Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07 березня 2013 року по 03 вересня 2018 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 03 вересня 2018 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Судовим наказом Димитровського міського суду Донецької області від 01 листопада 2018 року було стягнуто аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходу відповідача [PERSON] . На даний час, судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Першотравенському відділі ДВС. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 січня 2020 року, відповідача [PERSON] було позбавлено батьківських прав у відношенні малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів начальника Першотравенського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) по ВП №57821228 від 08 листопада 2021 року, загальна заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] станом на 08 листопада 2021 року становить 40471,50 грн. Позивачкою приведено розрахунок заборгованості за пенею, відповідно до якого, сума пені по аліментах за період часу, починаючи з січня 2019 року по червень 2021 року становить 60316,76 гривень. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 60316,76 гривень, та судові витрати по справі покласти на відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про слухання справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в ході розгляду справи позовні вимоги не визнав посилаючись на скрутне матеріальне становище, та те, що має іншу малолітню дитину від іншого шлюбу, яка перебуває на його утриманні. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав та прохав суд відмовити у задоволенні позову. Справу прохав вирішити за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом, сторони у справі перебували у шлюбі, який було зареєстровано 07 березня 2013 року Микитівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №42 (свідоцтво про шлюб [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 03 вересня 2018 року шлюб між сторонами у справі було розірвано. Судовим наказом Димитровського міського суду Дніпропетровської області було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 січня 2020 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав по відношенню малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого начальником Першотравенського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Бухтіяровою Є.В., [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на червень 2021 року становить 30372,50 грн. Також, як вбачається з даного розрахунку [PERSON] було сплачено на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , а саме: у січні 2020 року в розмірі 16271,00 грн.; у квітні 2020 року в розмірі 5000,00 грн.; у вересні 2020 року в розмірі 16131,71 грн. Враховуючи, що відповідач у період часу з січня 2019 року по червень 2021 року не завжди вчасно та в повному обсязі сплачував на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути пеню за прострочення сплати аліментів. З урахуванням вищезазначеної позиції Верховного Суду розмір пені, за період з січня 2019 по червень 2021 року включно (із розрахунку: кількість днів прострочення х сума заборгованості х 1%) станом на дату видачі довідки про розмір заборгованості, складає 59304,80 грн. Що стосується стверджень відповідача про те, що він перебуває у важкому матеріальному становищі та має на утриманні іншу малолітню дитину, то суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідачем не надано на адресу суду належних та допустимих доказів на підтвердження даних фактів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною першою статті 196 СК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, які набрали чинності 08 липня 2017 року, передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, тобто, у даному випадку, не більше 30372,50 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з січня 2019 року по червень 2021 року включно в розмірі 30372,50 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial