Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, свої вимоги мотивувала тим, що з 30.07.2016 року по 21.05.2018 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . За рішенням Сумського районного суду Сумської області 08 серпня 2019 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем та стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки та дружини. При виконанні даного рішення залишилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання дружини в сумі з 05.07.2019 року по 21.05.2021 р. в сумі 11 238,70 гривень. Виходячи з наведеного позивачка просила стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 46467,17. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила позов задовільнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що у нього з заробітної плати відраховувались кошти, прострочення та заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 30 липня 2016 року. За рішенням Сумського районного суду Сумської області від 08 серпня 2019 рок шлюб було розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видій його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття. Крім того стягнуто з [PERSON] , кошти на утримання дружини [PERSON] , в розмірі ј частини від усіх видій його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Кошти стягувати з 05 липня 2019 року на користь [PERSON] (а.с.5). Згідно розрахунку заборгованості по ВП №60050339 щодо сплати аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьохрічного віку, сума заборгованості складає - 11238,70 грн. (арк.с.7). Однак відповідач з даним розрахунком не погоджується. Відповідно до постанови старшого державного виконавця Сумського відділу ДВС у Сумському районі Сумської області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шаповал Є.О. від 19.07.2021 року, виконавче провадження № 60050339, щодо стягнення з [PERSON] коштів на утримання дружини [PERSON] , в розмірі ј частини від усіх видій його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] трьохрічного віку, тобто до [INFO] - закрито. (а.с.21). Допитаний в судовому засіданні старший державний виконавець Сумського відділу ДВС у Сумському районі Сумської області Південно-Східного. Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шаповал Є.О. суду пояснив, що дійсно на його виконанні перебувало рішення суду від 08.08.2019 року щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Згідно вказаного рішення ним було відкрито виконавче провадження та направлено постанову для виконання за місцем роботи відповідача. Аліменти були в повному обсязі сплачено та закрито виконавче провадження. Зазначив, що після направлення постанови до місця роботи [PERSON] відразу ж почали відраховуватись аліменти на користь позивачки. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, іншого Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Вказаний висновок підтверджується наступним. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Судом встановлено, що провина відповідача [PERSON] у простроченні сплати аліментів відсутня, оскільки заборгованість по аліментах виникла не з його вини. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити.

Outcome: dismissed