Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та зміну порядку стягнення аліментів на дітей. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідач самоусунувся від обов`язків щодо утримання та виховання доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначала, що батько дитини не бачиться та не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їх життя, внутрішнього світу. Наголошувала, що відповідач не приймає участі в утриманні доньок. Заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , складає 34 595 грн. та на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , заборгованість складає 51 700 грн. Окрім цього, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання доньок з твердої грошової суми та стягувати 1/4 частину заробітку (доходу) на утримання [PERSON] , [INFO] , та 1/4 частину заробітку (доходу) на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] . Представник [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити. [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав в повному обсязі та не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області надав заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, 27.11.2014 року, батьками [PERSON] є позивач по справі - [PERSON] та відповідач - [PERSON] та згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, 31.03.2015 року, батьками [PERSON] є позивач по справі - [PERSON] та відповідач - [PERSON] . Представниками виконавчого комітету Девладівської сільської ради обстежені умови проживання родини за адресою фактичного мешкання: [ADDRESS] , та з`ясовано, що мати створила належні умови для виховання, проживання та розвитку дітей. Відповідно до довідки № 126 від 17.03.2021 року наданої директором Криворізької Тернівської гімназії Криворізької міської ради Дніпропетровської області, за час навчання [PERSON] , 2013 року народження у гімназії, батько дитини [PERSON] , жодного разу не з`явився на батьківські збори та на індивідуальні бесіди з класним керівником, а також не брав участі в організації заходів класу та гімназії. Згідно психолого - педагогічної характеристики [PERSON] , 2015 року народження, наданою директором КЗО «Кирворізький спеціальний багатопрофільний навчально - реабілітаційний центр № 1» Дніпропетровської обласної ради», належне виховання і розвиток дитини надає мати. Батько дитини участі у вихованні, спілкуванні та розвитку не приймав, її життям не цікавився. Згідно розрахунку заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання [PERSON] станом на 16.11.2019 року складає 6 558, 50 грн. та на утримання [PERSON] станом на 01.02.2021 року заборгованість складає 34 595 грн. За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, абз. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Відповідно до висновку № 40 від 21.09.2021 року органу опіки та піклування Девладівської сільської ради є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд доходить висновку про необхідність позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стовно позовних вимог [PERSON] щодо зміни способу стягуваних аліментів. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2018 року ухвалено стягувати щомісячно з [PERSON] ( [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), на користь [PERSON] ( [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісячно, з подальшою індексацією грошової суми, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягувато щомісячно з [PERSON] ( [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), на користь [PERSON] ( [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. щомісячно, з подальшою індексацією грошової суми, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягувато щомісячно з [PERSON] ( [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), на користь [PERSON] ( [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), як матері дитини з інвалідністю, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 16 квітня 2018 року і протягом всього часу проживання [PERSON] з дитиною з інвалідністю - [PERSON] та опікування нею. Зміна способу стягнення аліментів (ст. 181 ч. 3 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення мала на увазі [PERSON] , пред`являючи позов, що розглядається. Підставами позову слугували обставини, які, на думку позивача, тягнуть через зміну способу стягнення аліментів із [PERSON] (з твердої грошової суми на частку від доходу) збільшення розміру аліментів, відповідна мета позову обумовлювалася цими підставами . Відтак, право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів і збільшення розміру аліментів унаслідок такої зміни не заперечується як таке. Зазначене, втім, не звільняє позивача від обов`язку діяти у межах, наданих йому актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях, своїми цивільними і процесуальними правами позивач розпоряджається, а право на судовий захист і обов`язок доказування позову здійснює на власний розсуд (ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81 ЦПК України). Поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітної плати (доходу) платника позивачу належало доводити передусім наявність у платника відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу. Так само, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України. Розпорядившись своїми цивільними та процесуальними правами на власний розсуд, позивач не виконав вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, ґрунтувався на недопустимих у доказуванні припущеннях. Стягувач аліментів за наявності для того підстав не позбавлений права і в подальшому ставити питання про зміну розміру стягуваних аліментів зі зміною способу їх стягнення чи без такої зміни, а також вирішувати питання про стягнення заборгованості за аліментами чи діяти в інший передбачений законом спосіб на захист прав дитини. Враховуючи, що доказів, які б були підставою для зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини, суду не надано, а тому позивач не довів підстави позову про зміну способу стягнення аліментів, визначених рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2018 року, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов в частині позбавлення батьківських прав задоволено повністю та позивача звільнено від сплати судового збору з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн. Судовий збір в сумі 908 грн. за заявлені позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial