Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Таланпром» про скасування наказу про звільнення від 25 січня 2021 року та поновленні на роботі і просить: скасувати наказ про звільнення № П 0000000018 - П- 00001882 про його звільнення з роботи від 25.01.2021 року та поновити на роботі з дати звільнення. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначив, що копію наказу про його звільнення він зміг отримати в відділі кадрів «Таланпром» 10.03.2021 року лише після написання ним заяви 03.03.2021 року, хоча мав би отримати копію наказу разом з трудовою книжкою ще 26.01.2021 року, тому просить поновити місячний термін звернення до суду. Він прослужив на військовій службі майже 26 років, після звільнення з військової служби був прийнятий на роботу на підприємство «Таланпром» сторожем, пропрацювавши на підприємстві більше 21 року без недоліків, а в кінцевому результаті зневага, приниження та звільнення з роботи 25.01.2021 року за п.3 ст.40 КЗпП України. З червня місяця 1999 року він був прийнятий на роботу сторожем ТзОВ «Таланпром». В кінці 2019 року начальник охорони [PERSON] запропонував йому написати заяву на звільнення за власним бажанням так як він є самим старшим по віку (крім начальника охорони), на той час ніякого скорочення чисельності штату не було, він відмовився пояснивши, що в нього скрутне фінансове становище, на що йому було вказано, що «всіх грошей не заробиш», а сам заробляє до сих пір, хоч і старший за віком від нього на рік, як це зрозуміти. В період посилення заходів по короновірусній інфекції з березня по травень місяць 2020 року, пенсіонерів якім більше за 60 років (три сторожа) було відправлено у відпустку на свій рахунок, разом з ними відправили у відпустку і тих, кому відпустки назначені по графіку, а тому на кінець року з`явились (зайві) сторожі в службі охорони із-за помилки начальника охорони [PERSON] , а виявився крайнім він як самий старший за віком в службі охорони. В кінці серпня місяця 2020 року, начальник охорони [PERSON] запропонував йому написати заяву на звільнення за власним бажанням а це грубе порушення ст. 2-1 КЗпП України, де вказано, що забороняється будь яка дискримінація у сфері праці (рівність трудових прав, в тому числі і за віком). В зв`язку з відмовою написати заяву на звільнення він був незаконно назначений по графіку на вересень місяць 2020 року на посаду начальника зміни (хоча в цьому необхідності не було), а це грубе порушення ст. 31 КЗпП України, так як згідно з трудовим договором він був назначений на посаду сторожа, а не начальника зміни, також було порушено ст. 32 та ст. 33 КЗпП України так як його переведено було без його згоди та відповідної підготовки (стажирування), так як він на даній посаді ніколи не працював. На його зауваження та звернення не було ніякої реакції, а це було приниження в його сторону та перевищення начальником охорони своїх службових повноважень. 09 вересня 2020 року при виконанні ним службових обов`язків начальника зміни, начальником охорони [PERSON] було підтасовано пару взуття в КАМАЗ 59-56, водій [PERSON] , який виїжджав з території підприємства. Взуття було знайдено, але щоб відзначити премією або подякою йому було вказано, що йому такий сторож як він не потрібен та якщо директор залишить то буду далі працювати, а це вже зловживання службовим становищем. Директор Тітенко Н.І. залишила його працювати до кінця 2020 року зобов`язавши написати його заяву датовану 09.09.2020 року, що він зобов`язується звільнитись з роботи з 01 січня 2021 року. Воно начебто по-людські, але не законно так як це є порушенням ст. 2-1 КЗпП України, так як такими діями порушується рівність трудових прав громадян, тим більше, що в нього не було ніяких недоліків по службі, але він не став їй перечити. 21 грудня 2021 року він звернувся до начальника охорони [PERSON] про залишення його в подальшому на роботі так як скорочення чисельності штату з нового 2021 року не було, на що отримав категоричну відмову. Після цього мав бажання зустрітись з директором ТзОВ «Таланпром», але в зв`язку з зайнятістю директора, зустріч не відбулась. Після цього він завітав до відділу кадрів на предмет його заяви про звільнення з роботи з нового 2021 року та йому її без зайвих проблем віддали. В будь якому випадку він мав про це поговорити з директором «Таланпром», але він відставив це на потім та начальник охорони скориставшись цим раніше наробив шуму, звинувачуючи його в тому що він забрав заяву та його про це не повідомив. Після цього при заступанні на чергове суточне чергування 28 грудня 2020 року на пост № 4, а після прийняття чергування був визваний до начальна охорони, [PERSON] та був усно попереджений, що якщо він не напише заяву на добровільне звільнення з роботи, то буде звільнений без його відома. Він заперечив та пояснив, що мусить по цьому питанню обов`язково зустрітись з директором «Таланпром», про що начальник охорони не заперечував. 29.12.2020 року після здачі чергування начальник охорони запропонував йому написати пояснювальну записку, чому він без його дозволу ще 28.12.2020 року пішов на прийом до директора «Таланпром» та майже сутки про це ні слова не говорив. Він був в стресовому стані та писати пояснювальну записку в той час відмовився, пообіцяв написати пізніше. В той же день, без його пояснювальної записки йому була об`явлена догана на його заяву-пояснення від 01.01.2021 року, та до даного часу ніякої реакції, хоча він пропонував скасувати догану від 29.12.2020 року. Йому навіть не відомо, що написав начальник охорони в докладній, можливо, що він покинув пост без підміни іншим сторожем, то він був підмінений, а щодо ознайомлення відмова. Догана від 29.12.2020 року повинна була бути скасована, оскільки таке порушення заслуговує тільки на попередження. По - перше у нього був стресовий стан, такі питання повинні вирішуватись після добового чергування. По - друге Згідно п.1 ст. 140 КЗпП такі питання повинні вирішуватись методом попередження, переконання, а лише потім покарання. По - третє згідно п.2 ст.140 КЗпП України вказано, що до окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного та громадського впливу. Після того як він відмовився написати заяву на звільнення то став несумлінним. В четвертих, згідно п.3 ст.149 КЗпП України «При обранні виду стягнення власник повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку та заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок та попередню роботу працівника.» Ні один із перерахованих пунктів не підходить на догану. 29.12.2020 року він був на прийомі у директора «Таланпром» Тітенко Н.І. , яка йому пояснила, що в службі охорони зайвий сторож, то вони звільняють його з роботи, на його заперечення що це не так (та чому саме він крайній) ніякої реакції не було, та він вибачився, що вчасно не попередив про заяву. А коли він написав заяву датовану 29.12.2020 року, що він як ветеран військової служби має пільги, в яких зазначено, що має право «Переважного залишення на роботі, на яку його зараховано вперше після звільнення з військової служби, при скороченні штату та чисельності працівників». Він додатково просив залишити його на півроку в зв`язку з сімейними обставинами, після чого його не звільнили а назначили по графіку нести службу на посту № 6 з 1 січня 2021 року, так сказати на стажерування, так як він декілька разів чергував на тому посту ще в 2019 році. При чергуванні на посту №6 13 січня 2021 року йому було запропоновано начальником охорони написати пояснення як він ніс службу на посту № 6 1, 5 та 9 січня 2021 року по обходу охороняємого об`єкту. Таке пояснення було надане 14 січня 2021 року в якому він прохав на зазначене порушення пробачити його на перший випадок за 21 рік служби без догани, але де там. При написанні ним заяви від 21 січня 2021 року з проханням перевірити всіх сторожів по відеофіксації які чергували з 1-го по 13 січня 2021 року на посту № 6, тоді й виясниться кого потрібно звільнити з роботи, але відповіді не було, що свідчить про те, що є й гірші сторожі по несенню служби. При заступанні на суточне чергування 25 січня 2021 року і в процесі служби на посту № 6 все було в звичному режимі. Приблизно о 15 годині 30 хвилин надійшла команда від начальника охорони, щоб він відвідав відділ кадрів. Прийшовши до відділу кадрів йому повідомили, що з сьогоднішнього дня 25 січня 2021 року його звільнено з роботи. Для нього це був шок. Це було грубе порушення п.2 ст. 28 КЗпП України в якому вказано що: «Власник має попередити про звільнення за троє суток». А це було зроблено навмисно, щоб він нікого не турбував з керівництва, щоб не звернувся до профсоюзного комітету про таке звільнення, бо він би дізнався б про основну причину звільнення до звільнення з роботи, а в такому випадку звільнення могло б не відбутись, так як така версія надумана. Його звільнили з роботи, а йому навіть не відомо конкретно за що, як це можна зрозуміти. Про основну причину звільнення йому стало відомо вже пізніше. На підставі викладеного та в зв`язку з хронічним порушенням КЗпП України, що призвели до незаконного його звільнення з роботи. Основними причинами його звільнення з роботи є: 1) Теоретично основною причиною звільнення його з роботи це «за віком», а це є грубим порушенням ст.2-1 КЗпП України, хоча звільнено за іншою статтею, яка не зовсім відповідає дійсності; 2) звільнення з роботи за сімейними обставинами, а це порушення ст.2-1 КЗпП України. Його офіційна заява завірена в приймальні «Таланпром» від 29.12.2020 року; 3) Не береться до уваги власником вимоги п.3 ст. 42 КЗпП України працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві терміном більше 21 року; 4) Не береться до уваги власником заслужена на службі пільга як ветерана військової служби в якій вказано: «Право переважного залишення на роботі, на яку його зараховано вперше після звільнення з військової служби.»; 5) Звільнення без рішення профспілкового комітету ТзОВ «Таланпром», а це є грубим порушенням ст. 43 КЗпП України. Власник звільнив його з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України, а в п.3 ст.43 КЗпП України вказано, що «Розірвання трудового договору з підстав передбачених пунктами 2,3,4,5,7,ст.40 КЗпП України та інших, може бути проведено за попередньою згодою виборчого органу(профспілкового представника, первинної профспілкової організації членом якої є представник. В п.2 ст. 43 КЗпП України зазначено, що «У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником». В п.3 ст.43 КЗпП України зазначено, Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. Письмової згоди на розгляд питання він не давав, Профспілкова організація в особі Подоляка Е.В. на засідання профкому про розірвання договору його не визвала. А тому вся відповідальність на власнику, який не подав письмового подання до профспілкового комітету про розірвання трудового договору. В копії його наказу про звільнення від 25.01.2021 року вказано, що наказ № 00..18 (про припинення трудового договору(контракту)). Він не розуміє як власник міг без профсоюзного комітету розірвати трудовий договір. Він вважає, що цього вже достатньо для того, щоб вважати його звільнення незаконним, без других доказів; 6) Якщо начальник охорони вважає, що недоліком на звільнення його з роботи є те, що він не справляється з посадовими обов`язками на посту № 6, так це те, що він просив в 15 год.30 хв. на випуск додаткового охоронника (якщо багато людей на вихід), а прошу тому, щоб не було скупчення людей (короновірус), щоб швидше здійснити випуск з найкращою якістю огляду. Та й просить людей на допомогу не тільки він, а й інші сторожа, а тому таке обвинувачення не має підстав на звільнення. Таким чином звільнення мало б здійснитись згідно догани від 21.01.2021 року про обхід території об`єкту не через кожну годину. А тому згідно п.1 ст. 147 КЗпП України так як за таке порушення: «За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення; 7) Грубо порушується ст. 141 КЗпП України в якій вказано: «Власник або уповноважений ним орган повинен неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників.» У власника зневага до законодавства, а на рахунок «уважно ставитись до потреб і запитів працівників» ніякої реакції на заяву від 29.12.2020 року (сімейні обставини).; 8) Він був звільнений з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП 25.01.2021 року, в якій вказано «систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського впливу». Систематичне невиконання, це коли працівника попереджують, а він порушує, його карають а він порушує та й неоднократно. В його випадку одне незначне порушення та й без попередження, хоча в пояснювальній записці від 14.01.2021 року він просив пробачити його за незначне порушення та обіцяв обходити територію поста № 6 через кожних пів години, що й здійснив на чергуванні 17 та 21 січня 2021 року, але на це ніякої реакції. А на рахунок якщо до працівника раніше застосовувалось заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, то за 21 рік роботи заходи дисциплінарного стягнення до нього не застосовувались. А на рахунок догани від 29.12.2020 року то вона здійснена навмисно (на його чергуванні 28.12.2020 року, стресовий стан, вона відноситься до порушень трудового розпорядку(особиста справа) в незаконний спосіб та навіть без його пояснень. А це як на нього надійшла команда з відділу кадрів начальнику охорони, що як ми будемо звільняти з роботи [PERSON] , як у нього немає ні одної догани, і вона негайно з`явилась. Його звинувачують в порушенні інструкції по обходу території поста № 6. Такої інструкції не було на посту з часу відкриття поста і до його звільнення, а це основний документ несіння служби на посту № 6. 1,5,9 та 13 січня не було інструктажу відносно поста № 6, а тому і обхід був не через годину, а перегляд відеонагляду можливо й для всіх сторожів, а прийняття заходів тільки для [PERSON] 31 березня 2021 року суд відкрив провадження у справі та вирішив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 23 квітня 2021 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву про скасування наказу про звільнення від 25.01.2021 року та поновлення на роботі. В даному відзиві відповідач висловив свої заперечення стосовно даного позову, вказавши, що відповідно до п. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний термін з дня, коли він або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. [PERSON] був звільнений відповідно до наказу №П-00001882 від 25.01.2021 року про трудового договору (контракту). Трудову книжку ним отримано 25.01.2021 року, про що зроблено запис у «Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них» 25.01.2021 та засвідчено його підписом. Строк подачі до суду сплинув 25.02.2021 року, тобто місячний термін подачі заяви згідно п. 1 ст. 233 КЗпП України ним пропущено, тому не підлягає розгляду. На підприємстві ТОВ «Таланпром» діє служба охорони, начальник служби охорони якої є [PERSON] . В даній службі охорони під керівництвом начальника служби охорони [PERSON] з 03.06.2004 року до 25.01.2021 року працював сторожем служби охорони позивач [PERSON] . Після неодноразових зауважень в усній формі, начальник служби охорони [PERSON] був змушений 28.12.2020 року подати доповідну на ім`я директора відповідно до якої сторож служби охорони [PERSON] під час чергування самовільно покинув пост з 13.40 до 14.30 години без поважних причин, чим скоїв грубе порушення Інструкції по охороні об`єктів ТОВ «Таланпром», затвердженої з 17.02.2004 року, а саме «п.3.5. При несенні чергування працівниками охорони забороняється: п.п.3.5.1. Самовільно залишати пост, навіть на нетривалий час, спати під час несення чергування». Грубе порушення позивачем [PERSON] . Інструкції по охороні об`єктів ТОВ «Таланпром» могло призвести до втрати матеріальних цінностей та привести до інших негативних наслідків, оскільки ТОВ «Таланпром» є стратегічним об`єктом по виготовленню військового взуття на замовлення і на території підприємства знаходяться матеріальні цінності для виготовлення даного взуття, втрата яких могла призвести до значних матеріальних збитків та до невиконання замовлення у встановлені строки, що може призвести до додаткових штрафів та санкцій. Надавати письмові пояснення [PERSON] відмовився, тому 29.12.2020 року був наданий Акт «Про відмову [PERSON] від надання письмових пояснень щодо причин порушення трудової дисципліни» у присутності свідків. На підставі вищезазначеного, був виданий наказ № 301/1 від 29.12.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення», а саме оголошення догани сторожу служби охорони [PERSON] . Від ознайомлення з наказом № 301/1 від 29.12.2020 [PERSON] також відмовився, про що було складено акт від 29.12.2020 року в присутності свідків та дозволив собі недопустиме спілкування з працівниками відділу кадрів в грубій формі. Відповідно до Інструкції по охороні об`єктів ТОВ «Таланпром», затвердженої 17.02.2004 року «Розділ 3. Порядок несення чергування на об`єкті, що охороняється, п.3.4. Охорону об`єктів здійснювати шляхом обходу та огляду території підприємства кожну годину з розвішуванням жетонів по контрольних точках.» Через невеликий проміжок часу, а саме 12.01.2021 року, начальником служби охорони [PERSON] в присутності начальника служби безпеки [PERSON] та електрика по обслуговуванню відеоспостереження [PERSON] була здійснена перевірка по камерам відеоспостереження щодо охорони приміщень виробництв №5 та № 1.8 і встановлено, що сторож служби охорони [PERSON] здійснюючи охорону даних об`єктів несвоєчасно проводив обхід та огляд даних об`єктів. Так, з`ясувалось, що 01.01.2021р., 05.01.2021р., 06.01.2021р., 09.01.2021р. сторож служби охорони [PERSON] не здійснював обхід і огляд території та приміщень належним чином, а саме: 01.01.2021 року: з 09 год. 05 хв. до 10 год. 59 хв. (1год. 54 хв.), з 10 год. 59 хв. до 12 год. 41 хв. (1 год. 42 хв.), з 16 год. 15 хв. до 18 год. 12 хв. (1 год. 57 хв.), з 20 год. 05 хв. до 23 год. 14 хв. (З год. 09 хв.) 5.01.2021 року з 19 год. 38 хв. до 22 год. 06 хв. (2 год. 28 хв.), 06.01.2021 року, з 03 год. 34 хв. до 5 год. 12 хв. (1 год. 38 хв.) 09.01.2021 року: з 19 год. 28 хв. до 21 год. 17 хв. (1 год. 49 хв.), з 23 год. 20 хв. до 01 год. 01 хв. (1 год. 41 хв.). Дане грубе порушення Інструкції зафіксовано Актом «Про перевірку несення охорони об`єкта» від 12.01.2021 року у присутності свідків та підписано [PERSON] . На підставі вищезазначеної перевірки, начальником служби охорони [PERSON] подана доповідна на ім`я директора та отримана пояснювальна записка [PERSON] , в якій він посилається на те, що не був проінструктований про порядок несення служби на посту. Дане погодження не відповідає дійсності, оскільки начальник служби охорони [PERSON] кожного ранку згідно Розпорядження №1 від 20.07.2015 року, о 8 годині 30 хв. проводить збір своїх підлеглих - сторожів служби охорони, інструктує та корегує виконання ними посадових обов`язків, свідками є колектив служби охорони. Згідно резолюції директора був виданий наказ №14/1 від 21.01.2021 року «Про застосування дисциплінарного стягнення», а саме оголошення догани сторожу служби охорони [PERSON] . Від ознайомлення з наказом №14/1 від 21.01.2021 року [PERSON] відмовився знову, було складено акт від 22.01.2021 року в присутності свідків. Того ж дня, 22.01.2021 року на ім`я директора подана доповідна начальника служби [PERSON] , підставою стала доповідна записка майстра виробництва №1 [PERSON] відповідно до якої сторож служби охорони [PERSON] проявив некомпетентність при своїх обов`язків, а саме не випускав працівників виробництва № 1.8. з території підприємства після закінчення своєї зміни о 15 год. 05 хв. через прохідну, так-як переплутав з графіком виробництва № 2 та № 3 зміна яких закінчується о 15 год. 25 хв. Згідно «Розпорядку робочого дня» виробництва №1 (розкрійна, вирубна дільниці, №1.8) закінчення роботи о 14 год. 55 хв., вихід через прохідну о 15 год. 00 хв. Даний «Розпорядок робочого дня» знаходиться на кожному контрольно-пропускному пункту підприємства, в тому числі і там де виконував свої обов`язки [PERSON] . Тобто, він володів інформацією для належного виконання своїх обов`язків і не міг не знати «Розпорядок робочого дня». Також в своїй позовній заяві [PERSON] зазначає, що Інструкції по охороні об`єктів ТОВ «Таланпром» не було з часу відкриття поста на якому він працював. Дана Інструкція є документом виконання посадових обов`язків всіх сторожів