Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

директор Запорізького міського центру зайнятості М. Смирнов звернувся в суд із позовом про стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача допомоги з безробіття в розмірі 1 500 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.03.2020 року відповідач [PERSON] звернувся до Запорізького міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, йому надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю, як застрахованій особі без урахування страхового стажу строком на 360 календарних днів. На підставі поданої заяви, відповідач отримував матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю. Під час перебування на обліку у центрі зайнятості, [PERSON] несвоєчасно повідомив спеціалістів центру зайнятості про працевлаштування з 18.09.2020 у ТОВ «Гарант-Строй 2007». 13.11.2020 до Запорізького міського центру зайнятості надійшли результати обміну інформацією між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України, з яких встановлено факт працевлаштування відповідача. У зв`язку із не повідомленням відповідачем спеціалістів центру про вказані обставини, безпідставно продовжував отримувати допомогу по безробіттю, перебувати на обліку, як безробітний. У зв`язку з цим, Запорізький міський центр зайнятості скерував відповідачеві претензію про повернення коштів в сумі 1 500,00 грн., проте така залишилась без задоволення. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останньої. Ухвалою від 19.11.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, 06.01.2022 від представника Запорізького міського центру зайнятості Пензевої Ю.А. надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомив та не подав до суду відзив на позовну заяву. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень сторони позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач [PERSON] 04.03.2020 звернувся до Запорізького міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та 25.03.2020 із заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що стверджується відповідними заявами (а.с. 10,11). Згідно із витягом з наказів Запорізького міського центру зайнятості про прийнятті рішення по [PERSON] , з 18.03.2020 року відповідачеві надано статус безробітного та з 25.03.2020 останньому призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю. Відповідно до відомостей ПФУ про періоди зайнятості особи від 13.11.2020 [PERSON] перебуває у трудових відносинах з роботодавцем - Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант-Строй 2007» з 18.09.2020 (а.с. 18) Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» До зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою Згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту зайнятості особи. Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з пунктом 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06 квітня 2020 року № 624, виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792. Відповідно до підпункту 1 пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792, центр зайнятості припиняє реєстрацію, зокрема, з дня початку зайнятості особи. З розрахунку вбачається, що за період отримання допомоги по безробіттю у центрі зайнятості з 18.09.2020 року по 02.11.2020 року відповідачу нараховано та виплачено допомогу по безробіттю в розмірі 1 500,00 гривень. Вказаний розрахунок (нарахування) є належним та допустимим доказом, відповідачем не спростовано і не подано доказів щодо неправильного нарахування вказаної суми. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач не повідомив позивача про те, що він на час отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття, працевлаштувався, що є обставиною, яка впливає на умови виплати допомоги по безробіттю, починаючи з 18.09.2020 по 02.11.2020, безпідставно отримував допомогу по безробіттю. Встановлено, що позивач скеровував відповідачеві претензію щодо відшкодування допомоги по безробіттю у сумі 1 500,00 гривень, однак таке залишилась без виконання та відповіді, доказів протилежного відповідачем не надано. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 1 500,00 гривень. Окрім цього, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 2270 грн. судового збору.

Outcome: approved