Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивач ФОП « [PERSON] » звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , ТОВ «УЛФ-Фінанс» на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі: 60 292,72 коп.; витрати по сплаченому судовому збору в розмірі - 908,00 грн.; витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі - 22 848,80 грн. В обґрунтування позову посилається на ті обставини, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та Комунальним закладом охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (надалі - Страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 6450527-02-21-01 від 16.07.2019 року (надалі - Договір), за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Citroen Jumper», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням водія [PERSON] . У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 14 листопада 2019 року о 04 годині 50 хвилин по пр-ту Гагаріна, 244 у м. Харкові мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «RENAULT LOGAN», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » - під керуванням [PERSON] та автомобіля «Citroen Jumper», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » - під керуванням [PERSON] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Citroen Jumper», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Відповідно до Постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року по справі № 646/8681/19, [PERSON] , 14.11.2019 року о 04 годині 50 хвилин, керуючи транспортним засобом «RENAULT LOGAN», д.н.з. « [NUMBER] », по пр. Гагаріна, 244, у м. Харкові, на порушення пункту 3.2, 8.10 Правил дорожнього руху України, не надав дорогу транспортному засобу «CITROEN JUMPER», д.н.з. « [NUMBER] », який рухався з увімкненим проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом, здійснив рух на заборонений сигнал світлофора, в результаті чого сталося зіткнення. при дорожньо- транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Факт ДТП 14.11.2019 року було визнано ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи (через автосервіс ТОВ «Енергосервіс-Дозор») у розмірі 148 764,00 грн. Страхувальником транспортного засобу «RENAULT LOGAN», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », є ТОВ «УЛФ-Фінанс». АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ СК «ВУСО» в межах ліміту з урахуванням амортизаційного зносу та вирахуванням франшизи в розмірі 85 971,28 грн. Таким чином, різниця між сплаченим страховим відшкодуванням та фактичним розміром збитків становить 60 292,72 грн., та підлягає стягненню з відповідачів в порядку регресної вимоги. 16.11.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 16/11/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №6450527-02-21-01 від 16.07.2019 року. Ухвалою суду від 03.03.2021 відкрито провадження по цивільній справі за вказаним позовом, справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від представника відповідача ТОВ «УЛФ-Фінанс» надійшов відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог до ТОВ «УЛФ-Фінанс» просили відмовити в повному обсязі, оскільки ТОВ «УЛФ-Фінанс», відповідно до умов Договору фінансового лізингу № 4739/09/19-Г від 20.09.2019 передало автомобіль «RENAULT LOGAN», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » Лізінгоодержувачу ФОП [PERSON] . Таким чином, ТОВ «УЛФ-Фінанс» є неналежним відповідачем. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву не надходив. Представник позивача [PERSON] - адвокат Трикоз Д.Є. надіслав відповідь на відзив, в якому наполягав на солідарному відшкодуванні збитків відповідачами, оскільки ТОВ «УЛФ-Фінанс» є власником та страхувальником автомобіля «RENAULT LOGAN», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », а відповідач [PERSON] є винною в ДТП особою. Дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14 листопада 2019 року о 04 годині 50 хвилин по пр-ту Гагаріна, 244 у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «RENAULT LOGAN», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » - під керуванням [PERSON] та автомобіля «Citroen Jumper», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » - під керуванням [PERSON] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Citroen Jumper», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». (а.с.17) Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року по справі № 646/8681/19, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП водія [PERSON] та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. (а.с. 16) 16.07.2019 між ПрАТ «СК «ВУСО» та Комунальним закладом охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 6450527-02-21-01, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортними засобами і додатковим обладнанням, що встановлено в них, в тому числі транспортним засобом «Citroen Jumper», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». (а.с. 5-14) Актом (Протоколом) огляду ТЗ від 18.11.2019 підтверджено, що «Citroen Jumper», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », отримав механічні пошкодження при обставинах від 14.11.2019. (а.с. 25) Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, складеного на підставі рахунку ПП «ЕНЕРГОСЕРВІС-ДОЗОР» № 67 від 19.11.2019 , сума страхового відшкодування становить 148 764,00 грн. (а.с. 28, 31) Згідно з Актом надання послуг № 7 від 24.10.2020 ПП «ЕНЕРГОСЕРВІС-ДОЗОР» вартість виконаних робіт з ремонту транспортного засобу «Citroen Jumper», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » складає 148 764,00 грн. (а.с. 29) 29.11.2019 ПрАТ СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ «Енергосервіс-Дозор» за виконання послуг відповідно до рахунку на оплату № 67 від 19.11.2019 у розмірі 148 764,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 32117 від 29.11.2019. (а.с. 30) Як вбачається з довідки № 3019319361563947 про дорожньо-транспортну пригоду власником транспортного засобу «RENAULT LOGAN», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » є ТОВ «УЛФ-Фінанс». (а.с. 22) Транспортний засіб «RENAULT LOGAN», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », страхувальником якого є ТОВ «УЛФ-Фінанс», застраховано в АТ «СК «ТАС», відповідно до Полісу № АО6570003, діючого станом на 14.11.2019. (а.с. 137) ПрАТ СК «ВУСО» звернулося до АТ «СК «ТАС» з регресною вимогою на суму 148 764,00 грн. (а.с. 136) АТ «СК «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ СК «ВУСО» в межах ліміту з урахуванням амортизаційного зносу та вирахуванням франшизи в розмірі 85 971,28 грн. Таким чином, різниця між сплаченим страховим відшкодуванням та фактичним розміром збитків становить 60 292,72 грн. 16.11.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 16/11/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №6450527-02-21-01 від 16.07.2019 року. (а.с. 36-38) Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з вимогами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.? Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» визначено, що при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної іншій особі. Згідно з ч.ч. 1,2,3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідальність, у таких випадках, несе винна особа, яка є водієм автомобіля чи особа, яка керувала таким автомобілем і з вини якої сталося ДТП. Відповідно до п. 2.2 Правил дорожнього руху (затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306), якщо особа під час керування автомобілем мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на такий транспортний засіб, переданий їй власником чи іншою особою, яка на законній правовій підставі використовує цей транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання майнової шкоди. За приписами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умовами, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Приписами ст. 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Як вбачається з позовної заяви, позивач звертається з позовом про відшкодування збитків у порядку регресу солідарно з [PERSON] та ТОВ «УЛФ-Фінанс», проте не враховує, що саме [PERSON] , який керував транспортним засобом на законних підставах та був визнаний винним у вчиненні зазначеного правопорушення. ФОП [PERSON] уклав договір фінансового лізингу з ТОВ «УЛФ-Фінанс» та фактично володів транспортним засобом «RENAULT LOGAN», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », на момент вчинення ДТП. Згідно з п.2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі документ про реєстрацію транспортного засобу, водійське посвідчення та страховий поліс. Згідно з ч. 2 ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої ним шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Як вбачається зі змісту позовних вимог, в позовній заяві взагалі відсутнє будь-яке правове обґрунтування звернення позивача саме до ТОВ «УЛФ-Фінанс» щодо стягнення в порядку регресу суми страхового відшкодування. ТОВ «УЛФ-Фінанс» не є належним відповідачем у даних правовідносинах, які склались з приводу відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДПТ, оскільки між діями ТОВ «УЛФ-Фінанс» та настанням вище зазначеного ДТП, що призвело до матеріальних збитків позивача, не вбачається причинно-наслідкового зв`язку. Отже, належних доказів відповідальності ТОВ «УЛФ-Фінанс» перед позивачем суду не надано. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд позовні вимоги задовольняє частково та стягує суму страхового відшкодування у розмірі 60 292,72 грн. на користь позивача з винної у скоєнні ДТП особи - відповідача [PERSON] , у задоволенні позовних вимог до ТОВ «УЛФ-Фінанс» суд відмовляє. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року). Суд вважає доведеними належними доказами і співмірними з позовними вимогами у справі витрати позивача на надання правової допомоги у розмірі 22 848,80 грн. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача суму судового збору, сплаченого за подання позову до суду, у розмірі 908 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 848,80 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця « [PERSON] » суд відмовляє за не обґрунтованістю та недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: partial