Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

23.12.2020 року [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 30 грудня 1964 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . До 1992 року її чоловік працював на підземних роботах за списком №1, після чого звільнився за власним бажанням. Позивач працювала до 01.05.1999 та також звільнилася за власним бажанням. Але, до 14.02.2005 продовжувала працювати та отримувала заробітну плату, але не в значному розмірі. Позивач зазначала, що з моменту укладення шлюбу і до смерті її чоловіка вони проживали разом, за однією адресою, вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного та мали спільний бюджет. Проте, дохід чоловіка значно перевищував її пенсію. Пенсія чоловіка та страхові виплати, що він отримував, були постійним та основним джерелом засобів до існування їх сім`ї. До дня смерті, чоловік дбав про неї як міг. Забезпечував її продуктами харчування, одягом та ліками, так як її пенсія повністю витрачалася на сплату комунальних платежів. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті чоловіка, позивач звернулась до Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області з заявою про призначення їй страхових виплат по втраті годувальника. Однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю документу, що засвідчував би факт її перебування на утриманні померлого [PERSON] . За таких обставин, позивач вражає що в неї існують перешкоди в реалізації права на призначення страхових виплат по втраті годувальника. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд встановити факт її перебування на утриманні [PERSON] , померлого [INFO] , у період з травня 1999 року по 25.12.2017. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні зі змістом позовної заяви. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в я кому вказує, що згідно довідки УПФУ позивач [PERSON] отримує щомісячно пенсію, яка перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, а тому не можна вважати, що вона перебувала на утриманні свого чоловіка (а.с.38-39). Представник відповідача Лутоніна Н.В. в судовому засіданні позов не визнала, надала аналогічні пояснення, що містяться у відзиві на позовну заяву. Позивач відповідь на відзив не надала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі,допитавши свідків, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 09.12.1964 позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] (а.с.12). З 28.02.1984 вони були зареєстровані та проживала за одною адресою (а.с.18,19). Проживання позивачки та [PERSON] однією сім`єю підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні. [INFO] [PERSON] помер (а.с.9). Довідкою серія АА №0000185 від 12.10.2018 міжрайонним профпатологічним МСЕК встановлено причинний зв`язок смерті чоловіка позивача з професійним захворюванням (а.с.10). За життя [PERSON] перебував на обліку в Криворізькому відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області як потерпілий на виробництві внаслідок нещасного випадку та професійного захворювання і отримував відповідні страхові виплати до його смерті на підставі ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Розмір пенсії [PERSON] за період січень 2017 - грудень 2017, згідно довідки від 22.08.2019 №526, склала 36310,97 грн. (а.с.21). Крім того відповідно до довідки від 29.08.2019, страхова виплата [PERSON] від відділення Фонду внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, за період з січня 2017 січень 2018 склала 45941,51 грн. (а.с.22). Відповідно Довідки №2864982211883816, розмір пенсії позивача [PERSON] за період з січня 2017 року по грудень 2017 року складала 19225, 51 грн. (а.с.24). За загальним правилом судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалася утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів для існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Пунктом 2 частини 7 вказаної статті передбачено, що страхові виплати складаються, зокрема, зі страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого). Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» затверджений постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року № 11 (далі - Порядок № 11). Дія цього Порядку поширюється на потерпілих від нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання та осіб, які мають право на страхові виплати в разі втрати годувальника. Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа. Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах. Статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Перелік документів для розгляду справ про страхові виплати передбачений, зокрема, статтею 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Так, відповідно до частини другої зазначеної статті Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк із моменту звернення заявника: 1) копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; 2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду; 3) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншого члена сім`ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли восьмирічного віку; 4) довідки навчального закладу про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання; 5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу. Згідно з частиною третьою статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку. Вказана норма кореспондується пунктом 5.1 розділу V Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, у якому зазначено перелік документів, необхідних для призначення одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат, де крім того зазначено, що у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення факт перебування на утриманні потерпілого встановлюється в судовому порядку. Право осіб, які перебували на утриманні потерпілого, який одержував щомісячну страхову виплату, настає з дати встановлення МСЕК причинного зв`язку смерті потерпілого з раніше одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Листом №2612 від 12.12.2019 Управління повідомило позивача про неможливість призначення на її користь відповідних щомісячних страхових виплат, так як нею до заяви не було додано документів, якими підтверджується факт перебування на утриманні померлого чоловіка (а.с.30). Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Даний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17. Таким чином, досліджені судом письмові докази, з урахуванням пояснень представника позивача та показів свідків, в їх сукупності, надають суду підстави для висновку про те, що позивач [PERSON] перебувала на утриманні свого померлого чоловіка [PERSON] постійно мешкаючи разом з ним. Допомога, яка надавалась позивачу [PERSON] була для неї хоч і не єдиним, однак постійним і основним джерелом засобів до існування. Будь-яких даних, які б спростовували факт перебування [PERSON] на утриманні померлого чоловіка [PERSON] судом не встановлено. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved