Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача Пипа А.О. в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якому просить: припинити зобов`язання за Кредитним договором № 0310/1207/71-325 від 13.12.2007 року, укладеним між [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області 02.04.1999 р., ідентифікаційний номер [NUMBER] ) та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступник якого є АТ «Альфа-Банк», ЄДРПОУ 23494714, адреса: 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок № 100), внаслідок виконання, проведеного належним чином; припинити зобов`язання за Іпотечним договором № 0310/1207/71-325-2-1 від 13.12.2007 року, укладеним між [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області 02.04.1999 р., ідентифікаційний номер [NUMBER] ) та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступник якого є АТ «Альфа-Банк» ЄДРПОУ 23494714, адреса: 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок № 100), у зв`язку з припиненням основного зобов`язання; зобов`язати Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернутися до суб`єкта державної реєстрації прав із заявою про державну реєстрацію припинення обтяження (іпотеки - реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі іпотек: 6219938) квартири за адресою: [ADDRESS] , яка є предметом іпотеки за Іпотечним договором № 0310/1207/71-325-2-1 від 13 грудня 2007 року; стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (ЄДРПОУ23494714, адреса: 03150, місто Київ, улиця Велика Васильківська, будинок №100) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) кошти у розмірі 21607,89 грн. (двадцять одна тисяча шістсот сім гривень 89 копійок), які переплачені за Кредитним договором № 0310/1207/71-325 від 13.12.2007 року; стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (ЄДРПОУ23494714, адреса: 03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок №100) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) судові витрати у розмірі 7000,00 (сім тисяч) гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13 грудня 2007 р. між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступник якого ПАТ «Сведбанк» здійснив відступлення права вимоги на користь ПАТ «Дельта Банк», який в свою чергу здійснив відступлення своїх прав вимоги на користь ПАТ «Альфа-Банк»), було укладено Кредитний договір № 0310/1207/71-325 для придбання нерухомого майна (зі змінами від 03.04.2015 р. внесеними згідно з Договором про внесення змін і доповнень до Кредитного договору № 0310/1207/71-325 від 13.12.2007 р. та зі змінами від 03.06.2015 р. внесеними згідно з Договором про внесення змін і доповнень до Кредитного договору № 0310/1207/71-325 від 13.12.2007 р.). За умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 32 300,00 доларів США під 12,5 % річних, на строк з 13 грудня 2007 р. по 12 грудня 2037 р. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним Кредитним договором, 13.12.2007 р. було укладено Договір іпотеки № 0310/1207/71-325-Z-1, за умовами якого, [PERSON] передав в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Іпотечний договір посвідчено Кир`як С.А. , нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 3218, та у зв`язку з його посвідченням була накладена заборона відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна до припинення договору іпотеки, зареєстрована в реєстрі за № 3219. З моменту укладення Кредитного договору Позичальник, відповідно до розрахованого Банком Графіку погашення кредиту, сумлінно виконував взяті на себе зобов`язання зі сплати щомісячних платежів за кредитом та сплати процентів за користування кредитними коштами. Маючи фінансову можливість для скорішого виконання зобов`язання перед Банком, вносив платежі з деяким випередженням Графіку погашення кредиту. Втім, у зв`язку з виникненням у Позичальника фінансових труднощів, він втратив можливість здійснювати чергові платежі за Кредитним договором, внаслідок чого почала виникати заборгованість за Кредитним договором. У зв`язку з невиконанням Позичальником взятих на себе зобов`язань стосовно умов повернення кредиту, Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту. Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року по справі № 209/4214/15-ц, задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до [PERSON] , «про стягнення заборгованості» та стягнуто на користь Публічного Акціонерного Товариства «Альфа Банк», заборгованість за Кредитним договором №0310/1207/71-325 від 13.12.2007 року у розмірі 204260,45 гривень. Зазначила, що на теперішній час, позивач виконав заочне рішення суду від 19.11.2015 р. у цивільній справі №209/4214/15-ц у добровільному порядку, сплативши кошти стягнуті на користь ПАТ «Альфа-Банк», в повному обсязі, і навіть здійснив переплату, розмір якої становить 21 607,89 грн., що підтверджує копіями квитанцій про оплату. Після повного виконання зобов`язань за Кредитним договором на підставі рішення суду, Позичальник звернувся до Банку, із письмовою заявою про припинення Кредитного договору у зв`язку з його виконанням, наданням відповідної Довідки про відсутність заборгованості після погашення кредиту, припиненням Іпотечного договору та обтяження по ньому, проте Банк не визнає зобов`язання припиненими та продовжує нарахування відсотків за кредитом. Позивач не погоджується з такими діями Банку, вважає, що Банк, пред`явивши у судовому порядку вимогу про погашення заборгованості у повному обсязі (суми кредиту, нарахованих процентів, пені), скористався своїм правом дострокового повернення усієї суми кредиту, чим на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, а отже, нарахування відсотків за користування кредитом повинно було бути припиненим. Вважає, що наявність реального виконання боржником зобов`язань за судовим рішенням, свідчить про припинення договірних зобов`язань, з огляду на що, Кредитний договір слід вважати припиненим з моменту сплати коштів у розмірі, визначеному судовим Рішеннямвід 19.11.2015 р. у цивільній справі № 209/4214/15-ц. А оскільки, забезпечене іпотекою основне зобов`язання за Кредитним договором виконано у повному обсязі на підставі рішення суду від 19.11.2015 р. у цивільній справі № 209/4214/15-ц, то вважає, що і зобов`язання за іпотекою є припиненою. Також позивач просив стягнути судові витрати, зазначивши, що квитанція про сплату за надання правової допомоги, Акт приймання-передачі наданої правової допомоги та детальний Розрахунок суми понесених витрат буде подано під час судових дебатів. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою суду від 06 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі і постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 06 жовтня 2021 року, задоволено заяву про забезпечення позову, заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , про що винести відповідну ухвалу; застосувати даний захід забезпечення позову - до набрання законної сили рішення суду по даній справі. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов не визнає, просив відмовити у позові в повному обсязі зважаючи на наступне: У зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, кредитор звернувся до суду, заочним рішення у справі № 209/4214/15 від 19.11.2015 року позовні вимоги банку були задоволені, стягнуто з [PERSON] заборгованість - 204 260, 45 грн., а саме за кредитом - 195 780,64 грн.; по відсотках - 7960,48 грн.; пеня - 519,33 грн. та судові витрати в сумі 2042,60 грн. Відповідно до наданих позивачем копій квитанцій, та розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 18.10.2021 р. вбачається, що кошти сплачені позичальником протягом 2016-2019 років були сплачені на погашення заборгованості за кредитним договором. При цьому позичальник сплатив два платежі гривнею (14.03.2016 року в сумі 2000,00 грн., які були конвертовані банком в 109,81 доларів США, згідно умов кредитного договору та 7500,00 грн., які були конвертовані в 276,75 доларів США). Сплачуючи зазначені суми позивач зазначав в квитанції призначення платежу «погашення заборгованості за кредитним договором», а не на виконання судового рішення. Зазначає, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язань з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Розглядаючи спір у справі № 209/4214/15 суд задовольнив позовні вимоги банку, при цьому питання щодо припинення договору не розглядалось, як і не вирішувалось питання щодо зміни валюти зобов`язання. Фактично пред`являючи даний позов до суду позивачу було відомо про необхідність виконання судового рішення у справі № 209/4214/15, (натомість всі платежі що були сплачені протягом 2016-2019 рр. не містять відомостей про виконання судового рішення) та були зараховані Банком як поточне погашення кредитної заборгованості. Враховуючи, що Кредитним договором встановлено обов`язок Позичальника щодо повернення кредитних коштів (у валюті кредитування - долар США) сплата Позивачем суми коштів 220 868,27 грн. є недостатньою. При цьому вимоги, щодо відшкодування Банком зайво сплачених сум у розмірі 21 607,89 грн. є необґрунтованими, та взагалі невідомо з яких складових така сума складається. Банк не припинив нарахування відсотків та пені, так як це встановлено умовами договору. У своїх доводах Відповідач посилається на правові висновки Верховного Суду України, що викладені у Постанові від 30.03.2016 р. по справі №6-2168цс15, Постанові від 06.07.2016 р. по справі №6-1946цс15, 16.05.2018 р. по справі № 61-4868св18, від 07.02.2018 р. по справі № 910/11249/17. Також Відповідач зазначає, що оскільки основне зобов`язання не погашене (існує заборгованість) то і іпотека не може бути визнана припиненою, що узгоджується з судовою практикою, викладеною, зокрема у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі №6-786цс17 та у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року №760/16916/14-ц. Зазначає, що у Позивача відсутній будь-який доказ того, що ним належним чином виконані свої зобов`язання перед кредитором та іпотекодержателем, до позову не долучено а ні виписки банківської установи а ні довідки виданої кредитором про належне виконання зобов`язань та відсутність заборгованості. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, зазначає, що зазначена сума винагороди 7000,00 грн. не підлягає до відшкодування, оскільки позивачем не надано акту приймання передачі наданих послуг, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, тобто не доведено належними та допустимими доказами. Від представника Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено що доводи Відповідача є необґрунтованими та такими, що не спростовують позовні вимоги та не заслуговують на увагу. Так Банк, використавши право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку, продовжує здійснювати нарахування по Кредитному договору. Позивач звертає увагу суду на те, що правовим наслідком вимоги Кредитора про дострокове виконання зобов`язань за договором є одностороння зміна Кредитором умов договору, в частині визначення строку виконання зобов`язань. Така позиція Позивача узгоджується з висновками Верховного Суду України викладеними у Постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-190цс14 та у Постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі №564/2199/15-ц, Вважає, що застереження Відповідача про те, що відповідно до копій квитанцій, Позичальником були кошти сплачені на погашення заборгованості за кредитним договором та не містять відомостей про виконання судового рішення, не спростовують факту виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором на підставі судового рішення у повному обсязі. А отже, виконання зобов`язання є підставою для його припинення (ст. 599 ЦК України). Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц «43. За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц).» Таким чином, визнання зобов`язань за Кредитним договором припиненими його виконанням, є підставою для припинення зобов`язання і за Іпотечним договором, а відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Щодо вимоги про стягнення з Банку зайво сплачених позивачем коштів за Кредитним договором у розмірі 21607,89 грн., яку відповідач вважає необґрунтованою, зазначено наступне: рішенням суду у справі № 209/4214/15 від 19.11.205 р. було стягнуто заборгованість у розмірі 204 260,45 грн., тоді як згідно наданих до суду квитанцій, позивач здійснив оплату на виконання судового рішення на загальну суму 225 868,34 грн. Тобто позивач здійснив переплату на виконання зобов`язання за Кредитним договором, на підставі судового рішення, розмір якої становить 21 607,89 грн. Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача адвокат Пипа А.О. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі, просила стягнути судові витрати та надала докази їх понесення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 грудня 2007 р. між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступник якого ПАТ «Сведбанк» здійснив відступлення права вимоги на користь ПАТ «Дельта Банк», який в свою чергу здійснив відступлення своїх прав вимоги на користь ПАТ «Альфа-Банк»), було укладено Кредитний договір № 0310/1207/71-325 для придбання нерухомого майна (зі змінами від 03.04.2015 р. внесеними згідно з Договором про внесення змін і доповнень до Кредитного договору № 0310/1207/71-325 від 13.12.2007 р. та зі змінами від 03.06.2015 р. внесеними згідно з Договором про внесення змін і доповнень до Кредитного договору № 0310/1207/71-325 від 13.12.2007 р.). За умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 32 300,00 доларів США під 12,5 % річних, на строк з 13 грудня 2007 р. по 12 грудня 2037 р. (а.с.13-19). В якості забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним Кредитним договором, 13.12.2007 р. було укладено Договір іпотеки № 0310/1207/71-325-Z-1, за умовами якого, [PERSON] передав в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Іпотечний договір посвідчено Кир`як С.А. , нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 3218, та у зв`язку з його посвідченням була накладена заборона відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна до припинення договору іпотеки, зареєстрована в реєстрі за № 3219 (а.с.20-21). Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року по справі № 209/4214/15-ц, задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до [PERSON] , «про стягнення заборгованості» та стягнуто на користь Публічного Акціонерного Товариства «Альфа Банк», заборгованість за Кредитним договором №0310/1207/71-325 від 13.12.2007 року у розмірі 204260,45 гривень, а саме за кредитом - 195 780,64 грн.; по відсотках - 7960,48 грн.; пеня - 519,33 грн. та судові витрати в сумі 2042,60 грн. (а.с.22-23). Квитанціями № 109391 від 30.12.2015 р., №614273 від 22.02.2016 р., №312731 від 14.03.2016 р., № 1439187 від 31.05.2016 р., №69615 від 06.07.2016 р., №1074429 від 15.08.2016 р.. № 76539від 20.09.2016р., №76475 від 20.09.2016 р., № 82613від 16.02.2017 р., № 814862 від 27.02.2017 р., №103986від 11.05.2017 р., № 864011 від 03.07.2017 р., № 136975 від 05.09.2017 р., № 65326 від 24.11.2016 р., № 115125 від 24.11.2017 р., №107864 від 03.08.2018 р., №23447 від 13.03.2018 р., № 2242911 від 28.09.2018 р., №120183 від 13.12.2018 р., №532852 від 14.03.2019р., № 646221 від 22.05.2019 р. на загальну суму 225 868,34 грн., підтверджується оплата на користь ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.24-33). В квитанціях призначення платежу вказано як «сплата заборгованості за кред. дог. № 0310/1207/71-325 від 13.12.2007 р. [PERSON] ». Оскільки заочним рішенням суду від 19.11.2015 р. у цивільній справі №209/4214/15-ц стягнуто заборгованість у розмірі 204 260,45 грн., фактично сплачено на виконання рішення суду 225 868,34 грн., тому грошові кошти у розмірі 21 607,89 грн. є переплатою. Адвокатом Пипою А.О., як представником [PERSON] за Довіреністю, було подано запит до Банку для отримання Довідки про відсутність заборгованості після погашення кредиту, припиненням Іпотечного договору та обтяження по ньому (34-35). АТ «Альфа-Банк» листом від 01.10.2021 р. за №85542-23.1-б/б. надав відповідь на запит Пипи А.О. , в якій зазначив, що виконання рішення суду не звільняє від виконання договірних зобов`язань і сплати заборгованості за кредитним договором; після винесення рішення суду нарахування за договором не зупинялися; за кредитним договором існує заборгованість. Надав Розрахунок заборгованості станом на 28.09.2021 р., за яким сума для погашення договору становить 6722,91 доларів США (54-55, 60). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Щодо припинення зобов`язань за кредитним договором Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Отже, виконання зобов`язання є «ідеальною» підставою для його припинення (ст. 599 ЦК України). За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до п. 3.9., 3.10. Розділу 3 Кредитного договору № 0310/1207/71-325 від 13.12.2007 р: «3.9. При порушенні умов, передбачених п. 5.1.8. цього договору, та/або у випадках, в яких чинним законодавством України (в тому числі у випадках, передбачених Законом України «Про іпотеку») передбачено право дострокової вимоги виконання зобов`язань, забезпечених іпотекою, та/або якщо Позичальник порушує строки платежів, встановлені п. 3.1. цього договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а Позичальник зобов`язаний виконати зазначенні зобов`язання в порядку, передбаченому цим пунктом цього договору. Вимога про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування ним направляється Позичальникові у порядку, передбаченому п. 3.10. цього договору. 3.10. У випадках порушення умов п.п. 3.8 та/або3.9. та/або п. 6.1.2. цього договору та/або умов іпотечного договору, що укладається між Банком та Позичальником у відповідності до п. 2.1. цього договору, вимога про виконання порушеного зобов`язання направляється Банком Позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі потягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання Банком за адресою Позичальника, зазначеною в реквізитах цього договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Банку відділенням зв`язку при відправлені листа з повідомленням про вручення або дата, зазначена в повідомленні, яке отримане Позичальником особисто у Банку.» Пунктом 6.1.4. Розділу 6 Кредитного договору № 0310/1207/71-325 від 13.12.2007 р. передбачено, що «При настанні подій, зазначених у п. 3.8., 3.9., 6.1.2. цього договору, вимагати погашення заборгованості у повному обсязі (суми кредиту, нарахованих процентів, комісій, штрафних санкцій).» АТ «Альфа Банк» використало право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись до суду з позовом, який заочним рішенням у справі № 209/4214/15 від 19.11.2015 року позовні вимоги банку задовольнив, стягнувши з [PERSON] заборгованість - 204 260, 45 грн., а саме за кредитом - 195 780,64 грн.; по відсотках - 7960,48 грн.; пеня - 519,33 грн. та судові витрати в сумі 2042,60 грн. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги Банку. Зазначений висновок відповідає обов`язковій для врахування правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 357/5125/16-ц, провадження № 61-15142сво18. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу. Враховуючи викладене, Верховний Суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено виконання боржником [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором в повному обсязі, у розмірі, визначеному судовим рішенням посправі № 209/4214/15-ц, яким було стягнуто заборгованість за Кредитним договором № 0310/1207/71-325 від 13.12.2007 р. Таким чином, суд дійшов висновку, що зобов`язання за Кредитним договором № 0310/1207/71-325 від 13.12.2007 р., слід визнати припиненим внаслідок виконання в повному обсязі. Щодо припинення зобов`язань за договором іпотеки Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України). Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно зі ст. 17 зазначеного Закону, Іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Частиною 2 ст. 4 закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Відповідно до п.16 Іпотечного договору, Договір діє до виконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання чи настання одного з випадків передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Іпотечним договором № 0310/1207/71-325-Z-1 від 13.12.2007 року, конкретний строк дії договору не встановлений, а тому враховуючи, що оскільки забезпечене іпотекою основне зобов`язання за Кредитним договором виконано у повному обсязі, суд дійшов висновку, що зобов`язання за іпотекою є припиненою. Зазначене узгоджується із Постановою Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц «43. За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц).» Враховуючи задоволення судом позовних вимог та визнання зобов`язань за Кредитним договором припиненими його виконанням, зобов`язання за Іпотечним договором також підлягає припиненню на підставі та у зв`язку з припиненням основного зобов`язання, а відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Щодо стягнення переплати за кредитним договором Рішенням суду у справі № 209/4214/15 від 19.11.2015 р. було стягнуто заборгованість за Кредитним договором № 0310/1207/71-325 від 13.12.2007 року,у розмірі 204 260,45 грн., тоді як згідно наданих до суду квитанцій, Позивач здійснив оплату на погашення заборгованості за вказаним Кредитним договором на загальну суму 225 868,34 грн. Таким чином, судом встановлено, що Позивач здійснив переплату на виконання зобов`язання за Кредитним договором, розмір якої становить 21 607,89 грн., яка підлягає стягненню з Відповідача. Щодо судових витрат За змістом ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Позивачем, на підтвердження понесених витрат надано до суду Квитанцію про сплату за надання правової допомоги, Акт приймання-передачі наданої правової допомоги та детальний Розрахунок суми понесених витрат. Таким чином, Позивачем надано достатньо доказів стосовно витрат, понесених останнім на правову допомогу, тому вказані витрати на правову допомогу підлягають стягненню з Відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved