Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати арешт, накладений на квартиру за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до Кредитного договору № 37/11/07-СС від 24.04.2007 року, що був укладений між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] , останньою був отриманий кредит в сумі 25 000 доларів США, строком до 23.04.2015 року. Згідно з іпотечним договором, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] , [PERSON] , останніми було передано в іпотеку в забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору належну їм на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 1441, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги за зазначеним договором. У подальшому, 17.06.2020 року, згідно Договору про відступлення прав вимоги № 2260/К, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» право вимоги за вказаним договором перейшло до ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал». Як вбачається із витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.05.2020 року, наданого позивачем при подачі позовної заяви, на вказану квартиру накладено ряд обтяжень у вигляді арешту нерухомого майна: номер запису про обтяження 2366792 від 04.09.2013 року, накладений ВДВС Макарівського РУЮ; номер запису про обтяження 29327574 від 07.12.2018 року, накладений Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Горбачем І.С.; номер запису про обтяження 20926354 від 15.06.2017 року, накладений Святошинським РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві, які позивач і просить скасувати, оскільки згідно Договору про відступлення прав вимоги № 2260/К є іпотекодержателем вказаної квартири і має право на звернення стягнення за кредитним договором на предмет іпотеки. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2020 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом в порядку загального позовного провадження (а.с. 31-32). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.02.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розглдяу (а.с. 66-67). Представник позивача до суду не прибув, подав заяву, у якій просив провести судовий розгляд за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилась повторно, про день розгляду справи повідомлялась належним чином, відзив на позовну заяву не подала, а тому суд вважає можливим слухати справу у її відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 37/11/07-СС, відповідно до умов якого остання отримала кредит на споживчі цілі в розмірі 25 000 доларів США, термін остаточного погашення кредиту - 23.04.2015 року (а.с. 11-13). Крім цього, 24.04.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] (боржник), [PERSON] (майновий поручитель) було укладено іпотечний договір № 37/11/07-СС, відповідно до якого на забезпечення виконання зазначеного кредитного договору, [PERSON] та [PERSON] було передано в іпотеку належну їм на праві власності кватиру [ADDRESS] (а.с. 8-10). 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 1441, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги за зазначеним договором. У подальшому, 17.06.2020 року, згідно Договору про відступлення прав вимоги № 2260/К, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» право вимоги за вказаним договором перейшло до ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» (а.с. 14-28). Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.05.2020 року, наданого позивачем при подачі позовної заяви, власниками квартири [ADDRESS] зазначені [PERSON] , [PERSON] , а також на вказану квартиру накладено ряд обтяжень у вигляді арешту нерухомого майна, а саме: номер запису про обтяження 2366792 від 04.09.2013 року, накладений ВДВС Макарівського РУЮ; номер запису про обтяження 29327574 від 07.12.2018 року, накладений Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Горбачем І.С.; номер запису про обтяження 20926354 від 15.06.2017 року, накладений Святошинським РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві, які позивач і просить скасувати (а.с. 4-6). Однак як вбчається із витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.01.2022 року, право власності на вказану квартиру зареєстровано за ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» з 04.12.2020 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), а вказані в позовній заяві обтяження відсутні (а.с. 103-104). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, оскільки на час розгляду справи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про обтяження, які просить скасувати позивач, відсутні, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову підстав для стягнення судового збору на користь позивача немає . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed