Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

У серпні 2021 року до Іллінецького районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] за участю органу опіки та піклування служби у справах дітей Іллінецької міської ради про визначення місця проживання сина [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2014 р. розірвано. У даному шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час проживають із позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач зазначила, що має намір отримати статус багатодітної матері та родини, однак при зверненні до Управління праці та соціального захисту населення їй було повідомлено, що у переліку документів, поданих нею не вистачає рішення суду про визначення місця проживання сина [PERSON] із нею, тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2021 р. відкрито провадження у зазначеній справі та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує просить розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, натомість надав суду заяву про проведення судового без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення та задоволення позову з таких підстав. Судом установлено наступні фактичні обставини, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2014 р. у цивільній справі № 131/1805/14-ц розірвано (а.с.8). У даному шлюбі у сторін 17 липня 2012 року [PERSON] зазначене підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с.7). Зі змісту довідки виконавчого комітету Іллінецької міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22.06.2021 р. № 72 (а.с.9) вбачається, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який знаходиться на повному утриманні позивача та її чоловіка, зазначене також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] [INFO] (а.с.10). Як вбачається із висновку щодо доцільності визначення місця проживання [PERSON] [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницької області від 18.11.2021 р. № 331 органом опіки та піклування Іллінецької міської ради рекомендовано визначити місце [PERSON] [INFO] разом із матір`ю [PERSON] [INFO] (а.с.34-37). Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Змістом частини 4 даної статті визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Зі змісту пункту 1 статті 9 Конвенції вбачається, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення частини 1 статті 3, статті 9 Конвенції про права дитини, частини 2, 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи вищевикладене, а також визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що визначення місця проживання [PERSON] разом з матір`ю не буде суперечити його інтересам, а також беручи до уваги ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, суд дійшов висновку про задоволення вимог [PERSON] щодо визначення місця проживання [PERSON] на даний час разом з матір`ю. Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачений судовий збір у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) грн., який на підставі статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved