Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернулась до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюбу між нею та відповідачем, позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 27 квітня 2018 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку з чим між сторонами постійно виникали сварки, що призвело до припинення шлюбно-сімейних стосунків. З березня 2019 року позивач повністю втратила зв`язок з відповідачем після того, як повідомила останнього про свою вагітність. За таких обставин позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, на примирення вона не згодна та просить розірвати шлюб. Відповідач протягом тривалого часу не цікавиться життям дитини та не приймає участі у її вихованні. Відсутність батька у житті дитини не тільки негативно впливає на дитину з точки зору відсутності турботи одного з батьків, але й заважає матері ефективно користуватись вланими батьківськими правами та виконувати обов`язки в інтересах дитини, зокрема тривалий час за відсутності батька не могла зареєструвати народження дитини, внаслідок ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків, [PERSON] не має можливості зареєструвати місце проживання дитини. Крім того, відсутність батька в майбутньому може обмежувати дитину у праві на освіту. Після того, як позивач повідомила відповідача про вагітність, він став наполягати на тому, щоб вона з переїхала проживати до своїх батьків, після чого зникнув, не відповідає не телефонні дзвінки та на повідомлення у соціальних мережах. Відповідач протягом тривалого часу не зймається вихованням дитини, не цікавиться її життям та станом здоров`я, не надає матеріальної допомоги, не спілкується та не відвідує її, не проявляє належного батьківського піклування, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Враховуючи викладене, позивач вважає доведеним факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню своєї малолітньої доньки. На даний час позивач самостійно забезпечує всебічний розвиток своєї дитини, створює належні умови для її зростання та забезпечує всіма необхідними у побуті речами, позбавлення батьківських прав відповідача жодним чином не погіршить життя малолітньої дитини. Отже, з метою захисту найвищих інтересів малолітньої дитини [PERSON] , для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, позивач вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки . Оскільки дитина проживає разом з матір`ю та повністю знаходиться на її утриманні, позивач також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Відповідач працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Аргументи учасників справи. Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими заявами та клопотаннями не звертався. Представник третьої особи письмові пояснення не надала, з будь-якими заявами та клопотаннями не звертався. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 грудня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2021 року замінено третю особу зі Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації на Службу у справах дітей та сім`ї Височанської селищної ради Харківського району Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, у разі неявки в судове засідання відповідача, просила суд ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Височанської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, суду надана заява за підписом спеціаліста ! категорії [PERSON] про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 27 квітня 2018 року сторони зареєстрували шлюб у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №1180, під час реєстрації шлюбу позивач своє прізвище не змінювала (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 27 квітня 2018 року). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 серпня 2020 року. Як вбачається зі змісту довідки про реєстрацію місця проживання особи Виконавчоого комітету Височанськоої селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 29 січня 2018 року по теперішній час. Згідно з даними електронної системи охорони здоров`я, декларація про вибір лікаря в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою [ADDRESS] , укладено її законним представником [PERSON] , що підтверджується довідкоою Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної допомоги №1 Харківського району» №633 від 18 вересня 2020 року. Як вбачається зі змісту акту депутата Височанської селищної ради Харківського району Харківської області Воропаєвої Олени Володимирівни від 29 жовтня 2020 року,складеного в присутності трьох свідків, які поставили свій підпис в акті, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована та мешкає [PERSON] , разом з нею проживає, але не зареєстрована її донька - [PERSON] , [INFO] . За весь час проживання останніх за вказаною адресою батькоо дитини - [PERSON] не з`являвся. 23 грудня 2021 року Службою у справах дітей та сім`ї Височанської селищної ради Харківського району Харківської області наданий висновок №713/01-36 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Як вбачається зі змісту вказаного висновку, службою було встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , батько дитини - [PERSON] не проживає разом з сім`єю. Службою було проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , в ході якого встановлено, що в будинку наявне газо-, водо-, електро- постачання, дитяча кімната облаштована окремо, достатня кількість сезонного одягу, наявне ліжко, шафа для одягу, велика кількість іграшок, збережений належний санітарно-гігієнічний стан житла, службою було зроблено висновок, що мати створює належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Членами комісії на засіданні було вирішено, що має місце факт самоусунення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої доньки, на засідання він не з`явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду За змістом положень ч.1 ст.24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим та задовольняє позов в частині розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.2,3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є ухилення його від виконання обов`язків по вихованню дитини. В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доводи позивача про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям та здоров`ям доньки не цікавиться, не спілкується з нею та не проявляє турботи, тобто фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, відповідачем під час судового розгляду жодним чином не спростовані, на засідання комісії Служби у с правах дітей та сім`ї Височанської селищної ради Харківського району Харківської області під час вирішення питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, він, будучи повідомленим, не з`явився. Крім того, відповідач був повідомлений судом про розгляд справи у передбаченому ЦПК України порядку, однак жодного разу до суду не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, як і будь-яких заперечень з приводу позовних вимог. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. 23 грудня 2021 року Службою у справах дітей та сім`ї Височанської селищної ради Харківського району Харківської області наданий висновок №713/01-36 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] .. Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд прийшов до висновку, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до доньки, а тому позбавлення батьківських прав відповідача є єдиним можливим засобом забезпечення дитині належного життя та розвитку. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. З приводу вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч. 3 ст. ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивач визначив спосіб стягнення аліментів з відповідача шляхом стягнення їх у частці від доходу батька дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачем не надано суду доказів щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та інших осіб, а також будь-яких доказів щодо стану його здоров`я. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем також не надано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» для дітей віком до 6 років, який станом на 01 січня 2022 року становить 2100 гривень, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який підлягає стягненню з відповідача, у частці від доходу батька - у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 01 грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Щодо судових витрат. Згідно квитанції №47 від 26 листопада 2020 року, позивачем при пред`явленні до суду вищевказаного позову були понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання до суду позову з вимогами про розірвання шлюбу та позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини у розмірі 1681,60 гривень Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання до суду позову з вимогами про розірвання шлюбу та позбавлення відповідачів батьківських правв розмірі 1681,60 гривень, а на користь держави за подання позову про стягнення аліментів - у розмірі 840,80 гривень (станом на день подання позову), оскільки за подання позову щодо стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного і

Outcome: approved