Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

01 листопада 2021 року Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі ФОП) звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 12 серпня 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 155208040, що посвідчує укладення внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу «BMW 535», д.н.з. [NUMBER] . 11 вересня 2019 року об 20:20, [PERSON] , керуючи автомобілем «BMW 535», державний номер [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння на перехресті вул. Миру та Свистуна в м. Харкові, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим спричинив пошкодження транспортних засобів, заподіяв матеріальну шкоду, внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2019 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. ПрАТ «СК «ВУСО» було виплачено потерпілій особі відшкодування заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 3175,35 грн. відповідно до платіжного доручення № 25462 від 25.09.2019 року. 7 вересня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір № 07/09/2020 про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків завданих первісному кредитору за договором страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору, в тому числі право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором № 155208040 від 12 серпня 2019 року. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач просив стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 3175,35 грн.; а також відшкодувати понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 8348,60 грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явився, подали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 серпня 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 155208040, що посвідчує укладення внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу «BMW 535», д.н.з. [NUMBER] . 11 вересня 2019 року об 20:20, [PERSON] , керуючи автомобілем «BMW 535», державний номер [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння на перехресті вул. Миру та Свистуна в м. Харкові, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим спричинив пошкодження транспортних засобів, заподіяв матеріальну шкоду, внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2019 року встановлено, що ДТП сталася з вини водія [PERSON] , який порушив вимоги п. 13.1, 2.9А Правил дорожнього руху України. Відносно іншого водія протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, порушення ним Правил дорожнього руху України встановлено не було. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО», яка виплатила страхове відшкодування потерпілому у межах ліміту полісу, з урахуванням франшизи 3175,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 25462 від 25.09.2019 року. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.\~Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після\~виплати страхового\~відшкодування має\~право подати\~регресний позов до\~страхувальника або\~водія забезпеченого\~транспортного засобу,\~який спричинив\~дорожньо-транспортну\~пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Дорожньо-транспортна пригода сталася виключно з вини водія [PERSON] , який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 7 вересня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір № 07/09/2020 про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків завданих первісному кредитору за договором страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору, в тому числі право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором № 155208040 від 12 серпня 2019 року. \~ \~ \~ \~ Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача ФОП [PERSON] перейшло право вимоги щодо стягнення з [PERSON] вищевказаної суми боргу в порядку регресу. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ФОП [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Стосовно заявлених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 8348,60 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження виконання адвокатом умов договору про надання правових послуг до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги № 08 від 02 лютого 2021 року, додаткову угоду №1, акт приймання-передачі правової допомоги до Договору про надання правової допомоги №8 від 02 лютого 2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 02 лютого 2021. Суд, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 8348,60 грн. \~ \~ \~ \~Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved