Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

11.11.2021 року представник позивача звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. 12.11.2021 року на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом надісланий відповідний запит, щодо інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів. 18.11.2021 року судом отримано відповідь, щодо місця реєстрації відповідачів. Ухвалою судді від 19.11.2021 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 17.12.2021 року до участі у справі у якості третьої особи залучено державного нотаріуса Олександрівської державної нотаріальної контори - Звягіну А.Ф. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що позивачка народилася [INFO] в с. Новополтавка Олександрівського району Донецької області, першою дитиною в повній родині. Батьками позивачки є: батько - [PERSON] , 1958 р.н. та мати - [PERSON] , 1964 р.н. Окрім позивачки подружжя [PERSON] мали в родині ще двох синів: [PERSON] , 1986 року народження та [PERSON] , 1995 року народження. Родина позивачки проживала у власному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . В 2004 році батьки позивачки офіційно розірвали свій шлюб, але згодом почали знов проживати разом однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. Брати позивачки в різний час виїхали до Росії: [PERSON] - в 2004 році, а [PERSON] - в 2014 році. Згодом обидва отримали посвідки на постійне проживання в Росії. [INFO] батько позивачки - [PERSON] помер, перебуваючи у гостях у своїх знайомих в Запорізькій області. В зв`язку з його смертю на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області відкрилася спадщина. 20 квітня 2017 року, за заявою позивачки державним нотаріусом Олександрівської ДНК Звягіной А.Ф., було заведено спадкову справу за № 41/2017 після смерті спадкодавця. Брати позивачки - [PERSON] та [PERSON] , на момент смерті спадкодавця були зареєстровані за постійним місцем проживання разом з спадкодавцем, що формально робить співвідповідачів такими, що фактично прийняли спадок після смерті батька. З зазначених вище причин нотаріус відмовляється видавати позивачці свідоцтво про право на спадщину на цілу земельну ділянку, наполягаючи на факті прийняття спадщини також її двома братами. Вважає, що факт реєстрації співвідповідачів за постійним місцем проживання за однією адресою разом зі спадкодавцем не є беззаперечним доказом їх постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Просить встановити юридичний факт того, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , постійно разом зі спадкодавцем не проживали. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши пояснення відповідно викладеним в позові. Співвідповідачі по справі в судове засідання не з`явились, надали суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували проти задоволення позовних вимог (а.с.82). Також додали, що вони виїхали до Росії на постійне місце проживання. [PERSON] у 2004 році, а [PERSON] у 2014 році. За весь цей час [PERSON] був в Україні два рази: у 2015 році та в вересні 2021 року. [PERSON] з 2014 року в Україні не був. Підтвердили факт того, що вони на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , постійно разом із ним не проживали. Третя особа: державний нотаріус Олександрівської державної нотаріальної контори - Звягіна А.Ф. надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечувала (а.с.56). Також на виконання ухвали від 17.12.2021 року, надала суду копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] . Суд, вислухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть № [NUMBER] , - [INFO] помер [PERSON] (а.с.13). Відповідно до свідоцтв про народження № [NUMBER] , [NUMBER] та № [NUMBER] , [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно (а.с.10-12). [PERSON] разом із дітьми на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-9,14-17). Після смерті [PERSON] , на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,90 га, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 723076, виданого Олександрівською РДА 16 березня 2006 року (а.с.18-19). 20 квітня 2017 року, за заявою позивачки, державним нотаріусом Олександрівської ДНК Звягіною А.Ф., заведено спадкову справу за № 41/2017 після смерті спадкодавця [PERSON] . Спадкова справа містить, посвідчені нотаріусом м. Тула РФ, заяви відповідачів від 17.05.2016 р. про те, що вини «...разом з померлим не проживали, в володіння та користування спадковим майном не вступали, спадок не прийняли та на нього не претендують...» (а.с.19,22-23, 58-80). Рішенням Олександрівського районного суду від 25.02.2004 року, шлюб між батьками позивачки, розірвано (а.с.20). Відповідно до акту комісії представників територіальної громади від 05.11.2021 року, на момент смерті [PERSON] , його сини [PERSON] , 1986 р.н. та [PERSON] , 1995 р.н., постійно за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , не проживали (а.с.21). Згідно відповіді Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 22.11.2021 року, відомості про перетинання державного кордону, лінії розмежування в межах Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою АР Крим, [PERSON] та [PERSON] в період з 01.12.2016 по 30.11.2021, в базі даних не виявлено. Зазначені відомості зберігаються протягом 5 років (а.с.35). Міграційні карти та бланки повідомлення про прибуття, підтверджують факт перетину [PERSON] та [PERSON] кордону з РФ та їхньої реєстрації у Тульській області (а.с.40-45). Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, за своїм внутрішнім переконанням оцінює їх, як належні, допустимі та достовірні, що не оспорені відповідачем в судовому засіданні та шляхом подання відзиву. Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, в тому числі - діти спадкодавця. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт того, що на момент смерті [PERSON] , його сини [PERSON] , 1986 р.н. та [PERSON] , 1995 р.н., постійно за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , не проживали. Судом встановлено, що співвідповідачі на час відкриття спадщини після смерті їх батька [PERSON] , який помер [INFO] , були зареєстровані разом з ним за однією адресою, однак тривалий час постійно разом із спадкодавцем не проживали. Державна реєстрація співвідповідачів за однією адресою із спадкодавцем сама по собі не є беззаперечним доказом їх постійного проживання на момент смерті із спадкодавцем. Факт постійного проживання відповідачів зі спадкодавцем, на момент відкриття спадщини, був спростований в судовому засіданні. При прийняті рішення суд врахував правову позицію викладену у постанові Верховного суду від 19.05.2021 року (справа № 937/10434/19-ц, провадження № 61-3620 св 21). Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги.

Outcome: approved