Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Гайворонської міської ради, Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Гайворонської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що [INFO] в дорожньо-транспортній катастрофі загинула донька позивача [PERSON] . За життя у [PERSON] народилось двоє дітей: від шлюбу з [PERSON] , який помер у 2009 році, народилась донька [PERSON] , [INFO] ; від спільного проживання без реєстрації шлюбу із [PERSON] , відповідачем по справі, народилась [PERSON] , [INFO] , батьком якої, згідно свідоцтва про її народження, записаний відповідач. Після загибелі [PERSON] , діти проживають разом із своєю бабусею, позивачем по справі. Рішенням органу опіки та піклування, розпорядження Гайворонської РДА від 12.06.2019 року, неповнолітній [PERSON] надано статус дитини сироти. Розпорядженням Гайворонської РДА від 08.07.2019 року позивача призначено опікуном над дитиною сиротою [PERSON] . Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , навчається у Тополівській філії КЗ «Хащуватський ліцей» в четвертому класі. Позивач самостійно опікується [PERSON] , відводить та забирає її зі школи, не пропускає жодного шкільного свята, виховує та підтримує її усім необхідним, чим забезпечує дитині комфортні умови життя. Відповідач, батько неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , залишив сім`ю та на території села Тополі не проживає. За даними органу місцевого самоврядування доньку не навідує, її життям не цікавиться, обов`язки щодо утримання своєї неповнолітньої доньки не виконує. [PERSON] знаходиться на повному утриманні позивача, яка має стабільний дохід у вигляді пенсії та одержує рентні платежі. За час навчання доньки та літнього відпочинку у пришкільному таборі «Берізка» Тополівського КЗ «Хащуватський ліцей» відповідач жодного разу не відвідував заклад та не цікавився її навчанням і досягненнями. Неповнолітня [PERSON] проживає разом зі своєю бабусею та сестрою [PERSON] в [ADDRESS] в житловому будинку, що належить [PERSON] . Будинок знаходиться в задовільному стані, облаштований меблями та речами першої необхідності, діти мають всі умови для належного проживання та забезпечені всім необхідним. Таким чином, неповнолітня дитина [PERSON] , після загибелі матері тривалий час проживає біля своєї рідної бабусі [PERSON] разом зі своєю сестрою [PERSON] , має належні умови проживання, усім необхідним забезпечена в повній мірі. Натомість батько дитини [PERSON] з 2015 року з донькою не проживає, участі у її вихованні та утриманні не приймає. Доньку не відвідує, її життям не цікавиться. При цьому має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі більше 7000 грн. Зловживає спиртними напоями. Регулярно притягується до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. За скоєння насильства в сім`ї, спричинення тілесних ушкоджень своїй колишній дружині [PERSON] , засуджений вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14.07.2021 року з призначенням покарання у вигляді штрафу, який набув законної сили 14.08.2021 року. Викладене свідчить, що відповідач перервав усі стосунки зі своєю донькою. У вихованні та утриманні малолітньої [PERSON] участі не приймає, її життям та здоров`ям не цікавиться, має заборгованість зі сплати аліментів, схильний до вчинення насильства в сім`ї чим ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, що є достатньою правовою підставою для позбавлення його батьківських прав. З огляду на викладене, виходячи із найкращого забезпечення прав та інтересів неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , наявні правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки з встановленням опіки та призначення бабусі [PERSON] опікуном дитини з одночасним стягненням з батька дитини аліментів на її утримання на користь позивачки, як опікуна дитини. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24.12.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять суд їх задовольнити, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] не цікавиться життям власної дитини. Останній раз ним сплачено аліменти на утримання [PERSON] у 2017 році, ніяких коштів та іншої фінансової допомоги на утримання доньки не надає, не забезпечує одягом та іншим необхідними речами. Доньці не телефонує, школу не відвідує аби дізнатись про успіхи дитини, внаслідок чого [PERSON] негативно ставиться до свого батька, відповідача по справі, якого останній раз бачила у 2019 році. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про розгляд справи на 01.12.2021, 24.12.2021, 18.01.2022, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, проти чого позивач та представник позивача не заперечували. Представник третьої особи Служби у справах дітей Гайворонської міської ради в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, будь-яких заперечень не надіслав. Представник третьої особи Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Гайворонської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Гайворонської міської ради, ухвалення рішення відніс на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона проживає в с. Тополі на одній вулиці разом із позивачем. Після того, як загинула мати [PERSON] та [PERSON] , діти проживають з бабусею [PERSON] , яка самостійно займається їх вихованням. Діти гарно одягнуті, доглянуті, забезпечені усім необхідним, у будинку [PERSON] завжди прибрано та охайно. [PERSON] кожен ранок веде дітей до школи та після уроків зустрічає їх. [PERSON] жодного разу до [PERSON] не приїжджав, участі у її вихованні не приймає. Ні [PERSON] , ні його родичі, за час проживання [PERSON] з бабусею, ні разу не приходили до школи аби побачити дитину та поцікавитись у вчителів її успіхами. Крім того, зазначила, що [PERSON] боїться свого батька, а [PERSON] , навпаки, дуже любить. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що в будинку [PERSON] завжди прибрано та охайно, також позивач має домашнє господарство. [PERSON] кожного дня водить дітей до школи. Діти завжди охайні та гарно одягнуті. Батько [PERSON] участі у її вихованні не бере, матеріальної допомоги не надає. Зі слів дитини, вона свого батька не любить, а любить свою бабусю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що спілкується з [PERSON] , яка вказала, що любить свою бабусю, а батька ні. Також, [PERSON] вказала, що з 2019 року по 2021 рік перебувала у шлюбі з відповідачем. За цей час [PERSON] два рази відвідував свою доньку [PERSON] , привозив їй солодощі, оскільки на цьому наполягала його мати. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 14.08.2012 року Тополівською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області, [PERSON] народилася [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , актовий запис № 3 (а.с. 13). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 05.06.2019 року виконавчим комітетом Тополівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області (а.с. 17). Відповідно до довідки № 01-10/349 від 06.09.2021 року виданої КЗ «Хащуватський ліцей» Гайворонської міської ради Кіровоградської області [PERSON] , [INFO] , навчається з 01.09.2018 року в 4 класі Тополівської філії КЗ «Хащуватський ліцей» (а.с. 18). Згідно характеристики на [PERSON] , [INFO] від 06.09.2021 року № 01-10/350 (а.с. 19) та довідки № 01-10/362 від 08.09.2021 року (а.с. 20) виданих КЗ «Хащуватський ліцей» Гайворонської міської ради Кіровоградської області батько [PERSON] - [PERSON] залишив сім`ю чотири роки назад. [PERSON] до 2019 року проживала у родині, яка складалася з матері - [PERSON] , бабусі - [PERSON] та старшої сестрички [PERSON] . Влітку 2019 року у дорожньо - транспортній пригоді загинула її мати [PERSON] . Сім`я потрапила в складні матеріальні умови, а батько протягом цього часу не надавав матеріальну допомогу та не цікавився життям своєї доньки. Всю відповідальність за життя і виховання [PERSON] взяла на себе бабуся [PERSON] . З часу трагедії 2019 року і по сьогоднішній день батько ні разу не відвідував сім`ю, школу та не цікавився навчанням, вихованням, матеріальним становищем та життям доньки. Згідно довідки-характеристики на родину [PERSON] від 08.09.2021 року № 290, виданої Мощенським старостинським округом Гайворонської міської ради Кіровоградської області, [PERSON] проживає в [ADDRESS] . [PERSON] за вказаною адресою проживала разом з померлою донькою [PERSON] та онуками, на даний час, після смерті доньки проживає разом з онуками [PERSON] та [PERSON] . З дня смерті матері дітьми опікується бабуся відводить та забирає їх зі школи, не пропускає жодного шкільного свята, займається їх вихованням, забезпечує онукам комфортні умови життя. [PERSON] - батько [PERSON] , на території села Тополі не проживає, за даними [PERSON] та сусідів родини, [PERSON] доньку не навідує (а.с. 22). Відповідно до розрахунку [PERSON] , [INFO] , № 14634 від 15.09.2021 року, виданого Гайворонським відділом ДВС у Голованівському районі Кіровоградської області Південно - Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] станом на 05.06.2019 року має заборгованість по аліментах у розмірі 7208,50 грн. (а.с. 30). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , встановлення опіки та стягнення аліментів від 17.11.2021 року № 02-30/3661, наданого органом опіки та піклування при виконавчому комітеті Гайворонської міської ради, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті міської ради дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] є доцільним та відповідатиме інтересам дитини (а.с. 53-54). Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (Наведена позиція відображена в постанові Верховного суду від 28.03.2019 р. по справі №559/1553/16-ц). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Висновки суду за результатами позову. Суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання доньки, покинув її і не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками: жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні своєї малолітньої доньки. З дитиною не спілкується взагалі, не піклується про неї, не проявляє заінтересованості до її подальшої долі, не цікавиться її станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не підтримує ніяких зв`язків та не прагне з нею зустрічі. Дитина проживає разом з бабусею - [PERSON] (матір`ю [PERSON] ), знаходиться на її повному забезпеченні, батько усунувся від виховання доньки. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин, не виявляє щодо своєї дитини батьківського піклування, покинув її, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, а тому його слід позбавити батьківських прав. Окрім цього, суд роз`яснює, що на підставі ч. 1 ст. 169 СК України батько може бути поновлений у батьківських правах, за наявності підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 4 статті 167 СК України - якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Положенням частини 3 статті 243 СК України передбачено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. (ч.ч. 1, 2 ст. 244 СК України). Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Враховуючи вищевикладене та те, що мати дитини - [PERSON] померла, батько [PERSON] позбавляється батьківських прав, а позивач [PERSON] , яка являється бабусею [PERSON] , просить суд призначити її опікуном [PERSON] , суд вважає за необхідне передати [PERSON] під опіку [PERSON] та призначити останню опікуном малолітньої [PERSON] . Норми права, які застосовує суд при вирішенні питання щодо стягнення аліментів з [PERSON] . Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язані виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України - при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно положень ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Стаття 430 ЦПК України передбачає випадки обов`язкового і факультативного негайного виконання рішення суду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову в частині стягнення аліментів з [PERSON] . Суд погоджується з аргументами позивача щодо стягнення аліментів з [PERSON] , вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їхньої життєдіяльності. У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів слід задоволити та стягувати з відповідача [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) на місяць, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й стягувати щомісячно до повноліття [PERSON] . Щодо судових витрат суду зазначає наступне. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та\\або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підставі вищевикладеного та враховуючи встановлений ст. 12 ЦПК України принцип змагальності сторін та з урахуванням того, що представник позивача надав до суду копію договору від 01.09.2021 року про надання правової допомоги укладеного між [PERSON] та адвокатом Медвідьом В.А., відповідно до умов якого сторони визначили, що виконана адвокатом робота оплачується погодинно, а саме 700 грн./год.; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом для надання правничої допомоги від 18.01.2022 року, згідно якого адвокат Медвідь В.А. витратив 8 годин на попереднє опрацювання матеріалів, підготовку справи до розгляду, виготовлення копій документів, підготовку процесуальних документів, участь у судових засіданнях; акт №1/01 приймання-передачі коштів за надання юридичних послуг від 18.01.2022 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 55 від 18.01.2022 року на суму 5600 грн., суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 7416 грн. (5600 грн. за оплату надання правової допомоги та 1816,00 грн. за сплату судового збору). Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовною вимогою щодо стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітньої [PERSON] , слід стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Outcome: approved