Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в період шлюбу з відповідачем [PERSON] у них, [INFO] народився син, [PERSON] . Після розірвання шлюбу, 25 жовтня 2011 року, відповідач періодично бачився з дитиною та після 2018 року взагалі припинив спілкування з сином. Відповідач припинив забезпечувати харчуванням, одягом, шкільним приладдям неповнолітнього сина, ухиляється від своїх батьківських обов`язків, не цікавиться розвитком та станом здоров`я, не дбає про його інтереси. Аліменти, які були стягнуті судом, не сплачує, має заборгованість по сплаті 72672,50 грн. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом спосіб. Представники третіх осіб до суду не з`явилися, надали письмові заяви в яких просили позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за їх відсутності. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, батьками [PERSON] є: батько - [PERSON] , мати- [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворозького міського управління юстиції Дніпропетровської області. На підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 25 жовтня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 57745563 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] ј частини аліментів наданого Радомишльським РВ ДВС вбачається, що [PERSON] має заборгованість по аліментах у сумі 72672,5 грн. З довідки № 133 від 22.07.2021 виданої заступником директора Криворозької гімназії № 97 Криворізької міської ради Новаковською І.В. вбачається, що [PERSON] навчається в 7-А класі. Батько сина за період навчання в закладі не з`являвся, батьківські збори не відвідував, з класним керівником не спілкувався. Відповідно довідки про склад сім`ї виданої начальником Житлово-будівельного кооперативу «Жовтень-4» Філімоновою Н.О. , вбачаєься, що [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім`єю та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Актом від 22.07.2021 року підписаним мешканцями будинку [ADDRESS] та головою Житлово-будівельного кооперативу «Жовтень-4» Філімоновою Н.О., підтверджується відсутність [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Також, те, що [PERSON] у вихованні сина [PERSON] участі не приймає. Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 14.09.2021 року, виданого службою у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної в місті ради, за місцем її проживання створені усі належні умови проживання та виховання для її сина. В матеріалах також містяться письмові пояснення [PERSON] від 03.11.2021 року про не бажання проживати з батьком. Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, зазначає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, якими можуть бути: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, оскільки відповідач протягом тривалого часу не переймається станом життя та здоров`я своєї малолітньої дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків, передбачених законом, по її вихованню та матеріальному утриманню, проживає окремо від дитини, суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення її батьківських прав і не бачить підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі дитини, і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені права та інтереси дитини. Надані докази є підтвердженням того, що доцільним є позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки вона свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання і утримання дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків. Винна поведінка відповідача підтверджується письмовими доказами при відсутності інших заходів впливу на неї для зміни ставлення щодо виховання і утримання дитини. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доцільність позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Отже враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. на користь позивача, сплачений ним при пред`явлені позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved