Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивачка вказує на те, що 08 вересня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. [INFO] в них народився син [PERSON] . Відповідно до рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 23 серпня 2018 року їх шлюб було розірвано. Син проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач взагалі не займається вихованням дитини, не цікавиться її розвитком та ухиляється від матеріальної допомоги. Вона на протязі трьох років, після розірвання шлюбу не подавала до суду позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, так як розраховувала на те, що вони знайдуть взаєморозуміння стосовно утримання їх дитини. Але добровільно надавати кошти на утримання сина відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Вона тимчасово не працює, перебуває на обліку, як безробітна в Тиврівській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості, їй одній важко належним чином забезпечувати сина самим необхідним і забезпечувати свою власну життєдіяльність. Відповідач працездатний, працює, займається підприємницькою діяльністю, отримує значні доходи і має можливість допомагати їй в утриманні їх дитини. Доходи відповідача мінливі та нерегулярні, точно встановити розмір його доходів в неї немає можливості, тому вона вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі і має можливість сплачувати аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно. Такий розмір аліментів є реальним для нього і він не погіршить його матеріального стану дим паче, що інших утриманців у відповідача немає. Саме такий розмір аліментів буде достатній для того, щоб вона могла забезпечити дитину самим необхідним. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , до його повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви. Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць просить звернути до негайного виконання. У судове засідання позивачка не з`явилась, однак подала заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та у встановленому законом порядку, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 08 вересня 2010 року сторони зареєстрували шлюб. [INFO] в них народився син, [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області 11 жовтня 2010 року. Відповідно до рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 23 серпня 2018 року їх шлюб було розірвано. Син проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, ця обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Сутисківської селищної ради № 2512 від 28 жовтня 2021 року та актом обстеження житлово-побутових умов проживання. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни у ч.2 ст.182 СК України та зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене та з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, а також позицію відповідача, який визнав позов повністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь Держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved