Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] через свого представника адвоката Бурлаченко С.Ю. звернулися до суду з заявою про встановлення факту що має юридичне значення. В обґрунтування заяви пояснили, що позивачі є дітьми [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1 / 2 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вони проживали разом з батьком за вищевказаною адресою і зараз проживають, а тому вважали, що автоматично прийняли спадщину після його смерті. У видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, тому просять встановити факт їх постійного проживання із [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини , а саме з 01 04 2013 року. 16 06 2021 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради Таборовець Н.В. надала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, заперечень не мають, покладаються на розсуд суду. Представник заявників Бурлаченко С.Ю. в судовому засіданні підтримав вимоги заяви посилаючись на обставини, викладені у заяві та просив її задовільнити. Допитані в судовому засіданні ,кожний окремо, свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили , що є сусідами заявників та підтвердили проживання [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON] з 2013 року до його смерті за адресою : [ADDRESS] , де мешкають і зараз. Суд, вислухавши представника заявників, свідків, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 12-13 - копії свідоцтв про народження ) . [PERSON] помер [INFO] ( а.с. 14 - копія свідоцтва про смерть ). У видачі свідоцтва про право на спадщину постановою від 01 07 2020 року державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори заявникам було відмовлено ( а.с. 15 ) . Відповідно до акту від 02 06 2021 року заявники постійно мешкають з 01 04 2013 року за адресою : [ADDRESS] ( а.с. 21 ). На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цьогоКодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Метою звернення заявників до суду є встановлення факту їх постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявників зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна їх майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно положень ч. 2ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки заявники, як спадкоємці за законом постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні ( з 01 04 2013 року ) та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved