Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

12.10.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на об`єкт нерухомості, та просить встановити факт проживання [PERSON] зі [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років - у період з 1979 року по [INFO] (на час смерті спадкодавця [PERSON] ; визнати за ним право власності у порядку спадкування на земельну ділянку площею 2.460 га, яка розташована на території Шульгівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 111579 від 20.01.2006. Свої позивні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 2.460 га., яка розташована на території Шульгівської сільської ради Петриківського району, Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим 20.01.2006 р. ( серія ДП № 111579) ( кадастровий номер зем.ділянки 1 (Вс.1.470) 1223783800-02-012-0662, вартістю 54 731,98 грн. зем.ділянки 2 (Вс.0.990) - 1223783800-02-041-0662) вартістю 16 817,29 грн. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок підтверджується витягами із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельних ділянок від 12.08.2021, яка загалом складає - 71 549 грн.27 коп. [PERSON] на випадок своєї смерті ніякого заповіту не залишав. Спадкоємців за законом відповідно до вимог ст.ст. 1261- 1263 ЦК України у померлого не було. Він на протязі останніх 30 років за вищевказаною адресою проживав однією сім`єю зі [PERSON] (матірю позивача). Шлюб між ними офіційно не укладався. Зазначені обставини підтверджуються довідками № 319, 315 з місця проживання [PERSON] та [PERSON] , виданими 10 березня 2021 року Петриківською селищною радою Дніпропетровської області, актом від 10 серпня 2021 року про підтвердження факту їх спільного проживання однією сім`єю понад 30 років, ведення спільного домашнього господарства, наявності спільного бюджету, облаштування житла та присадибної ділянки, завіреного старостою сіл Шульгівка, Плавещина, Сорочине, Судівка. [PERSON] фактично вступила в права спадкування, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України постійно проживала однією сім`єю з [PERSON] більше 5 років, але своїх спадкових прав належним чином не оформила, оскільки [INFO] померла. На випадок своєї смерті вона залишила заповіт від 28 вересня 2009 року, яким заповіла [PERSON] все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що вона за законом матиме право на день смерті, всі свої майнові права та обов`язки, які належать їй на час посвідчення заповіту та які належатимуть їй на день смерті. Зазначений заповіт було посвідчено керуючим справами виконавчого комітету Шульгівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі за № 126. [PERSON] у визначений законом строк та спосіб, відповідно до вимог ст. ст. 1268-1270 ЦК України, звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області - Лимар Є.В. з заявою про прийняття у спадок земельну ділянку (пай), яку фактично успадкувала [PERSON] . Нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину та у листі №198/02-14 від 09 серпня 2021 року зазначив, що надані ним документи не підтверджують факту родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON] та не підтверджують факту проживання однією сім`єю не менше як п`ять років з часу відкриття спадщини, тому [PERSON] вимушений звернутися до суду із вказаним позовом та просить: -встановити факт проживання [PERSON] зі [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років, а саме: у період з 1979 року по 11 вересня 2009 року - на час смерті спадкодавця [PERSON] -визнати за ним право власності у порядку спадкування на земельну ділянку площею 2.460 га., яка розташована на території Шульгівської сільської ради Петриківського району, Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 20.01.2006 р. ( серія ДП № 111579) ( кадастровий номер зем.ділянки 1 (Вс. 1.470) 1223783800-02-012-0662, зем.ділянки 2 (Вс.0.990) - 1223783800-02-041-0662). Ухвалою суду від 18.10.2021 відкрито провадження в даній справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. 09.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник відповідачів Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав до суду заяву про вирішення справи без його участі. Третя особа: Приватний нотаріус Лимар Є.В. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позивач та його представник в судовому засіданні позивні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності встановлення факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , підтримали, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в заяві, просив задовольнити. В подальшому надали до суд заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона була сусідкою [PERSON] та [PERSON] за їх життя. Добре знала даних людей, оскільки тривалий час проживала з ними по сусідству, за адресою [ADDRESS] та працювали разом з ними. Вони постійно проживали за вищевказаною адресою однією сім`єю, вели спільне господарство і мали єдиний сімейний бютжет. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона працювала спільно з [PERSON] , а отже добре знала її родину. [PERSON] більше 30 років проживала в цивільному шлюбі з [PERSON] , вони вели спільне господарство, мали спільний бютжет. Родичів у [PERSON] не було. Згідно довідок № 319 і 315 від 10.03.2021 та Акту від 10.09.2021 складеного старостою сіл Шульгівка, Плавещена, Сорочине, Судівка Петриківської селищної ради, [PERSON] проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу із [PERSON] понад 30 років, а саме з 1979 року по 11 вересня 2009. Вони проживали за адресою [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] ніякого заповіту не залишав. Після його смерті відкрилась спадщина на на належну йому земельну ділянку загальною площею 2.460 га., яка розташована на території Шульгівської сільської ради Петриківського району, Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим 20.01.2006 ( серія ДП № 111579) ( кадастровий номер зем.ділянки 1 (Вс.1.470) 1223783800-02-012-0662, зем.ділянки 2 (Вс.0.990) - 1223783800-02-041-0662). При цьому, чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом це визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення вказаного факту заявнику необхідне для прийняття спадщини. На підставі ст. 1264 ЦК України, четверту чергу спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сімєю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. [PERSON] (мати позивача) до нотаріальної контори у визначений законом 6-тимісячний строк з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] не звертались. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З заявою про відмову від спадщини після померлого [PERSON] , [PERSON] (співмешканка померлого) до нотаріальної контори не зверталась, таким чином вона вважається такою що прийняла спадщину. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт від 28 вересня 2009 року, яким заповіла [PERSON] все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що вона за законом матиме право на день смерті, всі свої майнові права та обов`язки, які належать їй на час посвідчення заповіту та які належатимуть їй на день смерті. Зазначений заповіт було посвідчено керуючим справами виконавчого комітету Шульгівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі за № 126. [INFO] - [PERSON] (мати позивача) померла. [PERSON] звернулися до приватної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, йому у оформлені спадкових прав було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину та запропоновано звернутися до суду. Відповідно доположеньст.ст. 1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.І ст.1269 ЦК України). Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об`єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. Таким чином позивач успадкував після своєї матері на підставі заповіту земельну ділянку яку вона, в свою чергу успадкувала після [PERSON] , однак за життя не зареєструвала своє право власності належним чином. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved