Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 27.11.1993 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис 2129. Вказує, що у шлюбі народилася дитина - донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею, матір`ю за [ADDRESS] . Зазначає, що сім`я розпалася з причин відсутності поваги один до одного, відсутності взаєморозуміння і довіри, що призвело до остаточного припинення сімейних відносин. Мотивує вимоги окрім наведеного і тим, що на даний час шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу неможливе. Просить, не надавати строк для примирення та заявлені позовні вимоги задовольнити. Рух справи та позиція сторін Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 29.10.2021 року справу за вищенаведеним позовом направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Чернівці. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.12. 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явилися, про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином. Позивачем [PERSON] скеровано до суду заяву, у якій вона просить розглянути справу за її відсутності; заявлені вимоги підтримано в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи. До суду відповідачем [PERSON] подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені позовні вимоги останнім визнано в повному обсязі. Відповідно до статті 223 ЦПК України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, ч.1 вказаної норми закону передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених вимог, суд постановив, справу розглядати за наявним документами у відсутність сторін та зважає на наступне. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Досліджені докази та застосовані норми права. Судом належними доказами наданими сторонами, установлено, що 27 листопада 1993 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис 2129. Після реєстрації шлюбу, дружина прийняла прізвище чоловіка - [PERSON] . (а.с.5). В шлюбі - [INFO] народилася дитина, донька [PERSON] актовий запис 716 реєстрації дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції (а.с.6). Причиною розпаду сім`ї стало відсутність поваги в сторін один до одного та взаєморозуміння; не підтримання подружжям шлюбних відносин та окреме проживання; відсутність ведення спільного господарства і спільного сімейного бюджету. Згідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. За з`ясованих вище обставин та з врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved