Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

11.06.2021 року позивач Стобецький звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ним право власності на автомобіль Mercedes-Benz CL500, 2001 року випуску, д/н [NUMBER] та звільнити автомобіль Mercedes-Benz CL500, 2001 року випуску, д/н [NUMBER] , з-під арешту Приватного виконавця Кочурка В.В. накладеного постановою від 13.11.2020р. ВП №61245013. Позов обґрунтовано тим, що 11.09.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0030/82/8160, в якості забезпечення зобов`язань за яким між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу Mercedes-Benz CL500, 2001 року випуску, д/н [NUMBER] . Позивач [PERSON] 27.06.2014 року на підставі Договору купівлі-продажу прав вимог набув статусу нового кредитора у зобов`язанні. Позивач прийняв рішення про звернення стягнення на заставлене майно. 12.05.2017 року Стобецький звернувся до ПАТ «Імексбанк» з повідомленням про намір звернути стягнення на предмет застави та 15.05.2017 року зареєстрував в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запис про звернення стягнення. 25.06.2017 року позивач уклав з відповідачем Усатим договір про задоволення вимог заставодержателя, за умовами якого право власності на заставлене майно перейшло до позивача, а Кредитний договір №014/0030/82/8160 є припиненим. Проте зареєструвати своє право власності на цей автомобіль він не зміг, оскільки автомобіль знаходиться під арештом Приватного виконавця Кочурка В.В. накладеного постановою від 13.11.2020р. ВП №61245013. Ухвалою суду від 29.07.2021 року відкрито провадження у справі. Відповідач надав суду відзив у якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що Усатий є боржником за іншим зобов`язанням перед АТ «Державний ощадний банк України» і Баком з Усатим укладеного договір застави, предметом якого є автомобіль Mercedes-Benz CL500, 2001 року випуску, д/н [NUMBER] , тому вважає позовні вимоги безпідставними. Третя особа у судове засідання не явилася, повідомлялася належним чином про час та місце його проведення. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що власником автомобілю Mercedes-Benz CL500, 2001 року випуску, д/н [NUMBER] є третя особа [PERSON] (а.с.9). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №Р100814 від 1.06.2021р., зареєстроване обтяження у вигляді арешту на автомобіль Mercedes-Benz CL500, 2001 року випуску, д/н [NUMBER] власником якого є Усатий, а саме постановою про арешт майна боржника 61245013 виданого 13.11.2020р. Приватним виконавцем Качурка В.В. (а.с.22). Виходячи зі змісту ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем…інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Письмова форма договору про відчуження автомобіля передбачена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388. Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень. Згідно наданого до суду стороною позивача у якості доказу такого договору, а саме, Договору про задоволення вимог заставодержателя та припинення зобов`язання від 01.07.2017р. укладеного між позивачем та Усатим, предметом його виступає транспортний засіб Mercedes-Benz CL500 2001 року випуску державний номер знак [NUMBER] (а.с.10-11). Тобто зазначений у вказаному Договору транспортний засіб має інші державні номерні знаки ніж той транспортний засіб, право власності на який просить визнати позивач ( [NUMBER] ). Суд підкреслює, що вказаний договір не містить номеру кузову та унікального коду транспортного засобу (VIN), що передбачено ДСТУ ISO 3779:2012, ДСТУ ISO 3780:2012, ДСТУ ISO 4030:2012, що в свою чергу позбавляє суд можливості перевірити тотожність транспортного засобу, право власності на який просить визнати позивач з транспортним засобом вказаним у Договорі про задоволення вимог заставодержателя та припинення зобов`язання від 01.07.2017р. укладеного між позивачем та Усатим. Позивач у позові зазначає, що не в змозі зареєструвати право власності на автомобіль, оскільки він перебуває під арештом. Згідно з п.7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» № 1388 від 07 вересня 1998 року, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання). Однак позивач не надав суду доказів того, що упродовж часу з 2018р. по 12.11.2020р. та з 13.11.2020р. по час подачі цього позову він звертався до органу реєстрації транспортних засобів, з метою реєстрації права власності, і такий орган відмовив позивачу у такій реєстрації з зазначенням причин такої відмови. Суд вважає за необхідне зазначити, що у справах про визнання права власності на транспортний засіб, стороною у справі повинен виступати орган, який відмовив у здійсненні такої реєстрації. Однак сторона позивача не надала суд доказів того, що такий орган відмовив Стобецькому у здійсненні державної реєстрації. Таким чином, підстав в порядку ст.392 ЦК України визнавати за позивачем право власності на транспортний засіб Mercedes-Benz CL500 2001 року випуску державний номер знак [NUMBER] - відсутні, що вказує на необхідність відмови позивачу у задоволенні позовних вимог в цій частині. Позивач вважає себе власником транспортного засобу на підставі Договору про задоволення вимог заставодержателя та припинення зобов`язання від 01.07.2017р. укладеного між позивачем та Усатим, але у встановленому Законом порядку позивач не зареєстрував право власності на автомобіль у встановленому законом порядку. Оскільки момент вчинення вищезазначеного правочину відповідно до статті 210 ЦК України пов`язується із державною реєстрацією, тому він не є укладеним і не створює прав і обов`язків для сторін, а тому відсутні підстави вважати, що позивач набув право власності на автомобіль у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що позивач не набув права власності та транспортний засіб, і під час розгляду справи суд не встановив підстав для його набуття, а тому не є особою яка має право пред`являти вимоги про зняття арешту з майна яке їй не належить, отже суд приймає рішення про відмову і у їх задоволенні. Суд критично ставиться до посилань представника позивача на рішення Київського районного суду м.Одеси від 25.01.2018р. у справі №520/10725/17, оскільки копія надана суду не містить вказівки про набрання ним законної сили (а.с.17-21). Також суд не в змозі застосувати наслідки ст.82ч.4 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, щодо обставин, встановлених рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області у справі №509/3335/14 від 31.07.2014р., оскільки відповідач АТ «Державний ощадний банк України» та третя особа Приватний виконавець Качурка В.В. не брали участь у її розгляді.

Outcome: dismissed