Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Авентус Україна» про визнання\~виконавчого напису\~нотаріуса таким,\~що не\~підлягає виконанню.\~Обґрунтовуючи позовні\~вимоги позивач\~зазначає,\~що 29.12.2020\~року приватним\~нотаріусом Житомирського\~міського нотаріального\~округу Горай\~О.С.\~було вчинено\~виконавчий напис\~№ 116354\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Авентус Україна»\~заборгованості в\~розмірі 20868\~грн.\~04\~коп.\~На підставі\~вказаного виконавчого\~напису 21.01.2021\~року приватним\~виконавцем виконавчого\~округу міста\~Києва Клименко\~Р.В.\~було відкрито\~виконавче провадження\~серії ВП\~№ 64215435\~про примусове\~стягнення з\~ [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Авентус Україна»\~заборгованості в\~розмірі 20868\~грн.\~04\~коп.\~Позивач вважає,\~що даний\~виконавчий напис\~не підлягає\~виконанню,\~оскільки нотаріусом\~при його\~вчиненні було\~порушено вимоги\~Закону України\~«Про нотаріат»\~та положення\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~оскільки він\~не перевірив\~безспірність вимог\~стягувача.\~Крім того,\~позивач зазначає,\~що укладений\~між сторонами\~кредитний договір\~не був\~посвідчений нотаріально,\~що на\~думку позивача\~також є\~порушенням діючого\~законодавства.\~Також позивач\~не погоджується\~з розрахунком\~заборгованості та\~її розміром,\~при цьому\~він зазначає,\~що не\~отримував від\~відповідача вимоги\~про погашення\~кредитної заборгованості.\~Дана обставина\~в свою\~чергу свідчить\~про наявність\~спору між\~сторонами.\~Посилаючись на\~зазначені обставини,\~позивач просить\~суд визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~№ 116354,\~вчинений 29\~грудня 2020\~року приватним\~нотаріусом Житомирського\~міського нотаріального\~округу Горай\~О.С.\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 20868 грн. 04 коп. та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час, день та місце проведення судового засідання, не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі (а.с.8, 104). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. При цьому надав до суду відзив, за змістом якого позовні вимоги не визнає, просить суд в задоволенні позову відмовити (а.с.40-43). Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~-приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., будучи належним чином повідомлений про час, день та місце проведення судового засідання, до суду також не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив (а.с.74, 103). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В., будучи належним чином повідомлений про час, день та місце проведення судового засідання, до суду не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив (а.с.75). В той же час, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. надіслав на адресу суду витребувані судом докази (а.с.76-99). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.12.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір № 1588765 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту (а.с.15-16). За умовами п.п. 1.1., 1.2, 1.3, 1.3.1 та 1.3.2 вказаного договору, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 6500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат Клієнта, а Клієнт зобов`язується повернути Позику та сплатити проценти за користування Позикою. Позика видається строком на 30 днів. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування Позикою. Знижена процентна ставка становить 0,01 % від суми Позики за кожен день користування Позикою, у межах строку надання Позики, зазначеної в пункті 1.2 цього Договору. Стандартна процентна ставка становить 1,80 % від суми Позики за кожний день користування Позикою. Як вбачається зі змісту письмової вимоги про усунення порушень вих. № 1588765-9-2020 від 08.09.2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» повідомило [PERSON] про необхідність виконати свої зобов`язання за кредитним договором № 1588765 від 03.12.2019 року та погасити заборгованість в розмірі 20068 грн. 04 коп., яка виникла станом на 08.09.2020 року (а.с.50). 29.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованості за кредитним договором № 1588765 від 03.12.2019 року в розмірі 20068 грн. 04 коп., яка складається з строкової заборгованості за сумою кредиту в розмірі 6461 грн. 00 коп. та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 13607 грн. 04 коп. Плата за вчинення виконавчого напису в розмірі 800 грн. підлягає стягненню з Боржника на користь Стяґувача. Загальна сума стягнення складає 20868 грн.04 коп. (а.с.85). Судом також встановлено, що 21.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. було винесено постанову серії ВП № 64215435 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 20868 грн. 04 коп. (а.с.87). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. До таких актів, зокрема відноситься, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Згідно пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Стаття 87 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Правилами статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стяґувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Положеннями п.п. 3.2, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зі змісту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що його вчинено на підставі п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку в первісній редакції від 29.06.1999 року не передбачав можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах. 26.11.2014 року в Перелік було внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, якою доповнено Перелік п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Проте, вказану постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року в справі № 826/20084/14. Згідно з п. 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові по справі № 910/13233/17 від 29.01.2019 року. Крім того, у постанові № 158/2157/17 від 15.04.2020 року Верховний Суд України, спираючись на те, що виконавчий напис було вчинено після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, а також на те, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, дійшов висновку про те, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 29 грудня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, до того ж укладений між Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] кредитний договір № 15888765 від 03.12.2019 року не був посвідчений нотаріально. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, оскільки досліджені судом докази по справі свідчать про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, тому судовий збір сплачений позивачем підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного та

Outcome: approved