Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

14 травня 2021 року [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про стягнення невиплаченої при звільненні заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 16 травня 2018 року по 19 червня 2019 року позивач працював у відповідача, яка мала статус фізичної особи-підприємця, на умовах трудового договору. При звільненні йому не була виплачена заробітна плата у розмірі 70 000,00 грн., а також не видана трудова книжка. Посилаючись на порушення своїх трудових прав позивач просить суд стягнути з відповідача н свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 70 000,00 грн., а також середній заробіток у розмірі 165 200,00 грн. Позивач у судове засідання не прибув, але його представник у письмовій заяві просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач відзиву на позов не подала, в судове засідання не прибула, хоча про дату, час і місце судового розгляду неодноразово повідомлялася як поштовим зв`язком, так і оголошенням на офіційному веб-сайті суду. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про розгляд справи, але не подала письмового відзиву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що за даними ГУ ДПС у Волинській області у період з 16 травня 2018 року по 19 червня 2019 року відповідач, як фізична особа-підприємець, декларувала у податковій звітності, пов`язаної зі справлянням та обчисленням податку на доходи фізичних осіб, факт прийняття на роботу 16 травня 2018 року [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та його звільнення з роботи 19 червня 2019 року. При цьому за весь цей період відповідач декларувала та нараховувала дохід позивачу із ознакою «101», тобто, заробітну плату (а.с.4-6). Згідно пояснень позивача, заборгованість по заробітній платі, яка не виплачена йому під час звільнення, становить 70 000,00 грн. Будь-яких доказів на спростування цього доводу позивача, зокрема копію трудового договору про інший розмір заробітної плати, відповідні платіжні відомості, банківських виписки про виплату заробітної плати, відповідач суду не надала. Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Оскільки відповідач, всупереч положенням ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні позивача не провела повний розрахунок з ним, позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 70 000,00 грн. слід задовольнити. Крім того, на підставі приписів ст.117 КЗпП України, з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що становить 165 200,00 грн. Оскільки суд задовольнив позов повністю, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 652,00 грн. (за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку), слід компенсувати йому за рахунок відповідача. Крім того, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. за позовну вимогу про стягнення заробітної плати. На підставі наведеного та

Outcome: approved