Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Усенка А.В. звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначив, що 09.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинено виконавчий напис № 598 про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованості у розмірі 23580,00 грн. Про вчинення вказаного виконавчого провадження позивачеві стало відомо через додаток "Дія" після надходження повідомлення про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. виконавчого провадження. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений з численними грубими порушеннями законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що, що, по-перше, у нотаріуса на час вчинення ним виконавчого напису були відсутні документи, які свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, та, по-друге, на момент вчинення виконавчого напису законом не було передбачено права його вчиняти на кредитних договорах. Ухвалою суду від 11.05.2021 задоволено заяву адвоката Усенка А.В. в інтересах [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим провадженням № 64926770, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С., з примусового виконання виконавчого напису № 598 від 09.02.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованості в розмірі 23580,00 грн. Ухвалою суду від 11.05.2021 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників та на виконання вимог ст. 84 ЦПК України витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. належним чином завірені копії нотаріальної справи з вчинення виконавчого напису від 09.02.2021 № 598 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованості у розмірі 23580,00 грн., а також витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" копії матеріалів кредитної справи за кредитним договором № 2095497 від 14.08.2020, на підставі якого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинено виконавчий напис від 09.02.2021 № 598 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованості у розмірі 23580,00 грн. Сторонам надано строк для надання відзиву, пояснень, відповіді на відзив та заперечень. 01.09.2021 на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. надійшли належним чином завірені копії нотаріальної справи з вчинення виконавчого напису від 10.02.2021 № 598 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованості у розмірі 23580,00 грн. 02.12.2021 на електронну пошту Вільнянського районного суду Запорізької області, а 07.12.2021 до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" надійшли копії матеріалів за кредитним договором № 2095497 від 14.08.2020, на підставі якого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинено виконавчий напис від 10.02.2021 № 598 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованості у розмірі 23580,00 грн 09.12.2021 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, по-перше, 14.08.2020 ТОВ "Мілоан" та [PERSON] уклади кредитний договір № 2095497, за умовами якого позивачу надані кредитні кошти в сумі 5000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. ТОВ "Мілоан" свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши позивачеві кредитні кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті miloan.ua. В свою чергу, позивач не виконав своїх зобов`язань. 18.11.2020 між ТОВ "Мілоан" та відповідачем було укладено договір відступлення прав вимоги № 53-МЛ, на підставі якого відповідач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до боржників ТОВ "Мілоан", у тому числі [PERSON] за кредитним договором № 2095497 від 14.08.2020. Після набуття статусу нового кредитора та отримання права грошової вимоги відповідачем не нараховувалась пеня або будь-які штрафи. По-друге, для виконання зобов`язань за кредитним договором позивачу була надіслана письмова претензія про погашення кредитної заборгованості на адресу, вказану в кредитному договорі. По-третє, при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. були дотримані вимоги ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Зокрема, відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані оригінал кредитного договору та документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а саме виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 2095497 від 14.08.2020. На підставі викладеного відповідач просить відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач та треті особи у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не скористались, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відтак відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. 14.08.2020 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" укладено кредитний договір № 2095497, відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 30 днів з кінцевим терміном повернення 13.09.2020 зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. 10.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 598, про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 2095497 від 14.08.2020, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН", правонаступником усіх прав і обов`язків якого на підставі договору відступлення права вимоги № 53-МЛ від 18.11.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 18.11.2020 по 28.12.2020 у розмірі 22650,00 грн., а також стягнуто з боржника на користь стягувача плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 930,00 грн. За вказаним виконавчим написом нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С відкрито виконавче провадження № 64916770 за постановою від 23.03.2021. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 вказаного Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1.2 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017. Тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 була відновлена. Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" № 23 від 21.03.2017. Резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" № 92 від 24.11.2017. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає саме Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку та підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 2075 від 11.11.1999, № 693 від 24.04.2000 та № 1602 від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів нотаріально посвідчених договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Для вчинення виконавчого напису відповідачем до приватного нотаріуса була подана заява про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2095497 від 14.08.2020, кредитний договір та розрахунок суми заборгованості. Отже, для вчинення виконавчого напису відповідачем до приватного нотаріуса був поданий нотаріально не посвідчений кредитний договір. З огляду на вказане, подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вимогам, які пред`являються вище приведеним Переліком, а, отже, в момент вчинення виконавчого напису 10.02.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення. Висновки суду у цій частині узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17, відповідно до якої кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до Переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, а порушення нотаріусом порядку вчинення нотаріусом виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, неможливість вчинення виконавчого напису у цій справі була обумовлена й іншими обставинами. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15-ц зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена також Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Зі змісту заяви про вчинення виконавчого напису випливає, що заборгованість розміром 22650,00 грн. стягується за період з 18.11.2020 по 28.12.2020. В той же час, у виписці з особового рахунку, долученій до цієї заяви, відсутні відомості про період утворення заборгованості, а лише вказано про її розмір 22650,00 грн. станом на 28.12.2020. Отже, зміст вказаних заяви та виписки у частині визначення періоду утворення заборгованості за кредитним договором не відповідають один одному. Крім того, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється таким чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. У постанові від 13.10.2021 у справі № 554/6777/17-ц Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Згідно з правовими висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.11.2021 у справі № 758/14854/20, учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Разом з тим, про неможливість встановлення за поданими документами безспірності заборгованості свідчить і те, що стягувачем не було долучено до заяви про вчинення виконавчого напису доказів направлення боржникові вимоги (претензії) про погашення суми заборгованості за кредитом (усунення порушень вимог кредитного договору), а також доказів отримання боржником копії цієї претензії (розписки, поштового повідомлення тощо). Так, до заяви про вчинення виконавчого напису відповідачем додано тільки копію реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, однак цей реєстр не може бути доказом отримання позивачем письмової претензії від ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", оскільки вказаний реєстр не містить інформації про отримання боржником претензії кредитора. Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи направлялась стягувачем вимога боржникові про погашення суми заборгованості за кредитом (усунення порушень вимог кредитного договору). При цьому позивач стверджує, що такої вимоги від відповідача не отримував, отже, не мав можливості висловити свої заперечення з приводу наданих ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" розрахунків. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а також, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд приходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] - такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1362 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд -

Outcome: approved