Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати недійсним кредитний договір № 605420511 від 14 лютого 2020 року. В обґрунтування позову вказано, що позивач не укладала жодних договорів з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (в тому числі в електронному вигляді), тому є всі підстави вважати неправомірним використання цим відповідачем її анкетних даних. Позивач зазначає, що перевірила по електронних реєстрах «Єдиний реєстр боржників» та «Автоматизована система виконавчих проваджень» інформацію щодо наявності відносно себе будь-яких невиконаних кредитних зобов`язань та відкритих виконавчих проваджень, то знайшла у зазначених електронних реєстрах інформацію щодо відкриття 30 жовтня 2020 року виконавчого провадження № 63452063, де виконавцем було зазначено приватного виконавця Малкову Марію Вікторівну. Також по тій самій базі було зазначено про наявність ще одного боржника з тими ж самими анкетними даними - [PERSON] , але з іншою датою народження ніж у позивача - [INFO] , по виконавчому провадженню № 63572928. Підставою видачі виконавчого документа по обом зазначеним виконавчим провадженням вказано того ж самого приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, але зазначено іншого приватного виконавця - Клітченко О. А. Безпосередньо у автоматизованій системі виконавчих проваджень по виконавчому провадженню № 63452063 стягувачем зазначено ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», з яким позивач не мала правовідносин. Після відправлення 10 листопада 2020 року на електронну та поштову адресу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М. В. клопотання про надання для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження № 63452063, позивачем 12 листопада 2020 року було отримано листа № 36248 від 12 листопада 2020 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М. В. разом з копіями виконавчого напису № 56698 від 28 вересня 2020 року, виданого приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О. С., копією заяви стягувача про примусове виконання рішення та копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 63452063 від 30 жовтня 2020 року. Окрім зазначених документів перебував також договір № 605420511 від 14 лютого 2020 року разом з графіком розрахунків та випискою з особового рахунку за кредитним договором. Крім того, в позові вказано, що з тексту виконавчого напису вбачається, що за договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступив ТОВ «Таліон Плюс» всі права та обов`язки, а ТОВ «Таліон Плюс» у свою чергу за договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 05/0820-01 від 5 серпня 2020 року відступило всі права та обов`язки ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», який і звернувся до приватного нотаріуса ЖМНО Горай О. С. Позивач наголошує на тому, що у 2020 році жодних кредитів вона не оформлювала ні в банківських, ні в інших фінансових установах. Відповідач ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», не погоджуючись з позовними вимогами, подав відзив до суду, в якому стверджує, що 14 лютого 2020 року між товариством та позивачем було укладено договір про надання кредиту № 605420511 на суму 6 000, 00 грн зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська картка № [NUMBER] ). Відповідно до п. 1.1., 1.2., 1.4 договору позичальник зобов`язувався надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 6 000, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4. цього договору. 14 лютого 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору № 605420511 від 14 лютого 2020 року, відповідно до п. 1 якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 3 500, 00 грн з 14 лютого 2020 року на строк дії договору № 605420511 від 14 лютого 2020 року на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у кредит та згідно п. 1. 4. Договору є невід`ємною частиною цього договору. Правила розміщені на сайті товариства за посиланням: https//moneyveo.ua у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою товариства до укладення договору. Відповідач зазначає, що [PERSON] добровільно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт товариства: www.moneyveo.ua обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані в тому числі й банківську картку, на яку в подальшому отримала грошові кошти в сумі 9 500, 00 грн, пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з товариством та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. На виконання ухвали суду від 17 лютого 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало копії платіжних доручень (заяв) на переказ та зарахування грошових коштів на банківську карту отримувача від 14 лютого 2020 року, підписані електронним цифровим підписом посадовою особою АТ КБ «Приватбанк» та копію договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та копію реєстру прав вимоги № 80 від 26 травня 2020 року (рядок № 3753). У відповіді на відзив позивач зазначає, що категорично спростовує всі фінансові вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до себе, не визнає дійсність кредитного договору № 605420511 від 14 лютого 2020 року та існування будь-якого боргу за даним договором, заперечує наявність будь-яких правовідносин з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», вважає виконавчий напис № 56698 від 28 вересня 2020 року щодо стягнення 23 184, 50 грн таким, що не підлягає виконанню, а також незаконним відкриття виконавчого провадження. Позивач вбачає шахрайські дії з її персональними даними, а саме договір начебто оформлювала людина [PERSON] (без перекладу на українську мову), яка має паспортні дані, що частково співпадають з її паспортними даними: орган видачі паспорту та адреса проживання прописані також російською мовою. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» подало заперечення на відповідь на відзив, зазначивши, що договір було укладено позивачем в інформаційно-телекомунікаційній системі фінансової установи в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Відповідач зазначає, що правильність заповнених даних та заповнення заявки на укладення кредитного договору позивачкою не заперечувалась та не заперечується, що ще раз свідчить про те, що саме позивачкою було укладено оспорюваний договір. Також вказує на те, що позивач посилається на невідомі начебто шахрайські дії, однак жодних доказів, а саме: витягу з ЄРДР щодо відкриття кримінального провадження стосовно шахрайських дій з персональними даними позивача та/або платіжними картами, постанови про визнання [PERSON] потерпілою у кримінальному провадженні позивачем не надано. [PERSON] подала пояснення до заперечення на відповідь на відзив, наголосивши на тому, що в рамках даної справи категорично спростовує всі фінансові вимоги до себе, не визнає дійсність кредитного договору та існування будь-якого боргу. