Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

21 грудня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В позові зазначено, що у грудні 2021 року їй стало відомо, що приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Лисенко Ю.О.було винесено постанову про звернення стягнення на її заробітну плату від 23 листопада 2021 року. З наявних матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 05 листопада 2021 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67400871 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу № 58693 від 24 травня 2021 року про стягнення з неї заборгованості на користь товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»,в розмірі 17796,80 грн. Однак вона з цим не погоджується, оскільки за весь час їй не надходило жодного повідомлення про наявну у неї заборгованість. Крім того вона не отримувала повідомлення від приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису. Про наявну заборгованість вона дізналася лише після звернення стягнення на її заробітну плату та не вважає її безспірною. Дана обставина вказує на те, що у неї не було можливості оспорити факт наявності заборгованості, попередити обставини, що настали та поставили її у скрутне матеріальне становище. На підставі зазначеного просила суд визнати виконавчий напис від 24 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі № 58693, за яким з неї підлягає стягненню на користь товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»заборгованості, в сумі 17796,80 грн., таким, що не підлягає задоволенню. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в позові зазначила про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, на вимогу суду направив документи, на підставі яких було вчинено нотаріальний напис, проти позовних вимог позивачки заперечував. Крім того направив відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог позивачки заперечував через їх безпідставність, наявність у позивачки безспірної заборгованості за кредитним договором та відсутність правових підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомили. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів\~справи слідує,\~що 30\~квітня 2019\~року між\~товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~та позивачкою було укладено договір №204834326, за умовами якого позивачці було надано кредит в розмірі 6810,00 грн., зі строком кредитування 30 календарних днів та відсотковою ставкою 0,82 % від суми кредиту за один календарний день (а.с.56-57). 24\~травня 2021\~року приватним\~нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенком Євгеном\~Михайловичемза заявою відповідача було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 58693, про стягнення з позивачки на користь товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»заборгованості\~за кредитним\~договором №204834326\~від 30\~квітня 2019\~року грошових\~коштів,\~у сумі\~17796,8\~грн. 05 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Юрієм Олександровичем було відкрите виконавче провадження № 67400871 про стягнення з позивачки на користь відповідача за вказаним виконавчим написом боргу, в сумі 17796,80 грн. (а.с.15). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм Верховний суд України 05 липня 2017 року дійшов наступного правового висновку у справі № 6-887цс 17. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тобто нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Приватним нотаріусом документи витребуванні ухвалою суду на підтвердження наявності підстав для вчинення виконавчого напису, безпосередньо виконавчий напис та будь-які пояснення суду не надано, а з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», зазначений у написі, є безспірним. Відповідачем на виконання ухвали суду направлено виписку з рахунку позивачки за кредитним договором від 30 квітня 2019 року, однак з вказаної виписки вбачається, що заборгованість позивачки за вказаним кредитним договором за період з 28 травня 2020 року до 30 квітня 2021 року, складає 17746,8 грн. та складається з: 6810,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 10936,8 грн. заборгованість за відсотками, при цьому яким чином утворилася вказана заборгованість у виписці не зазначено (а.с.55). Крім того, на адресу суду відповідачем направлено копію договору факторингу №2019103, за яким він нібито отримав від товариства з обмеженою відповідальністю «Галіон Плюс» право вимоги до позивачки за кредитним договором від 30 квітня 2019 року, укладеним між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», однак яким чином товариство з обмеженою відповідальністю «Галіон Плюс» отримало право вимоги до позивачки, у вказаному договорі факторингу не зазначено та відповідних документів тому суду не надано. Крім того вказаний договір факторингу укладений між сторонами 03 січня 2019 року, тобто ще до виникнення у позивачки зобов`язань за кредитним договором від 30 квітня 2019 року, а тому як доказ переходу права вимоги прийнятий судом бути не може (а.с.58-62). Також, 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин", яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Згідно вказаного Переліку для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662\~визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин", а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Оспорюваний виконавчий напис приватним нотаріусом було вчинено 24 травня 2021 року, тобто в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14. Кредитний договір №204834326 від 30 квітня 2019 року, на підставі якого було вчинено спірний виконавчий напис, не було посвідчено нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21 жовтня 2020 року. За такого, враховуючи, що у відповідача на час вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису було відсутнє право на стягнення грошових коштів з позивачки через відсутність безспірної заборгованості та відсутність права вимоги до неї, крім того нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано нечинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі, суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог позивачки, суд стягує з відповідача на користь позивачки витрати на оплату судового збору при поданні позовної заяви до суду, в розмірі 908,00 грн. та поданні заяви про забезпечення позову, в розмірі 454,00 грн. Витрати на оплату професійної правничої допомоги, в розмірі 4000,00 грн., які позивачка в позовній заяві просила стягнути на її користь з відповідача, суд не стягує, оскільки вони будь-якими доказами не підтверджені.

Outcome: approved