Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який був зареєстрований 25 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 14. Від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені. Батько дитини з сім`єю не проживає, допомоги на утримання сина не надає, тому позивачка вимушена звернутись за допомогою до суду і просить суд розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісяця, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття та визначити місце проживання дитини разом з матір`ю. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу у її відсутність та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позовну заяву не скористався. Клопотань про відкладення слухання справи від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позовну заяву, при тому, що згідно письмової заяви позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.03.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 25.03.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 14. (а.с.7) Згідно копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 18.06.2024 року республіканською сільською радою Володарського району Донецької області, сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який згідно довідки Нікольської селищної ради Донецької області № 301 від 13.12.2021 року проживає за одною адресою разом з позивачкою [PERSON] (а.с. 8,9) Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересом одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюбні відносини між сторонами припинені, подружжя разом не проживає, відповідач не скористався своїм правими наданими йому діючим законодавством на збереження сім`ї, а тому суд вважає за можливе розірвати шлюб. Проаналізувавши надані докази та норми сімейного законодавства, які встановлюють обов`язок батьків по утриманню дитини та порядок і умови стягнення аліментів, суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню в повному обсязі, тому що судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, домовленості між батьками щодо способу виконання батьком дитини обов`язку по її утриманню між сторонами не досягнуто, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісяця, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Заявлений позивачем розмір стягуваних аліментів відповідає мінімальному розміру аліментів на одну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років визначається. За згодою батьків. Якщо мати та батько. які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітні дитина, спір між ними може вирішуватись судом, відповідно до ст. 161 СК України. Крім того, позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини також підлягають задоволенню, тому що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , фактично проживає разом з позивачем, а відповідач проживає окремо від дитини. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а також, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved