Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

26.09.2019 [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив визнати земельну ділянку, площею 0,0959 га, кадастровий номер 1825655100:05:014:0022, яка розташована за адресою [ADDRESS] , та житловий будинок, загальною площею 222,3 м2, житловою площею 68,5 м2, який розташований за адресою [ADDRESS] , об`єктами спільної сумісної власності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . Здійснити поділ земельної ділянки, площею 0,0959 га, кадастровий номер 1825655100:05:014:0022, яка розташована за адресою [ADDRESS] , та житлового будинку, загальною площею 222,3 м2, житловою площею 68,5 м2, який розташований за адресою [ADDRESS] , що є об`єктами спільної сумісної власності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,0959 га, кадастровий номер 1825655100:05:014:0022, яка розташована за адресою [ADDRESS] , та на Ѕ частину житлового будинку, загальною площею 222,3 м2, житловою площею 68,5 м2, який розташований за адресою [ADDRESS] . Виділити [PERSON] в натурі Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,0959 га, кадастровий номер 1825655100:05:014:0022, яка розташована за адресою [ADDRESS] , та Ѕ частину житлового будинку, загальною площею 222,3 м2, житловою площею 68,5 м2, який розташований за адресою [ADDRESS] . Припинити право спільної власності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,0959 га, кадастровий номер 1825655100:05:014:0022, яка розташована за адресою [ADDRESS] , та житловий будинку, загальною площею 222,3 м2, житловою площею 68,5 м2, який розташований за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказав, що 23 жовтня 1999 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.08.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Під час вказаного шлюбу на земельній ділянці, площею 0,0959 га, яка розташована в [ADDRESS] , та є особистою власністю позивача, сторонами було побудовано житловий будинок, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 27.05.2008 року, яке видане виконкомом Черняхівської сільської ради на ім`я позивача та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19373558 від 01.07.2008 року. Відповідно до технічного паспорту вказаний будинок має загальну площу 222,3 м2, житлову площу 68,5 м2, та складається з погребу, площею 14,4 м2; кухні площею 16,7 м2; гаражу, площею 30,8 м2; погребу, площею 47,3 м2; веранди, площею 8,6 м2; ванної, площею 7,8 м2; коридору, площею 14,0 м2; кухні, площею 14,2 м2; житлової кімнати, площею 13,6 м2; житлової кімнати, площею 22,0 м2; житлової кімнати, площею 12,4 м2; житлової кімнати, площею 20,5 м2. Після розлучення вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, а саме зазначеного житлового будинку та земельної ділянки. Зокрема, він звертався до відповідача з письмовою пропозицією укласти договір про поділ спільного нерухомого майна, що підтверджується листами від 07.08.2019 року та 08.09.2019 року. Однак, вказану пропозицію відповідач проігнорувала. Також на сьогоднішній день між ними не досягнуто згоди щодо спільного користування житловим будинком та присадибною ділянкою, у зв`язку з чим виникають конфлікти з цього приводу, оскільки відповідач проживаючи в спірному домоволодінні, вважає себе повноправним власником цього майна. Тому недосягнення домовленості щодо спільного користування майном, змушує його звернутись до суду за захистом своїх майнових прав. 15.10.2019 року ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю. 03.08.2020 року ухвалою суду призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, виконання якої доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Центр будівельних та земельних експертиз» (10002, м. Житомир, вул. Миколи Лисенка, 16, офіс 6). На вирішення експерта поставлено наступні питання: 1) яка дійсна на день проведення експертизи вартість житлового будинку, загальною площею 222,3 м2, житловою площею 68,5 м2, який розташований за адресою [ADDRESS] ? 2) чи можливо виділити кожному співвласнику житлового будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] , відокремлену частину будинку з самостійним виходом? 3) які можливі варіанти розподілу житлового будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] , з виділенням часток співвласників в натурі, виходячи з підстав рівності частки кожного з них? 4) які роботи необхідні для проведення розподілу житлового будинку в натурі та яка їх вартість? 5) у випадку неможливості здійснення поділу вищезазначеного житлового будинку відповідно до ідеальних часток, які варіанти поділу з відступом від ідеальних частин з визначенням грошової компенсації між співвласниками? 6) яка дійсна на день проведення експертизи, вартість земельної ділянки, площею 0,0959 га, кадастровий номер 1825655100:05:014:0022, яка розташована за адресою [ADDRESS] , та які варіанти розподілу цієї земельної ділянки з врахуванням варіантів поділу вищезазначеного житлового будинку? Обов`язок по оплаті експертизи покладено на позивача - [PERSON] . 27.11.2020 року на адресу суду надійшов висновок експертів №249/11-2020 за результатами проведеної комісійної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи. 01.12.2020 ухвалою суду поновлено провадження по справі. 17.06.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 15:00 год. 04.01.2022 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив затвердити запропонований у висновку експертів варінт поділу №1. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, однак просила затвердити запропонований у висновку експертів варінт поділу №3. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлені наступні обставини: 23.10.1999 між сторонами зареєстровано шлюб, за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.08.2011 шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу на земельній ділянці, площею 0,0959 га, яка розташована в [ADDRESS] , та є особистою власністю позивача, сторонами побудовано житловий будинок, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 27.05.2008 року, яке видане виконкомом Черняхівської сільської ради на ім`я позивача та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19373558 від 01.07.2008 року. Відповідно до технічного паспорту вказаний будинок має загальну площу 222,3 м2, житлову площу 68,5 м2, та складається з погребу, площею 14,4 м2; кухні площею 16,7 м2; гаражу, площею 30,8 м2; погребу, площею 47,3 м2; веранди, площею 8,6 м2; ванної, площею 7,8 м2; коридору, площею 14,0 м2; кухні, площею 14,2 м2; житлової кімнати, площею 13,6 м2; житлової кімнати, площею 22,0 м2; житлової кімнати, площею 12,4 м2; житлової кімнати, площею 20,5 м2. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються матеріалами справи. За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч.1ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.1ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до ч.1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом . Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно дост.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.355ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно із ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (ч.4 ст.120 ЗК). Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Отже, за загальним правилом, закріпленим у ч.4 ст.120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що спірний житловий будинок та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд набуте позивачем під час перебування у шлюбі, тому таке майно є спільною сумісною власністю подружжя та частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. З огляду на викладене, суд вважає заявлені вимоги позивача обґрунтованими та підставними. Враховуючи, що набуте сторонами в період шлюбу спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд дійшов висновку щодо поділу спірного майна, що є об`єктом спільної сумісної власності в межах заявлених позивачем вимог. Для визначення технічної можливості виділу частки із спірних об`єктів нерухомого майна відповідно до часток співвласників (Ѕ частки) та варіантів такого виділу частки із вказаних об`єктів нерухомого майна, відповідно призначено судову будівельно-технічну експертизу. За висновком експертів №249/11-2020 за результатами проведеної комісійної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, оціночно-земельної та земельно-технічної експертизи встановлено, що поділ житлового будинку та належних будівель і споруд, що розташовані по [ADDRESS] , як передбачено в п.6 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 (із змінами), відповідно до часток співвласників по [ADDRESS] , вбачається технічно можливим та поділ земельної ділянки з кадастровим номером 1825655100:05:014:0022, загальною площею 0,0959 га (959,0 кв.м) з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до вимог нормативно правових актів та часток співвласників вбачається технічно можливим. Враховуючи визначені у висновку експертів варіанти поділу спірного житлового будинку та спірної земельної ділянки, думку сторін, які в судовому засіданні не дійшли згоди щодо запропонованих варіантів, у кожному з яких мають місце відступи від ідеальних часток (1/2 частки), суд дійшов висновку про виділ в натурі позивачу спірного майна та визнання за ним права власності на це майно за варіантом №2 поділу житлового будинку та споруд за адресою: [ADDRESS] та варіантом №2 поділу земельної ділянкиз кадастровим номером 1825655100:05:014:0022, загальною площею 0,0959 га (959,0 кв.м) з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] (до варіанту №2 поділу житлового будинку і споруд), як співвласнику №1 (таблиця № [NUMBER] , додаток №3 та №6 до висновку). Таким чином, суд за вищезазначеними варіантами поділу вважає за доцільне виділити [PERSON] в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників в окремий об`єкт нерухомого майна Ѕ частку житлового будинку та споруд за адресою: [ADDRESS] , що складається (Співвласник №1 (1/2частки): житловий будинок: 1-1 погріб 14,4 м? (68549 грн), 1-2 кухня 16,7 м? (85 686 грн), 1-3 - гараж 30,8 м? (146619 грн); 1-5- веранда 8,6 м? (57406 грн), 1-6- ванна 7,8 м? (52066 грн), 1-7 - коридор 14,0 м? (93451 грн), 1-12- житлова кімната 20,5 м? (136839 грн) - всього по будинку 112,8 м? - 640616 грн; споруди 64/100 частини огорожі - 13484 грн (всього по будинку та спорудам 654100 грн), та визнати за ним право власності на це майно. Для забезпечення доступу позивачу (Співвласнику №1) до відповідної частини житлового будинку і споруд виділити останньому земельну ділянку загальною площею 470,0 кв.м (0,0470 га), що на схемі позначена під №1 (Додаток №6 - а.с.139, зображена зеленим кольором), яка проходить по точках: 2-3-4-5-13-12-11-10-15-14-9-8-2 зі сторонами: 17,82 м-35,36м-8,87 м-15,57м-4-13 м-4,8м-2,0м-4,8-3,9м-4,8 м-8,06 м-5,88 м, та визнати за ним право власності на це майно, в тому числі ділянку площею 9,6 кв.м (0,00096 га), що на схемі позначена під №1-1 (зображена зеленим кольором зі штрихуванням), яка проходить по точках:10-11-12-15-10, зі сторонами: 2,0м-4,8м-2,0 м-4,8 м з обмеженим використанням для забезпечення співвласника №2 можливістю доступу обслуговування та поточного ремонту житлового будинку відповідно до п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019. В спільному користуванні співвласників [ADDRESS] та [ADDRESS] (сторін) залишити земельну ділянку загальною площею 19,0 кв.м (0,0019 га), що на схемі позначена під №3 (зображено блакитним кольором (Додаток №6, а.с.139), яка проходить по точках: 9-10-15-14-9, зі сторонами:3,9 м-4,8м-3,9м-4,8 м. Розмір земельної ділянки зменшився за рахунок земельної ділянки наданої у спільне користування (на 9,5 кв.м для кожного співвласника). Разом з тим, враховуючи, що при виділенні [PERSON] окремого об`єкту нерухомого майна спірного житлового будинку відбувся відступ від ідеальних часток, а саме на 1,65 м?більше (на 2050 грн більше), заперечень щодо сплати компенсації сторонами не заявлено, суд стягує з позивача на користь відповідача 2050,00 грн. При такому вирішенні спору, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, зазначений позивачем попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, суд вважає, що документально підтверджені судові витрати по справі понесені позивачем, а саме у виді судового збору в сумі 3854,60 грн (а.с. 1), витрати за надання послуг з виготовлення звіту про експертну оцінку майна в сумі 1000 гривень (а.с.50) та витрати за проведення експертизи в розмірі 7845,12 грн (а.с. 153,154), що разом складає 12699,72 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 13500 гривень суд вважає, що такі витрати не підлягають стягненню з підстав відсутності їх зазначення в попередньому (орієнтовному) розрахунку, що в свою чергу істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку. Крім того, враховуючи дійсну вартість спірного майна та сплачений позивачем судовий збір при подачі позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача в дохід держави судового збору у розмірі 3027,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved