Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з частиною першою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до положень ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Судом встановлено, що 25 червня 2012 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір №IKAPNNG.425485.001, за умовами якого ПАТ «ВБР» надало відповідачу кредит в сумі 160279 грн. за процентною ставкою 15% річних з терміном користування кредитом до 24 червня 2017 року для придбання автомобіля MITSUBISHI ASX 1.8АТ, 2012 року випуску. Сторони погодили, що додатками до кредитного договору №IKAPNNG.425485.001 від 25 червня 2012 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] виступають Таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (додаток № 1) та Графік погашення заборгованості (додаток № 2). Відповідно до п.2.5 кредитного договору визначено обов`язок відповідача надавати банку кошти для оплати кредиту відповідно до графіку, який є додатком №2 до кредитного договору. Пунктом 2.4 кредитного договору передбачено, що період оплати кредиту, комісій та процентів: з 01 по 10 число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісій та процентів у визначений строк, вони вважаються простроченими (т.1 а.с.124-128). 25 червня 2012 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено договір поруки №PX029031.42487.001 на виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, згідно з яким остання надає поруку перед ПАТ «ВБР» за виконання [PERSON] (боржником) зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ВБР» та [PERSON] . Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник (т.1 а.с.130). Відповідно до договору застави рухомого майна від 25 червня 2012 року, укладеного між [PERSON] (заставодавцем) та ПАТ «ВБР», сторони досягли згоди про надання заставодавцем в заставу майна, а саме автомобіля марки MITSUBISHI ASX 1.8АТ, 2012 року випуску, в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед заставодержателем (т.1 а.с.35-37). 06.03.2019 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено договір № 146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого сторони узгодили, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника, або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (т.1 а.с. 42-43). Згідно витягу з додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги, вбачається, що до нового кредитора, який є позивачем у справі, перейшло право вимоги, зокрема, за кредитним договором №IKAPNNG.425485.001, укладеним 25.06.2012 року з [PERSON] (т.1 а.с.44-45). У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору заборгованість відповідачів, відповідно довідки розрахунку заборгованості за договором кредиту станом на 24 квітня 2020 року становить 182131,70 грн., з яких: сума поточної заборгованості за кредитом складає - 106266,07 грн., сума заборгованості по відсоткам- 75703,84 грн., пеня- 161,79 грн. (т.1 а.с.5-28, т.2 а.с. 8-11). Доказів на спростування суми заборгованості, відповідачами суду не надано. Разом з тим, як вбачається з довідки ТОВ «Глобал Спліт» від 23.12.2021 року №6105 та копій платіжних доручень, на рахунок ТОВ «Глобал Спліт» від приватного виконавця Матвійчук Н.Є. надійшли грошові кошти у загальній сумі 67 398,73 грн., які були стягнуті з [PERSON] на виконання заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18.09.2020 року (ВП №65002144), і станом на 23.12.2021 року заборгованість за кредитним договором №IKAPNNG.425485.001 від 25.06.2012 року складає 114732,97 грн. За змістом ст.ст.77,78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до положень ст.12, ч.1 ст.81, 84 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, вищенаведені докази підтверджують виникнення у позивача права вимоги до відповідачів за кредитним договором №IKAPNNG.425485.001 від 25.06.2012 року. Доводи представника відповідача щодо неповідомлення відповідача про заміну кредитора не впливають на дійсність права вимоги чи недійсність відступлення права вимоги, оскільки відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається представник відповідача, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора Саме правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 по справі №278/1679/13-ц. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові КЦС ВС від 06.02.2019 року у справі №361/2105/16-ц. На підтвердження розміру заборгованості, позивачем надано розрахунок заборгованості на момент укладення договору про відступлення прав вимог № 146 від 06 березня 2019 року із зазначенням дат виникнення заборгованості за кредитним договором, який відповідачами спростований не був. Як вбачається з копій квитанцій, наданих представником відповідача, останній платіж боржником зроблений 11.07.2014 року в розмірі 3824 грн. (т.1 а.с. 142 звор. бік). Згідно з розрахунком заборгованості, 12.07.2014 року зараховано на погашення боргу останній платіж боржника у розмірі 3824 грн., що було передбачено графіком погашення кредиту, після чого сальдо строкової заборгованості визначено в розмірі 106266,07 грн., що кореспондується з сумою заборгованості, визначеною у додатку № 1 до договору № 146 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, укладеного між ПАТ «ВБР» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», та яку просить стягнути позивач з відповідачів. Відповідачі розмір заборгованості по кредиту 106266,07 грн не спростували, доказів про погашення кредиту після 12 липня 2014 року суду не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як вбачається з розрахунку заборгованості, заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 75703,84 грн. визначена позивачем станом на 06 березня 2019 року в той час, як строк дії кредитного договору визначений сторонами - до 24 червня 2017 року. У постанові від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12 (провадження№14-10цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином після 24 червня 2017 року право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося і позовні вимоги про стягнення відсотків за кредитним договором за період з 25.06.2017 року по 06.03.2019 року задоволенню не підлягають. Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по цивільні справі № 4454/9519/12, оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Представник відповідача посилається на пропуск позивачем строку давності звернення до суду з позовом. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] повинен був погашати борг частинами згідно з графіком погашення кредиту (Додаток № 2 до кредитного договору). Відповідно до п.2.4 кредитного договору період сплати кредиту, комісії та процентів з 1-го по 10-те число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання договору. При несплаті кредиту, комісії та процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими. З розрахунку заборгованості судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором відповідач зробив 12 липня 2014 року. Порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу свідчить про порушення права кредитодавця. Відповідно до п.8.6 кредитного договору №IKAPNNG.425485.001 від 25.06.2012 року сторони домовились, що строк позовної давності до вимог за цим договором (в тому числі щодо стягнення неустойки) становить 10 років. Отже, сторони договору погодились на збільшення строку позовної давності, що передбачили у кредитному договорі, який підписаний відповідачем [PERSON] . Враховуючи, що кредитним договором сторонами передбачено збільшений строк позовної давності, а з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся 29.01.2020 року, суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущений. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 24.06.2017 року розмір несплачених відсотків за кредитним договором становить 48171,90 грн. Отже, загальний розмір заборгованості за кредитним договором, який належить до стягнення з відповідачів складає 154437,97 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 106266,07 грн., заборгованість за відсотками 48171,90 грн. З наданої позивачем довідки про заборгованість станом на 23.12.2021 року убачається, що в рамках виконавчого провадження з боржника [PERSON] стягнуто грошові кошти у сумі 67 398,73 грн., які були зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості. Таким чином, з урахуванням зазначеної суми погашеної заборгованості, з відповідачів у солідарному порядку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 87039,24 грн. (154437,97 грн. - 67398,73 грн.). Щодо позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 161,79 грн., суд, зазначає наступне. Відповідно статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» «Із змінами, внесеними згідно із Законами №189-VIII від 12.02.2015, №222-V111 від 02.03.2015, №911-V111 від 24.12.2015» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч.1 цього Розпорядження м. Краматорськ Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте, 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14). За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Макіївка Донецької області, де зареєстровані відповідачі. Оскільки на теперішній час м. Макіївка, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідачів і звільняють їх від обов`язку по оплаті пені на користь ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», з урахуванням положень ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України, за період з квітня 2014 року. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею у сумі 161,79 грн. не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідачів [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути солідарно на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором № IKAPNNG.42485.001 від 25 червня 2012 року в сумі 87039,24 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 16.01.2020 року. Таким чином з відповідачів на користь позивача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1008,96 грн. в рівних частках - по 504,48 грн. з кожного.

Outcome: partial