Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 30699 грн. 96 коп неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позов обгрунтований тим, що відповідач є платником аліментів на утримання дитини сторін- [PERSON] , [INFO] , на підставі виконавчого листа Ніжинського міськрайонного суду, виданого 11 липня 2017 року, у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) останнього до досягнення дитиною повноліття. Відповідач рішення суду щодо сплати аліментів повністю не виконує, у зв`язку з чим заборгованість по аліментах станом на жовтень 2021 року становить 30699 грн. 96 коп. Загальний розмір неустойки за період з 01 серпня 2018 року по 31 жовтня 2021 року складає 300696 грн. 33 коп, що перевищує суму заборгованості по аліментах у вищезазначеному розмірі. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 03 липня 2020 року позивачем змінено прізвище з [PERSON] та [PERSON] . Просить позов задовольнити, справу розглянути за відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до заяви від 12 січня 2022 року представник позивача адвокат Гордієць В.С. позов підтримує, справу просить розглянути за відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Положеннями ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Станом на час розгляду справи зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] , на вказану адресу судом надіслано рекомендоване повідомлення про судовий розгляд з матеріалами позову, яке вручене повнолітньому члену сім`ї останнього (повідомлення про вручення від 30 грудня 2021 року), відповідачем не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Також судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи викладене та позицію сторони позивача згідно поданих заяв в судовому засіданні встановлені підстави згідно ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивачем по справі є [PERSON] , остання та відповідач [PERSON] , шлюб між якими розірваний, є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виконавчого листа, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 04 серпня 2017 року по справі №740/2016/17 (провадження №2/740/1033/17), [PERSON] є платником на користь [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 23 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Даний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні Ніжинського МР ВДВС Північно-Східного МУМЮ (м.Суми), згідно розрахунку якого заборгованість по аліментах станом на жовтень 2021 року становить 30699 грн. 96 коп, остання проплата аліментів у розмірі 12000 грн. здійснена [PERSON] у жовтні 2020 року. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Також судом враховується, що у СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19, який враховується судом в порядку ч.4 ст.263 ЦПК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Як зазначено вище відповідач не надав суду у встановленому порядку відзиву на позов чи заперечення, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Одними із основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін (ст.12 ЦПК України) та диспозитивність цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України). Принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Судом встановлено, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 30699 грн. 96 коп, що у встановленому порядку відповідачем не спростовано. Згідно розрахунку позивача сума пені становить 300696 грн. 33 коп. Даний розрахунок відповідачем також не спростований. Розмір неустойки за прострочення сплати аліментів перевищує 100 % заборгованості, в даному випадку-30699 грн. 96 коп, про що заявлений позов і є підставою для стягнення із відповідача на користь позивача неустойки (пені) у розмірі 30699 грн. 96 коп. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Враховуючи викладене позивач звільнена від сплати судового збору, у зв`язку з чим 908 грн. судового збору (із врахуванням пред`явлення позову 10 грудня 2021 року) відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача в дохід держави. Докази щодо звільнення відповідача від сплати судового збору суду не подані.

Outcome: approved