Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 06.10.2018 року вона та відповідач уклали шлюб, який зареєстровано Ковпаківським районним у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №1008. За час проживання у шлюбі у них народилось двоє синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає, хоча є працездатним та працює. Крім того, їхні спільні з відповідачем діти є малолітніми, не досягли трирічного віку та потребують постійного догляду, в зв`язку з чим вона не може себе працевлаштувати. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на своє утримання в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення дітьми трирічного віку. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 03.12.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 10.01.2022 року від представника позивача адвоката Авраменка О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує про часткове визнання [PERSON] позовних вимог та не заперечення останнім свого обов`язку по утриманню своїх дітей, однак на його думку заявлені позовні вимоги є дещо завищені, оскільки він сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] від першого шлюбу в розмірі ј заробітку (доходу), а також на його утриманні перебувають батьки похилого віку: батько [PERSON] , який є пенсіонером та отримує пенсію близько 2000 грн. та мати [PERSON] , яка є особою передпенсійного віку та жодних видів доходів, в тому числі пенсії за віком, не отримує. Також зазначає, що у разі задоволення позовних вимог [PERSON] , відповідач повинен буде сплачувати аліменти на утримання трьох дітей та дружини в розмірі 87,5%, а саме : 25 % на доньку [PERSON] , 25 % на сина [PERSON] , 25 % на сина [PERSON] та 12,5 % на позивача, тобто загальний розмір відрахувань на сплату аліментів із заробітної плати відповідача буде перевищувати 50 %, що не відповідає вимогам ч.3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» та не узгоджується з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». В зв`язку з викладеним представник відповідача адвокат Авраменко О.В. просить у відзиві позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В решті позову просить відмовити. В судовому засіданні позивач [PERSON] , заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Додатково пояснила, що з серпня 2021 року вона з дітьми проживає окремо від відповідача та повністю перебувають на утриманні її батьків. За цей час відповідач лише двічі надавав їй грошові кошти на утримання дітей в розмірі по 3000 грн. та інколи купував речі дітям. Однак, вказаної допомоги на утримання дітей катастрофічно не вистачає, оскільки розмір щомісячних витрат на їх утримання становить 3000-5000 грн. на кожну дитину. Відповідач дітьми не цікавиться, не приймає жодної участі у їх вихованні, хоча має достатньо часу та коштів для спілкування з ними, так як постійно їздить на власному автомобілі на риболовлю, на що витрачає значні кошти. Доводи представника відповідача про перебування на його утриманні батьків не відповідають дійсності, оскільки його батьки є досить забезпеченими людьми, мають багато землі, техніки та навпаки саме вони надають матеріальну допомогу відповідачу. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в розмірі та з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, а також просив розглядати справу за відсутності відповідача. Заслухавши доводи позивачки, представника відповідача, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження (а.с.7,8). На даний час діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідками Сніжківського старостинського округу Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області (а.с.9-12). Відповідач проживає окремо та не надає належної матеріальної допомоги на утримання його малолітніх дітей. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, відповідач [PERSON] , будучи батьком малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , зобов`язаний утримувати останніх до досягнення ними повноліття. Проживання відповідача окремо від дітей не звільняє його від виконання вказаного обов`язку. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак,\~ [PERSON] \~не надано\~суду жодних\~належних та\~допустимих доказів розміру витрат, які вона несе щомісячно на утримання своїх малолітніх дітей, та що є необхідність у стягненні аліментів на їх утримання саме в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку відповідача на кожного з синів. Відповідач є особою молодого віку та будь-яких доказів втрати ним працездатності він суду не надав, а тому суд вважає, що останній спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своїх малолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні підтвердив, що останній офіційно працевлаштований та отримує щомісячний дохід, розмір якого йому не відомо. Також, суд не може прийняти до уваги доводи представника відповідача про перебування на його утриманні батьків, так як жодних доказів надання відповідачем їм матеріальної допомоги суду не надано. Для встановлення перебування однієї особи на утриманні іншої необхідно, щоб допомога, яка надається утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів для його існування. Сам факт досягнення батьком відповідача пенсійного віку та отримання ним пенсії, а також не працевлаштування його матері не може безумовно свідчити про їх перебування на утриманні відповідача. В свою чергу доводи позивачки про надання відповідачу матеріальної допомоги його батьками також не знайшли свого підтвердження в судовому засідання. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно судового наказу від 16.02.2018 року та ухвали від 03.03.2018 року виданих Зарічним районним судом м. Суми, з [PERSON] , [INFO] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , батьком якої є боржник [PERSON] у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Суд враховує\~часткове визнання\~відповідачем позовних\~вимог в\~частині стягнення\~аліментів на\~утримання дітей,\~однак не\~бере до\~уваги його\~позицію про\~необхідність стягнення\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі,\~оскільки у відповідності до ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В даному випадку діти проживають з позивачкою та вона просить стягнути аліменти з відповідача саме у частці від його доходу. За наведеного, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, а також виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, на яких регулюються сімейні відносини, суд дійшов висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3\~частини\~його\~заробітку (доходу)\~на двох\~дітей,\~але\~не\~менше ніж\~50\~%\~прожиткового\~мінімуму\~для дитини\~відповідного\~віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Положеннями частини другої статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно частини четвертої статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч.6 ст.84 СК України). Отже, за змістом вказаної норм права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Як встановлено судом позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем, разом з нею проживають, в тому числі, їхні спільні діти [PERSON] та [PERSON] , які не досягли трьохрічного віку. Разом з цим, [PERSON] не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на її утримання. За наведеного, суд вважає, що за відсутності в матеріалах справи доказів розміру доходу відповідача, з якого будуть стягуватись аліменти на трьох дітей, стягнення з нього ще й аліментів на утримання позивачки може поставити його в скрутне матеріальне становище. Крім того, згідно ч.3 ст.70 ЗУ "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, розмір усіх\~відрахувань під\~час кожної\~виплати заробітної\~плати та\~інших доходів\~боржника може\~перевищувати 50\~відсотків заробітної\~плати лише\~у випадку\~відрахування за\~кількома виконавчими\~документами про\~стягнення аліментів\~на неповнолітніх\~дітей,\~а не\~на утримання\~дружини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей слід задовольнити частково, а позовні вимоги про стягнення аліментів на її утримання задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на підставі статті 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у сумі 483 грн. 78 коп.

Outcome: partial