Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стосунки з відповідачем не склалися, нею подано заяву про розірвання шлюбу. Зазначила, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Вона займається підприємницькою діяльністю, має мінливий і нерегулярний дохід, який не перевищує 8000 грн. на місяць. Відповідач належним чином не допомагає у вихованні та забезпеченні дітей. Діти потребують оздоровлення, їжі, одягу та затрат на всебічний розвиток. Відповідач працює неофіційно та отримує нерегулярний і мінливий дохід, який в середньому складає 15000 грн. в місяць, аліменти нікому не сплачує, інших неповнолітніх дітей, а також інших осіб на утриманні не має. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, стан здоров`я та матеріальне становище дозволяє відповідачу утримувати своїх дітей. У зв`язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву (а.с. 45-46), в якому просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме у розмірі 1500 грн. на одну дитину, починаючи з 01.09.2021. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. починаючи з дати подачі позовної заяви. Разом з тим, позивачка з дітьми проживали спільно з відповідачем орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] до 31.08.2021. Сімейні відносини між ними не склались та позивачка неодноразово висловлювала своє побажання про залишення ним орендованої квартири. 31.08.2021 він залишив орендовану квартиру, та до того часу він забезпечував свою дружину та дітей, купував продукти, частково оплачував оренду квартири та комунальні платежі, навчання доньки та сина та їхні заняття з іноземної мови та спортом, оплачував витрати на випускний вечір доньки. Зазначив, що у їхній сім`ї розпорядження сімейним бюджетом здійснювала дружина, та, оскільки він не думав, що остання стверджуватиме, що він не брав участь, у тому числі фінансову, в житті їхніх дітей, то документів, що підтверджують такі витрати, він не зберіг. Тому вважає, що аліменти можуть бути стягнуті з 01.09.2021. Щодо розміру аліментів вказав таке. Донька навчається на бюджетній формі навчання та отримує стипендію. Син закінчив відвідування приватних уроків з іноземної мови. Зазначив, що в нього відсутні будь-які об`єкти нерухомості, майнові права, інше цінне майно. Місячний дохід є нерегулярним та складає від 7500 грн. до 9000 грн. У зв`язку з низьким доходом та відсутністю на праві власності житла він змушений знімати хостел. Відтак він не має фінансової можливості сплачувати аліменти в загальному розмірі 6000 грн. та заявлений позивачкою розмір аліментів не відповідає теперішній його матеріальній можливості, неспівмірний тим доходам, який він отримує. Вказав, що готовий сплачувати 3000 грн. на обох дітей, тобто по 1500 грн. щомісяця на кожного з дітей. Щодо додаткових витрат на відвідування сином карате, змагань, приватних уроків з англійської мови, зазначив, що позивачкою не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що на даний час їх син дійсно відвідує зазначені вище заняття та скільки наразі такі заняття коштують. Також зазначені витрати вважаються додатковими витратами та стягуються у разі їх фактичного понесення, а не в складі аліментів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2004, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї 04.06.2004, актовий запис № 375 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.6,7). [PERSON] фізичною особою-підприємцем, вид діяльності - 96.01 Прання та хімічне чищення текстильних і хутряних виробів (основний), що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 8). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 23.11.2021 щодо речових прав на нерухоме майно [PERSON] (право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження) - за вказаними параметрами запиту у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні(а.с. 47). Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запроваджено з 01.01.2013 року та відповідно була введена в дію єдина інформаційна база, яка містить відомості про права на нерухоме майно та їх обтяження. Відомості щодо відсутності або наявності прав на нерухоме майно [PERSON] , зареєстрованих до 01.01.2013 року, суду не надано. На підтвердження доводів про отримувані доходи сторони доказів не надали. Обставини, зазначені у позовній заяві, щодо витрат на навчання дітей, документально не підтверджені. Також документально не підтверджені доводи відповідача стосовно навчання доньки на бюджетній формі навчання та отримання нею стипендії. Відповідач не оспорював ту обставину, що діти мешкають разом з матір`ю. Згідно копії квитанцій за період з 23.12.2021 по 15.01.2022 відповідач добровільно перерахував на користь позивачки аліменти на загальну суму 5664,50 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 № 3 згідно з ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року № 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення(ч.1 ст. 182 СК України). За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Таким чином, законодавець визначив, що протягом року прожитковий мінімум для дитини відповідного віку змінюється. У даному випадку, саме на позивача покладався обов`язок довести належними, допустимими і достатніми доказами можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно, на кожну дитину, що більше за мінімальний гарантований законом розмір. Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дітей тощо, є загальнозрозумілими та не викликають заперечень у сторін чи сумнівів у суду. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дітей, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Відповідач не надав належних доказів, які б свідчили про те, що він не має фінансової можливості сплачувати аліменти кожного місяця в розмірі 6000 грн. Разом з тим, і позивачка, жодних доводів та доказів не навела на спростування доводів відповідача про його доходи, які б свідчили про наявність такої фінансової можливості у відповідача. Тож вимоги позивачки про стягнення з відповідача 3 000,00 грн. аліментів щомісячно на кожну дитину є надмірними і не можуть бути визнані достатньо обґрунтованими. Слід також зважати на необхідність за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету. Беручи до уваги результат виконання сторонами обов`язку доказування обставин, що мають значення в справі, слід констатувати, що під час судового розгляду не встановлено і не доведено підстав для стягнення з відповідача аліментів до проханого позивачкою розміру. Суд враховує часткове визнання відповідачем позову, а саме на суму 1500,00 грн. Водночас, посилання відповідача про можливість сплачувати аліменти у розмірі 1500,00 грн не є безумовною підставою для визначення аліментів саме в такому розмірі, оскільки факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (постанова Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №344/10971/16-ц). Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. З урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту аліменти у твердій грошовій сумі по 2000 грн. на кожну дитину протягом достатньо тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання дітей, узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дітей, покриватимуть суттєву частину витрат на дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що днем пред`явлення позову є 26 липня 2021 року, що підтверджується відміткою на 1 примірнику позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 605,33 грн., виходячи з розрахунку: 4000 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 908 грн. (сума судового збору, що підлягає до сплати) / 6000 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 605,33 грн.

Outcome: partial