Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача та уточнивши позовні вимоги просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , міце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] на утримання дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини [PERSON] , тобто до [INFO] . Ухвалою судді від 28.09.2021 у справі відкрито провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте надала до суду заяву, де прохала справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судових повісток за адресою його зареєстрованого місця проживання. Окремо судом було опубліковано на веб-сайті суду оголошення про виклик відповідача [PERSON] до судового засідання. Контррозрахунок аліментів суду не надав. Таким чином, відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. [PERSON] та [PERSON] з 05.03.2014 перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області від 05.03.2014, свідоцтво серії [NUMBER] . Знаходячись в шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . На дату постановлення рішення за дійсним позовом, шлюб між [PERSON] та [PERSON] не розірвано, однак сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, донька проживає із позивачкою, за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з проханням матеріально підтримувати їх спільну дитину [PERSON] , сплачувати аліменти на утримання дитини, однак відповідач лише дав їй усну обіцянку щодо його добровільної сплати аліментів та надання фінансової допомоги донці. Наразі між ними так і не досягнуто згоди з приводу способу виконання батьком дитини свого обов`язку утримувати дитину. Позивачка, [PERSON] офіційно працевлаштована, отримує заробітну плату та самостійно утримує доньку. У зв`язку з підвищенням цін на продукти, одяг та ліки, тих доходів, які вона отримує, не вистачає, щоб в повному обсязі задовольнити всі потреби дитини. Тому, позивачка була змушена звернутись з дійсним позовом до суду. Разом з тим, позивачкою було надано до суду письмові докази про витрати, зокрема: фіскальні та товарні чеки на продукти харчування, товари канцелярії для дитини, виписку карткового рахунку в АТ «Ощадбанк» щодо щомісячних витрат на комунальні платежі, а також нарахувань заробітної плати. До матеріалів справи також долучено виписку із медичної карти амбулаторного хворого із відомостями, що [PERSON] постановлено діагноз «Дифузний токсичний зоб (Хвороба Грейвса)», де лікування також потребує фінансових витрат. Крім цього, позивачка [PERSON] має також на утриманні ще одну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , батько якої [PERSON] помер у 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.04.2010. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до положень частини 2 статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 3 статті 182 СК України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі статтею 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Разом з тим статтею 185 СК України регламентовано, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто вартість навчання дитини у музичній школі та секції малювання є розвитком здібностей дитини та відносяться до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами. Також судом враховано відповідно до чинного законодавства встановлені мінімальні гарантовані розміри аліментів для дітей двіком 6 до 18 років. Разом з тим, якщо справа про стягнення аліментів розглядається у позовному провадженні, максимальний розмір стягнення не передбачений. При цьому, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Тобто, стягувач може претендувати на такий розмір аліментів, потребу в яких зможе довести, при цьому обґрунтовуючи це тільки потребами дитини та фінансовою спроможністю платника аліментів. Доказів того, що відповідач не спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у заявлених позивакою розмірах суду не надано. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Статтею 2 цього закону передбачено, що платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом. Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином мінімальна сума судового збору, яка підлягає сплаті у 2021 році становила 908,00 грн. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved