Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

У жовтні 2020 року до Іллінецького районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] визнання права власності на житловий будинок в порядку виділення в натурі 1/2 частки нерухомого майна спільної часткової власності. Позов обґрунтований тим, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок № [NUMBER] , виданого 04 жовтня 2000 р. виконкомом Іллінецької міської ради на підставі рішення виконкому Іллінецької міської ради від 21 вересня 2000 р. № 169, зареєстрованого Тульчинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 04 жовтня 2000 р. в реєстровій книзі № 12 за реєстровим номером № 2578, позивачу на праві приватної власності належить 1/2 частка будинку, розташованого в [ADDRESS] , що складається із житлового будинку площею 245,6 кв.м. Інша 1/2 частки вказаного вище житлового будинку належить відповідачу. При цьому частки сторін у даному об`єкті нерухомого майна є ідеальними та не визначені в натурі. У відповідності до змісту відповідних висновків, які виготовлені за заявами сторін у справі, встановлено технічну можливість виділення останнім їх часток житлового будинку із господарськими будівлями [ADDRESS] , однак в подальшому відповідач ухиляється від укладення відповідного нотаріального посвідченого договору про поділ даного об`єкту нерухомого майна, що стало підставою для звернення до суду із позовом про виділення в натурі 1/2 частки нерухомого майна спільної часткової власності. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 21 січня 2021 р. постановлено призначити судову будівельно-технічну експертизу із наступними питання експерту: яка дійсна ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] та які варіанти виділення в натурі по 1/2 частці житлового будинку [ADDRESS] із зупиненням провадження у справі на час проведення експертизи. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 11 листопада 2021 р., у зв`язку із надходження до суду висновку експерта за результатами проведеної судово будівельно-технічної експертизи, поновлено провадження поновити із призначенням справи до розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, натомість подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився не повідомивши суд про причини своєї неявки. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення та задоволення позову з таких підстав. Так, судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок № [NUMBER] , виданого 04 жовтня 2000 р. виконкомом Іллінецької міської ради Вінницької області на підставі рішення виконкому Іллінецької міської ради Вінницької області від 21 вересня 2000 року № 169, зареєстрованого Тульчинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 4 жовтня 2000 року в реєстровій книзі № 12 за реєстровим номером № 2578, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частка будинку, розташованого в [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 318597, виданого 23 березня 2005 р. вказана вище належна позивачу частка домоволодіння розташована на належній [PERSON] земельній ділянці загальною площею 0,0583 га цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий № 0521210100:05:002:0093 (а.с.7). Як вбачається із рішення виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницької області від 28.11.2019 р. № 309-«б» «Про впорядкування адресного господарства», у зв`язку з оформленням технічної документації на нерухомість змінено поштову адресу блокованого житлового будинку з [ADDRESS] . (а.с.8) Змістом висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 2 від 20.01.2020 р. встановлено технічну можливість виділення [PERSON] житлового будинку із господарськими будівлями [ADDRESS] , що складається із житлового будинку літер «А» загальною площею 121,5 кв.м, в тому числі житловою площею 46,2 кв.м, веранди літер «аі», погреба під частиною будівлі літер «А піді», гаража літер «В», сараю літер «В1», літньої кухні літер «В2», навісу літер «в», убиральні літер «у», огорожі 5, воріт з хвірткою 6, огорожі 7 та ганку 8, вказане також підтверджується технічним паспортом на 1/2 вказаного житловий будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виданого 20 січня 2019 року інвентаризаційна справа №2406/2 фізичною особою-підприємцем [PERSON] на ім`я [PERSON] (а.с. 9-15). Як вбачається із договору купівлі-продажу від 14.10.1995 р., посвідченого державним нотаріусом Іллінецької державної нотаріальної контори за реєстровим № 2443, зареєстрованим Тульчинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 21.09.2000 р. в реєстровій книзі № 12 за реєстровим номером № 2578 відповідач [PERSON] є співвласником житлового будинку розташованого по [ADDRESS] та йому на праві приватної власності належить 1/2 частка вказаного житлового будинку, зазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 195922831 від 10.01.2020 р. (а.с. 31-32, 42). Згідно змісту державного акту на право приватної власності на землю серії ВН № 001907, виданого 29 березня 1999 р. вказана вище належна відповідачу [PERSON] частка домоволодіння розташована на належній йому на праві власності земельній ділянці площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства (а.с. 33). Відповідно до висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-кримінального центру МВС України від 02.11.2021 р. № СЕ-19/102/21/1885-БТ за результатами судової будівельно-технічної експертизи (а.с.88-120) ринкова вартість частини житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , станом на час проведення дослідження може становити 1 005 465,96 грн. (один мільйон п`ять тисяч чотириста шістдесят п`ять гривень 96 коп.), а також варіант поділу виділення в натурі по 1/2 частці житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] відповідно до часток співвласників: частка [PERSON] становить житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , що складається із житлового будинку літ. «А» з верандою «а1»: 2-1 веранда - 10,4 м2; 2-2 санвузол - 6,5 м2; 2-3 коридор - 8,0 м2; 2-4 кухня - 15,4 м2; 2-5 кімната - 19,7 м2; 2-6 коридор - 14,7 м2; 2-7 веранда - 19,6 м2; 2-8 кімната - 8,5 м2; 2-9 кладова - 0,7 м2; 2-10 кімната - 8,8 м2; 2-11 кімната - 9,2 м2; «А під 1» - погріб під частиною будівлі; «В» - гараж; «В1» - сарай; «В2» - літня кухня; «в» - навіс; «У» - убиральня; 5 - огорожа; 6 - ворота з хвірткою; 7 - огорожа; 8- ґанок (а.с.88-120). Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною першою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно з частинами другою-третьою статті 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майно, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Статтями 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом. Таким чином, для здійснення виділу майна в натурі зі спільної сумісної власності суд має встановити частки кожного зі співвласників. При цьому відповідно до частини другої статті 370 ЦК України закон встановлює презумпцію рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності. Дана презумпція може бути спростована домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Відповідно до статей 183, 367 ЦК України виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Cистемний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі такої частки власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Аналогічний висновок наявний у змісті пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Аналіз змісту статей 356, 367, 364 ЦК України свідчить, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. Так, при поділі майно, що знаходиться у спільній частковій власності, розподіляється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. Натомість при виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 р. у справі № 344/8200/14-ц (провадження № 14-302цс19). Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду. Положеннями статі 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Оскільки виділ належної позивачу частки із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна є технічно можливим, належна йому 1/2 частина житлового будинку є відокремленою, має свій вхід та комунікації, у зв`язку із чим сул приходить до висновку про те, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі зазначеного,

Outcome: approved