Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 02.06.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 117. Вимоги мотивує тим, що спільне життя не склалося через різні погляди на життя, спільне господарство не ведуть, проживали разом до 01.06.2020, тобто шлюбні відносини фактично припинили, збереження шлюбу не можливе. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судові витрати просив стягнути з відповідача на його користь. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Від позивача до суду надійшла заява в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Направила до суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позов визнала повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - [PERSON] . У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 02.06.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 117 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] .Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Позивач просив судові витрати стягнути з відповідача на його користь. Як вбачається зі змісту позовної заяви, сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась, спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, немає. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved