Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, а також заборгованості по аліментам за минулий період, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося із за різних поглядів на життя. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, що негативно впливає на обстановку в родині, виховання та розвиток дитини. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства з жовтня 2018 року, примирення між ними не можливо, а оскільки за таких обставин шлюб існує формально збереження його є недоцільним. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 7 000 грн. щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву, де просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала /а.с.53/. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглянути справу в його відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та за згодою представника позивача ухвалити у справі заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 03 квітня 2018 року у Дніпровському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис № 490 /а.с. 6/. За час подружнього життя у сторін народилася дитина донька - [PERSON] , [INFO] /а.с. 7/. Спільне життя між сторонами не склалося із - за різних поглядів на життя, у зв`язку з чим сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства з жовтня 2018 року. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі - Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Так, при визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що станом на час розгляду справи розмір мінімального прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років становить 2100 грн., з першого липня 2022 - 2201 грн., з 1 грудня 2022 2272 грн. відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік». Разом з тим, суд вважає за можливе відступити від засад рівності, та призначити аліменти в розмірі 2 000 грн. на дитину, оскільки дитина проживає разом з позивачем, яка в свою чергу забезпечує її всіма необхідними умовами для проживання, піклується про її розвиток та виховання. Оцінюючи належність, допустимість а також достатній зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню аліментів на утримання дітей в розмірі 1500 грн., оскільки розмір такої частки буде більшим за прожитковий мінімум на утримання дитини відповідного віку. Разом з тим, суд вважає що в частині стягнення аліментів за минулий період задоволенню не підлягають, оскільки остання не надала доказів, що позивачем вживалися заходи для стягнення аліментів з відповідача, проте останній ухилявся від їх сплати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial