініціатива» Договір кредиту №490926321 від 31.10.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (т.1, а.с. 48-51) 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено Договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «Веста», а ТОВ «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту. (т.1, а.с. 21-32) Відповідно до копії платіжного доручення №9 від 14 січня 2019 року, ТОВ «Інвестохіллс Веста» сплатили на рахунок ТОВ «Кредитні ініціативи» оплату цінних прав вимоги згідно додаткової угоди №1 від 14.01.2019 року до Договору про відступлення права вимоги №2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, у розмірі 11 885 941,49 грн. (т.1, а.с. 192) Відповідно до Додатку 1 до Договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «Інвестохіллс Веста» Договір кредиту №490926321 від 31.10.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (т.1, а.с. 52-54) 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого ПАТ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту. (т.1, а.с.36-45) Відповідно до копії платіжного доручення №10 від 22 січня 2019 року, ТОВ «Вердикт Капітал» сплатили на рахунок ТОВ «Вести» оплату згідно Договору про відступлення права вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року, у розмірі 13 223 000,00 грн. (т.1, а.с. 191) Відповідно до витягу з Додатку №1-2 до Договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року, ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги на Договір кредиту №490926321 від 31.10.2014 року, укладеного [PERSON] (т.1, а.с. 55) Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог ст. 634 ЦК України. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також інших витрат відповідно до умов укладеного кредитного договору. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, щодо застосування строків позовної давності, який на думку представника відповідача почався не пізніше ніж 21.06.2016 року, після укладення 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» Договору факторингу №1. Відповідно до вимог ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язані не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Так, пунктом 2.3 Кредитного договору № 3490926321 встановлено, що дата остаточного повернення Кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків 03.11.2018 року, Додатком №1 до Кредитного договору №490926321 від 31.10.2014 року встановлений графік платежів починаючи з 31.10.2014 року до 03.11.2018 року. (т.1, а.с. 12-14) Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено факт невиконання належним чином відповідачем зобов`язань по поверненню кредитних коштів позивачу. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з відповідача станом на 09.04.2021 року становить 19741,69 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 3534,64 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 5634,43 грн., заборгованість з пені - 9600,00 грн., заборгованість по сплаті інфляційних витрат та 3% річних за користування кредитом, що становить 3 % річних - 318,41 грн., втрати від інфляції - 654,21 грн. (т.1, а.с. 17-19) Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач та її представник суду не надав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення боргу за Кредитним договором №490926321 від 31.10.2021 року слід задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №490926321 від 31.10.2021 року в розмірі 19741,69 грн. Стосовно заявлених вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає, що в цій частині заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною (постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі 755/9215/15-ц). Позивача у позові просить суд стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Відповідно до п. 1.1 Договору №05-03/2021 про надання правової допомоги, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. (т.1, а.с. 71-74) 08 березня 2021 року між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» було підписано заявку на надання юридичної допомоги №16, відповідно до якої, сторони погодили надання наступних правових (юридичних) послуг Адвокатського об`єднання Товариству по клієнту [PERSON] : надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в позасудовому порядку - 1500 грн.; надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в судовому порядку - 1500 грн.; надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти - 9000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка та друг необхідних документів - 8000 грн., загалом 20 000,00 грн. (т.1, а.с. 78) Згідно з Актом №1 про надання юридичної допомоги від 23.03.21 року, підписаним між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» погодили надання наступних правових послуг Адвокатським об`єднанням Товариству у відповідності до Заявок на надання юридичної допомоги за наступним списком: по клієнту [PERSON] : надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в позасудовому порядку - 1500 грн.; надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в судовому порядку - 1500 грн.; надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти - 9000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка та друг необхідних документів - 8000 грн., загалом 20 000,00 грн. (т.1, а.с. 79) 02 квітня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» було перераховано на рахунок АО «Лігал Ассістанс» 200 000,00 грн. за надання правової допомоги згідно договору №05-03/2021 про надання правової допомоги від 05.03.21 та Акту про надання юридичної допомоги №1 від 23.03.21 року, що підтверджується копією платіжного доручення №195390019 від 02.04.2021 року. (т.1, а.с. 77) Від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, вмотивоване тим, що заявлені витрати на правову допомогу є завищеними. Суд погоджується з твердженнями сторони відповідача про те, що заявлені до відшкодування витрати на правову допомогу, не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову, та не відповідають критеріям розумності та пропорційності. Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу є обґрунтованим. У зв`язку із задоволенням позову, враховуючи заперечення відповідача, витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому стягненню із відповідача на користь позивача а саме в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) грн., що відповідає обсягу наданих адвокатом послуг згідно з представленого акут виконаних робіт. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом відповідно до платіжного доручення №0247230000 від 30.04.2021 року в сумі 2 270,00 грн. (а.с.1). На підставі викладеного і

Outcome: partial