служби охорони підприємства, знаходиться на кожному посту контрольно-пропускного пункту і затверджена ще з 17.02.2004 року. [PERSON] прийнятий сторожем служби охорони до ТОВ «Таланпром» з 03.06.2004 року. З Інструкцією був ознайомлений, про що свідчить його підпис, тому вищезазначене ствердження про його не обізнаність не відповідає дійсності. Відповідно до п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 3) систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Власник при наявності підстав має право за власною ініціативою розірвати трудовий договір із працівником. Ніяких додаткових загальних обмежень для дострокового розірвання законодавством не встановлено, якщо є підстави для розірвання трудового договору з ініціативи власника, то власник вправі розірвати і строковий договір і договір укладений на невизначений строк. На підставі вищевикладених фактів та документів, що підтверджують наявність підстав у роботодавця, директором ТОВ «Таланпром» було прийнято рішення про припинення трудового договору наказом №П-00001882 від 25.01.2021 року. Ознайомлюватись з наказом №П-00001882 від 25.01.2021 року про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] відмовився, тому був складений акт про відмову від знайомлення та отримання копії даного наказу. Трудову книжку [PERSON] отримав 25.01.2021 року, про що зроблено запис у Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них 25.01.2021 року та засвідчено його підписом. На сьогоднішній день Копію наказу №П-00001882 від 25.01.2021 року про припинення трудового договору (контракту) та акту про відмову від ознайомлення та отримання копії наказу [PERSON] за його вимогою отримано 10.03.2021 року. На підставі вищезазначеного, ТОВ "Таланпром" вважає, що позовні вимоги громадянина [PERSON] є безпідставними, необґрунтованими і задоволенню не підлягають, тому просять відмовити в задоволенні позову. 27 квітня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив [PERSON] в якій він зазначив, що в позовній заяві ним було зазначено, що не одержав копію наказу про його звільнення від 25.01.2021 року по вині відділу кадрів, яка б мала в день звільнення не тільки видати трудову книжку, а й копію наказу про звільнення згідно п.2 ст. 147 КЗпП України, так як його звільняв з роботи власник не залежно від того чи він відмовився від ознайомлення з наказом про звільнення чи ні. В подальшому для його звернення до суду йому було потрібно копія наказу про звільнення для її отримання він неодноразово телефонував начальнику відділу кадрів, на що вона обіцяла вислати йому поштою, після чого він був на прийомі 19, 22 лютого та 3 березня 2021 року, а копію наказу про звільнення отримав лише 10 березня 2021 року. Він вважає, що це було зроблено навмисно, щоб ним було пропущено місячний термін звернення до суду. Також згідно глави ХІХ прикінцевих положень КЗпП України вказано: «Під час дії карантину вствновленої Кабінетом міністрів України для запобігання поширення коронавірусної інфекції строки визначені ст. 233 КЗпП України продовжуються на строк дії такого карантину». А тому, такі заяви, що позовна заява не підлягає розгляду є безпідставною. Також стосовно зазначеного у відзиві ТзОВ «Таланпром» щодо усних зауважень, тим паче неоднократних, йому не робилось. Приблизно о 10 год. його було викликано до начальника охорони на центральну територію, щоб він написав заяву на звільнення з роботи за власним бажанням, а якщо не напише то буде звільнений без заяви, на що він заперечив та виявив бажання обов`язково зустрітися з директором ТзОВ «Таланпром» Тітенко Н.І. , а це була його поважна причина, що він покинув пост № 4, а точніше було б сказати не покинув пост, а не запитав дозволу на зустріч з директором. Про зустріч з директором начальник охорони не заперечував. До обідньої перерви він не був прийнятий директором ТзОВ «Таланпром» (він вважає, що навмисно), а тому прибув на прийом після обідньої перерви. Він не залишив пост без нагляду, а був підмінений сторожем з посту № 5, про що начальник охорони не зробив йому ніякого зауваження 28.12.2020 року, хоча бачив, що він був на прийомі у директора. На слідуючий день 29.12.2020 року начальник охорони [PERSON] запропонував йому написати пояснювальну записку, чому він з 13 год.40 хв. по 14 год.30 хв. самовільно покинув пост. Він відмовився писати пояснювальну записку так як був в стресовому стані, та пообіцяв написати пізніше, та свідків при відмові писати пояснювальне не було та в акті його підпису не має, тому такий акт є незаконним. 28.12.2020 року директором ТзОВ «Таланпром» з особового питання він прийнятий не був, а прийнятий був лише після оголошення йому догани 29.12.2020 року. Чому саме була така срочність, що з самого ранку 29.12.2020 року йому була оголошена догана без його пояснень. Він вважає, що це було надано команду зверху, що як вони будуть його звільняти якщо в нього навіть догани не має, а так директору ТзОВ «Таланпром» при особистій розмові буде за що зачепитись про його звільнення. Пояснення він надав та 01.01.2021 року на ім`я директора, написав заяву в якій прохав скасувати оголошену йому догану, але її до уваги не взяли. Також питання про його звільнення не повинні були вирішуватись під час його чергування, він ще з ранку отримав дозвіл від начальника охорони звернутись до директора, тому вважав що дане питання вирішене, тим паче що перебував в стресовому стані. Чому коли він в 13год.40 хв. з`явився на прохідній мав би отримати попередження від начальника охорони [PERSON] , з питанням чому пішов без дозволу. Та відповідно п.1, п.2 ст. 140 та п.3 ст.149 КЗпП , такі дії вважаються не грубими і заслуговують лише на попередження. Тому вважає, що в даному випадку начальник охорони перевищив свої службові повноваження та зробив це навмисно. Стосовно оголошеної йому догани від 21.01.2021 року, він вважає, що не було необхідності з 01.01.2021 року ставити його на службу на пост № 6, так як недоліків в нього по посту № 4 (гараж) не було. А з січня 2021 року було посилення заходів по короновірусу (похилий вік) а на пост № 6 назначили чергувати як на стажировку, так як він був на цьому пості більш року тому, всього декілька разів. Це все було зроблено навмисно, щоб як не зовсім професійному сторожу на посту № 6 знайти побільше недоліків (на посту №4 цього б не вийшло). Крім того при заступанні на чергування на пост № 6 не було інструктажу ні 1, 5, 9 та 13 січня 2021 року, а в відзиві зазначає відповідач, що свідками є працівники служби охорони. Гарні слова. Якщо хтось з сторожів скаже правду то буде звільнений з роботи так само як і він. На посту № 6 не було на той час інструкції, а це основний юридичний документ по несенню служби, конкретно на цьому посту, а не загальна інструкція на яку посилається ТзОВ «Таланпром», а це майже 20 років, все досконально змінилось. Також в пояснювальній записці він просив пробачити йому, що він не кожну годину обходив територію поста № 6, та пообіцяв обходити територію кожні пів години, що ним і було виконано, але йому було відмовлено в порушення вимог закону п. 1 ст.140 КЗпП. В зв`язку з відмовою пробачити йому 21 січня 2021 року ним була подана заява в якій він прохав хто чергував на посту № 6 по відеофіксації з 1 по 13 січня 2021 року, та тоді буде зрозуміло кого потрібно звільнити, але ніякої реакції керівництва не було як і на заяви від 29.12.2020 року, 01.01.2021 року та інших та не допустили його до перегляду відеофіксації по обходу поста №6. Щодо вказано у відзиві відповідача, щодо того, що сторож проявив некомпетентність при своїх обов`язків, а саме не випускав працівників виробництва № 1.8. з території підприємства після закінчення своєї зміни о 15 год. 05 хв. через прохідну, так-як переплутав з графіком виробництва № 2 та № 3 зміна яких закінчується о 15 год. 25 хв. Стосовно даного, коли він чергував на даному посту № 6 в 2019 році то випуск цеху №1.8 був в 15:25, а в розпорядку робочого дня було не внятне виправлення, а тому була затримка з випуском на декілька хвилин, (він терміново узгодив з майстром та попросив вибачення у працівників). Також щодо його некомпетентності на посту № 6 в тому, що він знаходився на даному посту як на стажируванні та не міг знати всі нюанси служби, тому вважає, що за таку провину не можна звільняти з роботи. Також у своєму відзиві відповідач зазначає, що власник за наявності підстав має право за власною ініціативою розірвати трудовий договір із працівником звільненим за п.3 ст.40 КЗпП України. Власник не має права за власної ініціативи розірвати трудовий договір з ним, звільненим з роботи власником, а це подібно на підроблення документів, так як ними у відзиві вказано, що власник має право за власної ініціативи розірвати трудовий договір з працівником, а в ст.40 КЗпП України вказано: «Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, а за власною ініціативою та з ініціативи власника це зовсім різні поняття і велика різниця, так як « з ініціативи власника» полягає в тому, що він має подати до профспілкового комітету письмове подання про розірвання трудового договору згідно п.2 ст. 43 КЗпП України. А це аморально та зневажливо. Таким чином ТзОВ «Таланпром» намагається обдурити його та суд та вважає його вимоги безпідставними. Розірвання трудового договору може бути проведено лише за попередньою згодою виборчого органу (профспіфлкового представника, первинної профспілкової організації, членом якої є працівник). Власник має подати до профсоюзного комітету письмове подання про розірвання трудового договору. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно винесено. А це не просто так як висловлюється ТзОВ «Таланпром», а вимога п.1,2,3 ст.43 КЗпП України. Детально про це він зазначив в позовній заяві, а тому вимоги ТзОВ «Таланпром» по цьому питанню не мають абсолютно ніяких підстав для їх задоволення. Звільнення лише через профсоюзний комітет. В відзиві відповідача не має жодних заперечень по порушенню більше десяти статей КЗпП України, які він вказав в позовній заяві, лише звинувачення в його сторону. А основне питання чи законно його було звільнено з роботи, а від ТзОВ «Таланпром» не має ніяких пояснень та посилань на статті КЗпП України, бо вони керуються не законами, а підзаконними актами та вважають, що його вимоги є безпідставними та необгрунтованними, а його самим недисциплінованим сторожем «Таланпром». Він був звільнений з роботи 25.01.2021 року за п.3 ст. 40 КЗпП України. В наказі про його звільнення вказано дві догани, від 29.12.2020 року та від 21.01.2021 року, не зрозуміло як саме власник ТОВ «Таланпром» звільняв його по цій статті, якщо раніше до нього не застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Він це заперечив працівнику відділу кадрів Шалигіній Т.М. , як вони його звільняли, якщо в нього раніше не було доган, а в відповідь почув, «багато знаєш», та ще й звинувачують його в грубому відношенні до неї, така повага до людей похилого віку. Тому просить задовольнити його позовні вимоги. 03.06.2021 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про скасування наказу про звільнення від 25 січня 2021 року та поновленні на роботі від відповідача - ТОВ «Таланпром» в якому вони зазначили, що «по вині відділу кадрів, яка б мала в день звільнення видати не тільки трудову книжку, а й копію наказу про звільнення від 25.01.2021 р. згідно п.2. ст.47 КЗпП України, незалежно від того, чи він відмовився від ознайомлення з наказом про звільнення чи ні». Дане твердження не є коректним та не відповідає дійсності, оскільки в день звільнення йому видали як трудову книжку, так і копію наказу про звільнення від 25.01.2021 року. Оскільки гр. [PERSON] відмовився не тільки від ознайомлення, а також і від отримання копії наказу, працівники відділу кадрів в підтвердження даного факту оформили Акт від 25.01.2021 року про те, що сторож служби охорони [PERSON] відмовився від ознайомлення з наказом та отриманні копії даного наказу (додаток даного акту знаходиться в матеріалах справи). Надалі гр. [PERSON] зазначає, що «для подачі позовної заяви в суд йому необхідно було копію наказу про звільнення (а не трудова книжка)». Але працівники мають право звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки, а [PERSON] отримав трудову книжку в день свого звільнення 25.01.2021 року, про що зроблено запис у Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них 25.01.2021 року та засвідчено його підписом. Далі позивач зазначає, що «виявив бажання в обов`язковому порядку зустрітися з директором ТОВ «Таланпром» Тітенко Н.І. , та це була його причина, що він покинув пост №4, а точніше та правильніше було б сказано не покинув пост, а не спитав дозволу на зустріч з директором. Про зустріч з директором ТОВ «Таланпром» начальник охорони не заперечував. До обідньої перерви він не був прийнятий директором, а тому прибув на прийом після обідньої перерви. Він не оставив пост без нагляду, а був підмінений сторожем з поста №5, про що начальник охорони не зробив йому ніякого зауваження». Так, 28.12.2020 року гр. [PERSON] з приводу того, що йому необхідно було на прийом до директора узгодив свою відсутність на робочому місці на пару годин з начальником служби охорони [PERSON] , але йому ніхто не дозволяв залишати свій пост на весь день. Більше того [PERSON] дзвонив [PERSON] та уточнював чи вирішив він своє питання, на що [PERSON] відповів, що ні і він піде на прийом до директора після обідньої перерви. Начальник служби охорони [PERSON] , не дозволив йому покидати свій піст до кінця дня і сказав, що [PERSON] вирішить своє питання на слідуючий день. Але, незважаючи на те, що його безпосередній керівник більше не надавав свого дозволу на залишення робочого місця, [PERSON] ослухався та залишив своє робоче місце, чим поставив під загрозу сохранність матеріальних цінностей підприємства, а саме транспортний цех, що могло призвести до негативних наслідків. Так як керівник служби охорони [PERSON] не надавав свого дозволу ні на залишення свого робочого місця [PERSON] до кінця дня, ні на підміну його сторожем з поста № 5. У своїй відповіді гр. [PERSON] зазначає, що «На слідуючий день 29.12.2020 р. начальник служби охорони [PERSON] запропонував написати йому пояснювальну записку, чому він самовільно покинув пост. Він відмовився написати так як був у стресовому стані та пообіцяв написати пізніше, а при цьому свідків, які зазначені в акті про його відмову від підписання пояснювальної записки при цій розмові не було, та й юридично його заяви на відмову не було і в акті його підпису немає, а тому такий акт незаконний.... А пояснення я надав, написавши заяву-пояснення від 01.01.2021 року на ім`я директора та прохав скасувати оголошену йому 29.12.2020 догану, але її не взяли до уваги». Вищезазначені твердження гр. [PERSON] лише тільки слова, [PERSON] не тільки ухилився від надання письмових пояснень, а також відмовився від ознайомлення з доганою, також зазначеної пояснювальної записки від 01.01.2021 року ним не було надано та факт надання ним цієї записки ніде не зафіксовано та не підтверджено. В свою чергу підприємство оформило факт відмови від надання пояснень [PERSON] за підписами свідків. Що стосується твердження [PERSON] про те, що акт про відмову надання пояснень є незаконним, оскільки на ньому не має його підпису, пояснюємо тим, що чинним законодавством не передбачена вимога обов`язкової наявності підпису працівника в акті, тому стверджувати, що даний акт є незаконним вважають недоцільним. Твердження [PERSON] що «питання звільнення з роботи не мали б вирішуватись в період його чергування та вирішення питань пов`язаних з ним». Але, підприємство мало право вирішувати питання звільнення у робочий час працівника [PERSON] , оскільки він не перебував на лікарняному або у відпустці. Твердження [PERSON] , що «..не було необхідності з 01.01.2021 ставити його на службу на пост № 6, та що на пост № 6 назначили чергувати як на стажирування, так як він був на цьому посту більше року назад і це все зроблено навмисно, та при заступанні на чергування на пост №6 не було інструктажу. На посту №6 не було на той час інструкції, а це основний юридичний документ по несінню служби конкретно. Для служби охорони ТОВ «Таланпром», була розроблена та затверджена Інструкція по охороні об`єктів ТОВ «Таланпром», в якій конкретизовані посадові обов`язки сторожів служби охорони підприємства всіх постів та які обов`язкові до виконання згідно чинного законодавства. Ніяких інших інструкцій для кожного посту не затверджено, тому що для виконання службою вони своїх трудових обов`язків достатньо однієї інструкції і вона поширюється на всі пости. [PERSON] на ТОВ «Таланпром» пропрацював більше 20 років, тому незрозуміло про яку стажировку йде мова. Він як працівник з таким багаторічним стажем не міг не знати вищезазначеної Інструкції (з якою він був ознайомлений під підпис), а також він не може стверджувати, що не було проведено інструктажу начальником охорони [PERSON] , оскільки кожного ранку з метою виконання розпорядження №1, [PERSON] проводить інструктаж та корегує виконання посадових обов`язків підлеглих. Твердження гр. [PERSON] про те, що «коли він чергував в 2019 році був вихід 15:25 год., а в розпорядку робочого дня було невнятне виправлення, а тому була затримка з випуском не декілька хвилин» є непереконливим. «Працівнику охорони має прибути на чергування за 15 хвилин до початку зміни, бути відпочилим, мати охайний зовнішній вигляд». Тобто, гр. [PERSON] повинен був і мав можливість ознайомитись з розпорядком і підготуватись до виконання своїх посадових обов`язків належним чином, до того ж, якщо у нього виникли питання до Розпорядку робочого дня він мав час звернутися до свого безпосереднього керівника із уточнюючими питаннями, але він цього не зробив. До гр. [PERSON] згідно чинного законодавства було застосовано та оформлено належним чином дві догани, що стало передумовою його звільнення, як систематичне невиконання ним своїх трудових обов`язків, які порушують правила внутрішнього трудового розпорядку та інші внутрішні нормативні акти, та могли спричинити негативні наслідки для підприємства. Відповідно до ч.5 п. 15 Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року практику розгляду судами трудових спорів» «Встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник або уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду.» 06.07.2021 року до суду надійшла відповідь [PERSON] на заперечення в якій він підтвердив обставини зазначені в позовній заяві, відповіді на відзив від 27.04.2021 року та зазначив, що відмовився від підписання наказу про звільнення, так як вважає його звільнення не законним, а відділ кадрів як би хотіли видати копію наказу то видали б одразу з трудовою книгою. Коли видавали трудову книжку то вказали де саме йому розписатись, чого не було при видачі йому наказу про звільнення. Наказ про звільнення йому був потрібен для звернення до суду, так як він оскаржує саме його, та до суду звертається з позовом про скасування судового наказу про звільнення з роботи. А 28.12.2020 року він попередив начальника охорони, що йому потрібно до директора на прийом і пост він не покинув без нагляду, він був підмінений сторожем з поста № 5, та пішовши до директора він чекав на прийом оскільки йому потрібно було вирішити питання щодо його звільнення, та він не міг не приймати ніяких дій в даному випадку, так як його могли звільнити в будь який момент. Щодо збереження матеріальних цінностей підприємства, а саме транспортного цеху то не зрозуміло чому [PERSON] , коли бачив що він йшов до директора підприємства після обідньої перерви не зупинив його та не зробив йому зауваження з цього приводу. Тому вважає, що його дії заслуговують лише на попередження. Також доповнив, що не стверджував, що начальник [PERSON] не проводив інструктажів, він стверджував, що конкретно не було інструктажу по посту номер 6, а це потрібно було зробити. Та на той час на посту № 6 не було інструкції навіть з 2004 року, а це недоопрацювання начальника охорони. Ніяких фактів викладених в його поясненнях він не перекручува, а якщо відповідач так вважає то необхідно було вказати конкретні факти, що ним були перекручені. Його звільнення з роботи є незаконним та таємним. Тому просить скасувати наказ про його звільнення з роботи. В судовому засіданні позивач підтримав позов і просив задоволити, підтвердив обґрунтування наведені в позовній заяві. Суду пояснив, що його звільнення з роботи незаконне тому, що проведено без згоди профкому. 25 січня 2021 року він заступив на добове чергування, та близько 16 години його змінили і сказали зайти у відділ кадрів. Коли прийшов у відділ кадрів йому повідомили, що його звільнено. З початку йому навіть не повідомили які підстави, а потім сказали, що він своєчасно не випустив працівників цеху. Вважає незаконним застосування п.3 ст. 40 КЗпП України при його звільненні, оскільки до нього ніяких заходів стягнення раніше не застосовувалось. Він дійсно відмовлявся від пояснень за попередні порушення, але по останньому порушенню ніяких пояснень у нього не вимагали. Основою причиною його звільнення це було звільнення за віком, бо йому раніше пропонували звільнитися. Він звертався та просив роботодавця дати можливість допрацювати пів-року. При його звільненні не було враховано його переважне право залишення на роботі. Також [PERSON] звертався про незаконність звільнення до профкому, але повної відповіді надано не було. Представник відповідача ТОВ «Таланпром» суду пояснив, що [PERSON] 28.12.2020 року покинув самовільно пост на годину і начальником служби охорони було подано доповідну. [PERSON] відмовився давати письмові пояснення, а 29 грудня 2020 року було складено акт про відмову давати пояснення і видано наказ про застосування дисциплінарного стягнення з яким [PERSON] відмовився ознайомлюватися. 12 січня 2021 року начальником служби охорони [PERSON] здійснено перевірку по камерам спостереження і встановлено, що [PERSON] не своєчасно проходив обхід та огляд охоронюваних об`єктів, а по графіку повинен був обходити кожну годину. Порушення зафіксовано актом і підписано [PERSON] . [PERSON] подав доповідну на ім`я директора. О 8:30 начальник служби охорони щодня проводить наради. 21 січня 2021 року було видано наказ про оголошення догани [PERSON] , але він знову відмовився ознайомлюватися і 22 січня 2021 року було складено акт про відмову. 22 січня 2021 року [PERSON] знову подав доповідну записку згідно якої сторож не випускав працівників згідно розпорядку робочого дня. Відповідно інструкції по охороні об`єктів працівник повинен неухильно дотримуватися графіку чергування. 28.12.2020року [PERSON] покинув пост і залишив робоче місце і поставив під загрозу збереження матеріальних цінностей. Начальник служби охорони [PERSON] не давав згоди на підміну [PERSON] сторожем з посту № 5. За порушення допущені [PERSON] , керівництво вирішило його звільнити, вирішивши, що є всі підстави для звільнення. На запитання суду чи правомірне звільнення без згоди профкому, представник відповіді не дала. Випустивши працівників підприємства пізніше графіку, [PERSON] як охоронник не виконав вимог інструкції, таким чином не підготувався до зміни, не ознайомився з графіком роботи. Письмових пояснень також не надав, чи вимагалися від нього пояснення щодо даного порушення вона пояснити не може так як їй пояснюючі не надавалися. Звільнення відбулося правомірно хоча і без пояснень особи. Систематичне порушення це ті що здійснені не один раз, а в нього два порушення і вони можуть вважатися систематичним порушенням. В наказі № П0000000018-П-00001882 (розпорядження) про припинення тур довго договору вказано: звільнити 25 січня 2021 р. [PERSON] з посади сторожа, причиною звільнення вказано п.3 ст.40 КЗпП України, а підставою - догана від 29.12.2020 року №301\\1, догана №14\\1 від 21.01.2021 року. Даний наказ підписаний керівником підприємства Тітенко Н.І. [PERSON] ознайомлений з даним наказом 10.03.2021 року. (а.с.5) З заяви від 03.03.2021 року вбачається, що [PERSON] звертався до Директора ТОВ «Таланпром» з проханням терміново надати йому копію наказу про його звільнення. (а.с.6) Відповідно до заяви [PERSON] від 29.12.2020 року вбачається, що він звертався до директора ТОВ «Таланпром» з проханням залишити його на роботі, ще на пів року в зв`язку з сімейними обставинами та просив врахувати його переважне право як ветерана МВС залишитись працювати.(а.с.7) З заяви від 21 січня 2020 року вбачається, що [PERSON] звертався до директора Тітенко Н.І. з проханням провести перевірку відеозапису всіх хто ніс службу з 01 січня 2021 року по 13 січня 2021 року для з`ясування кого саме потрібно звільняти.(а.с.8) Відповідно до пояснювальної записки від 14 січня 2021 року [PERSON] повідомив начальника охорони [PERSON] що при заступанні 1 січня 2021 року він не був детально проінструктований про порядок несення служби, а також 5 та 9 січня, а тому обхід території поста обходив не точно через час, а навіть і частіше. Крім цього вказав що просить вибачення і пообіцяв виправитись та оправдати їх надії. (а.с.9). Згідно доповідної начальника охорони [PERSON] 28.12.2020 року сторож [PERSON] самовільно покинув пост № 4 на період з 13:40 год. по 14:30 год. (а.с.22). З акту від 29.12.2020 року про відмову [PERSON] від надання письмових пояснень щодо причин порушень трудової дисципліни, вбачається, що Начальником ВК Шалигіною Т.М. , начальником [PERSON] , заступником начальника Могилкою Ю.Г. складено цей акт про те, що 29.12.2020 року [PERSON] відмовився від дачі пояснень, щодо самовільного залишення посту 28.12.2020 року. (а.с. 23) Відповідно до наказу №301\\1 від 29.12.2020 року [PERSON] було оголошено догану, в зв`язку з порушенням правил трудової дисципліни, а саме самовільне залишення посту під час чергування 28.12.2020 р. (а.с.24) З акту від 29.12.2020 року вбачається, що [PERSON] відмовився від ознайомлення з текстом догани і від підпису про ознайомлення. (а.с.25) Відповідно до акту від 12.01.2021 року «Про перевірку несення охорони об`єкта», при перегляді камер відеоспостереження було встановлено, що сторожем [PERSON] здійснювалась охорона даних об`єктів та несвоєчасно було проведено обхід та огляд. (а.с.26) Як вбачається з доповідної директору ТОВ «Таланпром» [PERSON] було проведено перевірку по камерам відеоспостереження в результаті чого було встановлено, що сторожем [PERSON] було несвоєчасно проведено огляд та обхід території і приміщень. (а.с.28-29) Згідно до наказу №14\\1 від 21 січня 2021 року про застосування дисциплінарного стягнення, [PERSON] було оголошено догану, в зв`язку з порушенням правил трудової дисципліни, а саме несвоєчасне здійснення обходу об`єктів і огляду території та приміщень відповідно до трудової інструкції 01.01.2021 року, 05.01.2021 року та 09.01.2021 року (а.с.30). З акту від 22.01.2021 року вбачається, що [PERSON] відмовився від ознайомлення з текстом догани. (а.с.31) Як вбачається з доповідної записки від 22.01.2021 року майстра виробництва №1 [PERSON] 21.01.2021 року, працівники виробництва №1\\8 у кількості 5-и чоловік намагалися покинути територію фабрики, після закінчення зміни о 15:05 год., але їх не пропускав охоронець [PERSON] , мотивуючи тим, що їх зміна закінчиться о 15:25 год. Тільки після втручання майстра дільниці працівники змогли вийти. Просить прийняти міри по даній ситуації(а.с.32). Згідно доповідної начальника охорони [PERSON], складеної 22 січня 2021 року, на ім`я директора було звернення, що 21.01.2021 року, працівники виробництва №1\\8 у кількості 5-и чоловік намагалися покинути територію фабрики, після закінчення зміни о 15:05 год., але їх не пропускав охоронець [PERSON] , мотивуючи тим, що їх зміна закінчиться о 15:25 год. Сторож [PERSON] проявив некомпетентність і неграмотність вивчаючи розпорядок робочого дня для службовців і робітників ТОВ який знаходиться у нього на КПП порушив свої службові обов`язки що привело до затримки робітників. Як пояснив [PERSON] він вирішив що їхня зміна закінчується у 15625 перепутавши з графіком виробництв № 2 та № 3. Такі дії сторожа дискредитують службу охорони та підтверджують що він не може професійно виконувати свої обов`язки. Просить прийняти міри реагування. (а.с.33) Відповідно до розпорядку робочого дня затвердженого головою профкому О.В.Подоляка Виробництво №1, дільниця 1,8 закінчує роботу о 14:55 год., вихід через прохідну 15:00 год. (а.с.34) Як в бачається з розпорядження від 17.02.2004 року було наказано начальнику служби охорони [PERSON] ознайомити сторожів служби охорони підприємства з Інструкцією по охороні об`єктів ТОВ «Таланпром», та наказано проводити інструктаж для служби охорони кожного ранку о 8 год 30 хв. (а.с.35) та до матеріалів додано інструкцію по охороні об`єктів ТОВ «Таланпром» затверджену 17.02.2004 року директором ТОВ «Таланпром» (а.с.38-45) З акту від 25.01.2021 року вбачається, що 25 січня 2021 року сторож служби охорони [PERSON] відмовився від ознайомлення з наказом про звільнення № 18 -к від 25.01.2021 та отримання копії даного наказу. (а.с.37). В інформації профспілкового комітету ТОВ «Таланпром» було надано відповідь на звернення [PERSON] , в якій вказано: «Розглянувши ваші заяви від 10.ю02.2021 року, 19.02.2021 року та 01.03.2021 року повідомляє, що не має повноважень згідно чинного законодавства розглядати заяви на засіданні профкому вже звільнених працівників,оскільки відповідно до п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю з 25.01.2021 року ви звільнені та не являєтеся членом Профспілкового комітету». Крім цього вказано що стосується його зауважень про неучасть профкому у розгляді доган, то звертають його увагу, що на підставі ст. 147 КЗпП роботодавець самостійно приймає рішення про винесення догани працівнику і згода профспілкового комітету при цьому не потрібна. Дана інформація підписана головою профкому ТОВ «Таланпром»(а.с.76) Наведені факти свідчать, що між сторонами виник трудовий спір щодо правомірності звільнення, поновлення на роботі та виплати заробітку за час вимушеного прогулу. При вирішенні спору суд виходить, з норм чинного законодавства, які регулюють трудові правовідносини. Згідно зі статтею 43 Конституції України право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується. Стаття 21 КЗпП України закріплює рівність трудових прав громадян України. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Зі змісту п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992року «Про практику розгляду судами трудових спорів» вбачається, що за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно ч.1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Частиною 1 статті 235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Такого висновку суд дійшов з тих міркувань, що оскаржуваний наказ винесений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки відсутні дані про погодження на звільнення профсоюзного комітету. Суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про запит на адресу органу первинної профспілкової організації щодо надання згоди на звільнення [PERSON] , оскільки таке клопотання не було своєчасно заявлено представником відповідача в судовому засідання, а дане клопотання є клопотанням про витребування доказів, яке підлягає вирішенню судом у судовому засіданні з обговоренням його сторонами. Крім цього, відмовляючи в задоволенні такого клопотання суд враховував і надану позивачем інформацію про відмову профкому розглядати заяви у зв`язку з тим що позивач вже не є членом профкому. Крім цього, представник відповідача не пояснила чому вони самостійно не звернулися до профкому, до початку судового розгляду, для вирішення питання надання згоди на звільнення [PERSON] , хоча постанова пленуму, на яку вона послалась, давала їм таке право. Крім цього, окремою і самодостатньою підставою вважати, що притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, у вигляді звільнення, відбулося з порушенням чинного законодавства, є та обставина, що до накладення дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган не зажадав отримати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Оскільки дисциплінарне стягнення може бути застосоване у випадку, якщо невиконання обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку відбулося без поважних причин, з`ясування наявності таких поважних причин, або їх відсутності, покладається на власника або уповноважений ним орган. Для з`ясування вказаних обставин, власник або уповноважений ним орган повинен з`ясувати всі обставини, в тому числі шляхом надання працівнику можливості надати письмові пояснення щодо порушення трудової дисципліни. З вказаного випливає, що у випадку якщо власник або уповноважений ним орган не встановив відсутності поважних причин невиконання працівником обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, не можна вважати що порушення трудової дисципліни відбулося без поважних причин, а відповідно наявні підстави для застосування дисциплінарного стягнення. Щодо своєчасності звернення позивача до суду, то строк такого звернення не пропущений, оскільки хоча позивач і відмовився отримувати наказ про звільнення 25 січня 2021 року, як стверджує відповідач, суд відмічає, що згідно акту, на який посилається представник відповідача, [PERSON] відмовився отримувати наказ № 18-К від 25.01.2021 року, але даний наказ не є предметом оскарження, оскільки оскаржуваний наказ має № П0000000018-П-00001882, а в матеріалах справи відсутні докази що цей наказ вручали позивачу. За отриманням оскаржуваного наказу позивач звернувся 3 березня 2021 року. За встановлених обставин суд приходить до висновку про скасування наказу про звільнення [PERSON] та поновлення на роботі, і не вважає можливим, при його задоволенні, будь-яким чином самостійно змінювати чи уточнювати формулювання задоволених вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позов задоволено, а позивача від сплати судового збору звільнений, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в розмірі 908 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved