Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

У січні 2021р. року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності квартирою [ADDRESS] шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову зазначає, що є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.2019р. Відповідачка [PERSON] вселилась в спірну квартиру за життя його батька - [PERSON] та була в ній зареєстрована у зв`язку з необхідністю влаштуватись на роботу, зобов`язалась сплачувати комунальні послуги. На даний час відповідачка продовжує проживати у спірній квартирі, чим перешкоджає позивачу користуватись своєю власністю та розпоряджатись нею. Враховуючи, що відповідачка була зареєстрована у квартирі за згодою її колишнього власника, право власності якого було припинено у зв`язку зі смертю, новим власником став позивач, а тому з втратою права власності на квартиру [PERSON] (його смертю) відповідачка також втратила право користуватись нею і підлягає виселенню з даної квартири. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2021р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 14-15). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.08.2021р. постановлено здійснити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 22). Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з`явилась повторно, про день розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала, в тому суд вважає можливим слухати справу у її відсутність та ухвалити заочне рішення. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.2019р. (а.с. 6). У вказаному житловому приміщенні мешкає та зареєстрована [PERSON] , яка вселилась в спірну квартиру та була в ній зареєстрована в 2012р. за згодою колишнього власника - батька позивача [PERSON] (а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер, власником квартири став позивач, проте відповідачка продовжує проживати в спірній квартирі, при цьому комунальні послуги не сплачує, що підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON] . Згідно рахунку-повідомлення, станом на 1.01.2022р. заборгованість по комунальним послугам в квартирі [ADDRESS] складає понад 30 000грн. (а.с. 26). Відповідно до положень ст.150 ЖК України та ст.383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Як пояснив позивач, він має двох дітей, одному виповнилось 18 років, тобто спірна квартира необхідна для проживання членів його сім`ї, однак відповідачка чинить перешкоди в користуванні власністю і з часу смерті батька він взагалі не має доступу до даної квартири. Разом з цим, не дивлячись на неодноразові повідомлення про день та час розгляду справи та тривалість розгляду справи, відповідачка жодного разу до суду не з`явилась та не надала свої пояснення щодо позову, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості врахувати баланс інтересів між потребою у захисті прав нового власника житла та співмірністю втручання у право на житло членів сім`ї попереднього власника, що передбачено пунктом 44 рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України». Відповідачка спільним побутом із позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18). Ураховуючи вищенаведене, а також той факт, що спірна квартира є однокімнатною, необхідна власнику для проживання членів його сім`ї, проте відповідачка чинить перешкоди в користуванні власністю, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved