Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

03 грудня 2021 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач вказав, що він є власником квартири [ADDRESS] . В цій квартирі зареєстрований, однак більше двох років без поважних причин не проживає відповідач - [PERSON] . Місце перебування відповідача позивачу не відоме, а тому позивач прохає суд визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 грудня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій підтримав позовну заяву та прохав її задовольнити. Справу прохав розглянути без його участі. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла телефонограма, в якій він позов визнав і прохав розглянути справу без його участі. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а. с. 7-8). Згідно даних Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . [PERSON] на момент придбання квартири [PERSON] (2019 рік) був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживав і не проживає на цей час. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями частини першої статті 71, статті 72 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідно до частини четвертої, шостої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Стаття 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з місцем її реєстрації. Право користування житлом у дитини виникає на підставі факту її народження. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, [PERSON] , без поважних причин не проживає за місцем реєстрації більше 2 років. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення та позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, оскільки [PERSON] без поважної причини, більше двох років не проживає за місцем реєстрації, домовленості щодо його проживання між ними та власником не встановлено, тому його необхідно позбавити права користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved