Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначив, що [INFO] в м. Жданівка Донецької області помер [PERSON] , [INFO] , який 15 квітня 2011 року склав заповіт на ім`я заявника. 05 жовтня 2021 року заявнику була видана довідка про причину смерті, в якій зазначено, що [PERSON] помер [INFO] . Зазначила, що звернулася до суду в зв`язку із відсутністю родичів у померлого, та, оскільки є єдиною спадкоємицею за заповітом, відсутність свідоцтва про смерть перешкоджає їй у реалізації її спадкових прав. Просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця ш. Никанор, Лутугинського району, Луганської області, громадянина України, який помер [INFO] в м. Жданівка Донецької області. Заявник у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~317\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до роз`яснень п. 13 Постанови ПВС України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. З матеріалів справи вбачається, що 15 квітня 2011 року державним нотаріусом Жданівської державної нотаріальної контори Маркевич Н. А. посвідчено заповіт від імені [PERSON] , відповідно до якого останній заповів своє майно [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що згідно копії довідки про причину смерті № 42 від 05 жовтня 2021 року [PERSON] , 1936 року народження, помер [INFO] . Заявник звернувся до Селидівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) із заявою про реєстрацію смерті [PERSON] , але згідно із відмовою № 22.34-23/63 від 13 січня 2022 року в державній реєстрації смерті було відмовлено в зв`язку із тим, що заявником надані документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст.\~293\~ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. Відповідно до п. 18 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Суд приходить до переконання, що встановлення факту смерті [PERSON] має для заявника юридичне значення. За наведених обставин, з урахуванням наданих доказів, вимоги заявника є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, ухвалене судове рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved