Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з указаною заявою в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 22 січня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 42. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони 22 січня 2010 року уклали шлюб, від якого мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 25 липня 2018 року, [PERSON] , засуджений до позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 КК України та вже тривалий час відбуває покарання в державній установі «Бориспільська виправна колонія № 119». Фактично сім`я припинила своє існування, заявник та заінтересована особа проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 червня 2021 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року відкрито провадження по вищевказаній справі та призначено в порядку окремого провадження судове засідання. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, поважність причин неявки суду не повідомила. Заінтересована особа - [PERSON] , який відбуває покарання у державній установі "Бориспільська виправна колонія (№119)", про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не надав. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 22 січня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22 січня 2010 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, серії [NUMBER] , актовий запис № 42. Після одруження прізвище позивача « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 08 жовтня 2010 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, серії [NUMBER] . З листа виконуючого обов`язки начальника державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» Савченка О. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 14 серпня 2019 року відбуває покарання в державній установі «Бориспільська виправна колонія (№119)». Зі змісту заяви вбачається, що заявники проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства, тобто шлюбно-сімейні відносини фактично припинили своє існування. Згідно зі статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, подальше збереження шлюбних відносин суперечитиме інтересам заявника, враховуючи, що жоден з них не зазначив про необхідність надання строку для примирення, тобто між подружжям відсутні будь-які намагання спрямовані на відновлення сімейних відносин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви. З огляду на викладене та

Outcome: approved