Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із позовом в якому просить визнати за позивачкою право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В позові посилається на те, що після смерті [INFO] сестри [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку. Звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, позивачці було відмовлено у зв`язку з не подачею нотаріусу правовстановлюючого документа на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з`явився, її представник подала заяву про розгляд справи без її участі, де зазначила, що позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. В судове засідання відповідач не з`явилася, надали через канцелярію суду відзив, у якому просили замінити Присиваську сільську раду Каховського району Херсонської області, як неналежного відповідача, на належного. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла сестра позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок по [ADDRESS] , що належав померлій [PERSON] , що підтверджується матеріалами інвентарної справи №173/1 та випискою з погосподарської книги №5. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті сестри [PERSON] та такою, яка спадщину прийняла, що підтверджується матеріалами спадкової справи та заповітом від 22.08.2012. Відповідно до заповіту від 22.08.2012 [PERSON] заповіла все належне їй майно позивачу сестрі [PERSON] .. В червні місяці 2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Чаплинського районного нотаріального округу у Херсонській області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину яким є вказаний житловий будинок, однак постановою від 22 червня 2021 року нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно. Згідно ч.1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст..1223 ЦК України, право на спадкування мають особа, визначені в заповіті. Стаття 1268 ЦК України регламентує, що\~ спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. У судовому засіданні достовірно встановлено, що спадкодавець за життя набула право власності на спірний житловий будинок. Позивач спадщину після смерті сестри прийняла та звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі цього свідоцтва нотаріус відмовила. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спірне майно в порядку спадкування за заповітом після смерті сестри. З приводу наданого Присиваською сільською радою Каховського району Херсонської області відзиву, у якому вони просили замінити їх на належного відповідача, оскільки, як вони вважають, Присиваська сільська рада не є належним відповідачем по цій справі, слід зазначити наступне. У своєму листі від 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ вказав на наступне. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями\~ЦК УРСР 1963 року,\~Законом України "Про власність",\~Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII\~"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",\~Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",\~постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105\~"Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26,\~Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року,\~Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК. З виписки з погосподарської книги вбачається, що рік побудови спірного житлового будинку є 1960 рік. ВССУ визнав належною практикою судів, якими визнавалось право власності на будинки у порядку спадкування за наявності, зокрема, виписок із погосподарських книг , технічного паспорту на будинок, відмови нотаріуса, тощо. Таким чином, враховуючи викладене та те, що виписки з погосподарської книги видаються та дані в неї записуються відповідними сільськими, селищними радами місцевого самоврядування, відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину, належним відповідачем слід вважати відповідну раду місцевого самоврядування, яким відповідно в цій справі є Присиваська сільська рада, оскільки у даній справі наявний спір про право. Крім того, належними відповідачами, як відповідні сільські громади, визнаються й у інших подібних правовідносинах, що випливає зокрема з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року справа № 227/3750/19. На підставі викладеного,

Outcome: approved