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М. В. будь-яких пояснень до суду не направили. II. Процесуальні дії та рішення суду. 02 грудня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді від 07 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 17 лютого 2021 року у справі відкрито провадження для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання, витребувано у відповідачів докази. Ухвалою суду від 17 лютого 2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу ЖМНО Горая О. С. про стягнення заборгованості з [PERSON] . Суд, розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. III. Фактичні обставини справи. Позивач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»: www.moneyveo.ua, обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримала грошові кошти у сумі 9500, 00 грн, пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» додав до відзиву загальний порядок дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства з метою акцепту оферти та укладення електронного договору. 14 лютого 2020 року між товариством та позивачем було укладено договір про надання кредиту № 605420511 на суму 6 000, 00 грн зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська картка № [NUMBER] ). Відповідно до п. 1.1., 1.2., 1.4 договору позичальник зобов`язувався надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 6 000, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4. цього договору. 14 лютого 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору № 605420511 від 14 лютого 2020 року, відповідно до п. 1 якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 3 500, 00 грн з 14 лютого 2020 року на строк дії договору № 605420511 від 14 лютого 2020 року на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у кредит та згідно п. 1. 4. Договору є невід`ємною частиною цього договору. Правила розміщені на сайті товариства за посиланням: https//moneyveo.ua у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою товариства до укладення договору. Відповідно до Загального порядку дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства з метою акцепту оферти та укладення електронного договору, позичальник запрошується для переходу на сторінку для ознайомлення з офертою, яка містить у собі всі істотні умови договору та додатково повідомляється СМС повідомленням, на номер телефону, вказаний позичальником у заявці на кредит. Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, товариством генерується та відправляється, на номер телефону вказаний позичальником в заявці на кредит, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується позичальником для підписання електронного договору. Прийняття оферти товариства, а саме введення одноразового ідентифікатора, отриманого від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі та натиснення кнопки «ТАК», є підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором позивачем. Відповідно до п. 4.7 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Кредитний договір № 605420511 від 14 лютого 2020 року був підписаний позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № U8MW5R99 було направлено позичальнику 14 лютого 2020 року на номер мобільного телефону, вказаний нею під час заповнення заявки на отримання кредиту - [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор № U8MW5R99 було введено позивачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 14 лютого 2020 року о 16:42:33 год, після чого позивач натиснув кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинення дій, 14 лютого 2020 року о 16:42:40 год товариством було перераховано грошові кошти у сумі 6000, 00 грн на банківську картку № [NUMBER] , що належить позивачу, що слугує доказом того, що позивач акцептував оферту відповідача. У подальшому позивачем відповідно до п. 1 додаткової угоди до договору було збільшено суму кредиту до 9 500, 00 грн. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надіслало грошові кошти позивачу згідно умов кредитного договору, що підтверджується платіжними дорученнями (заявами) на переказ та зарахування грошових коштів на банківську карту отримувача від 14 лютого 2020 року, підписані електронним цифровим підписом посадовою особою АТ КБ «Приватбанк». 14 лютого 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір, відповідно до п. 1.2 договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту 15 березня 2020 року позивач не повернула кредит та не сплатила проценти за користування ним, внаслідок чого у позивача виникла заборгованість перед товариством. Відповідно до п. 2.1.1.6. договору товариство має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, з урахуванням вимог законодавства України. У зв`язку з невиконанням умов договору позивачем, товариство відступило право вимоги до позивача за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та реєстру прав вимоги № 80 від 26 травня 2020 року (рядок № 3753) ТОВ «Таліон Плюс». ТОВ «Таліон Плюс» у свою чергу за договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року відступило всі права та обов`язки відповідачу ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», який звернувся до приватного нотаріуса ЖМНО Горай О. С. IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. У відповідності до положень ст. 61 Основного Закону України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). За положеннями статей 626-628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Умови кредитного договору, на яких укладають двосторонні правочини з відповідачем, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 Цивільного кодексу України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з частиною другою статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частинами першою, третьою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Вирішуючи цей спір, суд враховує, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України). За приписами частин першої - четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті Товариства за посиланням: www.moneyveo.ua. Такі правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Заявкою є документ встановленої Товариством форми, інтегрований в інформаційну систему Товариства, який заповнюється на сайті Товариства, і виражає намір заявника отримати грошові кошти від Товариства на умовах цих Правил та договору (п. 2.1.3. Правил). Таким чином, бажаючи вступити у правовідносини із Фінансовою установою, позичальник заповнив заявку на укладення договору, після чого Товариство надіслало пропозицію (оферту) укласти договір позичальнику, який акцептував її за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, увівши його у спеціальне поле та натиснувши іконку «відправити/підписати». Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису. Очевидним є, що саме позивач звернулася до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із заявкою на отримання кредиту, що, відповідно до умов правил надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», є акцептом на укладення кредитного договору. Окрім цього, зі змісту договору вбачається, що позичальником вказано значну за обсягом та інформативністю кількість особистих даних, зокрема, номер паспорту, реєстраційний номер облікової картки платника податків, електронну адресу, номер мобільного телефону, адресу проживання, місце роботи та суму доходу, сімейний стан. Позивач після проходження ідентифікації особи, верифікації банківської картки позичальника, погодження істотних умов договору та ознайомлення з умовами кредитування, здійснив акцепт шляхом зазначення у відповідному чек-боксі галочки на в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», отримала на мобільний телефон у вигляді sms-повідомлення одноразовий ідентифікатор та здійснила його введення, тобто вчинила дії, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір. Позивачем не надано належних доказів неналежної форми оскаржуваного правочину, а саме його не підписання, як підставу для визнання його недійсним, оскільки приписами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або sms-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року). Без отримання листа на адресу електронної пошти та sms-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, без заповнення заявки, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (правова позиція Верховного Суду по справі № 127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року). Таким чином, договір правомірно укладається шляхом приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті (веб-сторінці) Товариства з урахуванням особливостей, визначених індивідуальною частиною. Підсумовуючи викладене, договір підписано з дотриманням вимог чинного законодавства. Без отримання листа на адресу електронної пошти та sms-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без заповнення заявки, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. В оспорюваному договорі містяться усі істотні умови, зокрема: предмет договору (п. 1.1. договору); строк договору (п. п. 1.2.-1.3. договору); інформація про відсотки за користування кредитом (п. п. 1.4. - 1.6. договору); права та обов`язки сторін (п. п. 2.1. - 2.2. договору); розрахунок сукупної вартості та термін платежу за кредитом (п. 1.7. договору, додаток № 1 до договору). Таким чином, перед укладенням договору, фінансова установа надала позивачу усю інформацію, яку необхідно надати відповідно до законодавства України після чого остання підписала договір за допомогою електронного підпису, погодилася і зобов`язалася неухильно дотримуватися умов Договору. Укладений договір свідчить про повну обізнаність позичальника щодо усіх умов договору та отримання інформації, передбачену законодавством України. Судом встановлено, що спірний договір укладався з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи відповідача - веб-сайту (www.moneyveo.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем відповідача, у межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Такий договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) Товариством та її прийняття (акцепту) позичальником. У разі погодження позичальником з умовами запропонованої Товариством оферти, він має заповнити в особистому кабінеті заяву про прийняття оферти (здійснити акцепт оферти). Заява про акцепт оферти підписується заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Матеріали справи містять докази, що позивачем було оформлено кредитний договір № 605420511 від 14 лютого 2020 року: заявка [PERSON] на укладення договору; копія кредитного договору № 605420511 від 14 лютого 2020 року; копія додаткової угоди до договору від 14 лютого 2020 року; довідка щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства; платіжне доручення від 14 лютого 2020 року на перерахування грошових коштів на суму 6 000, 00 грн; платіжне доручення від 14 лютого 2020 року на перерахування грошових коштів на суму 3 500, 00 грн. Перерахування грошових коштів у розмірі 6 000, 00 грн та у розмірі 3 500, 00 грн 14 лютого 2020 року на платіжну карту позивача № [NUMBER] відбулося відповідно до умов договору, про що і було зазначено у відповідних платіжних дорученнях, де було відображено суму платежу, дату платежу, платника, отримувача та платіжну карту, на яку було здійснено переказ, що належить позивачу, код операції та публічний ключ. Платіжне доручення (заява) на переказ та перерахування грошових коштів на банківську карту отримувача на суму 6 000, 00 грн та на суму 3 500, 00 грн було виконане АТ КБ «Приватбанк», що підтверджено посадовою особою АТ КБ «Приватбанк». Враховуючи вищевикладене, твердження позивача про те, що вона договір не укладала та грошові кошти за договором не отримувала, та вимоги про визнання кредитного договору № 605420511 від 14 лютого 2020 року недійсним, є безпідставними, такі твердження спростовуються встановленими обставинами у справі. Згідно з частиною першою ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, суд приходить до висновку, що укладений сторонами кредитний договір відповідає вимогам законодавства щодо укладення кредитних правочинів. У відповідності до положень статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, маючи рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про необґрунтованість позову. Крім того, ухвалою суду від 17 лютого 2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу ЖМНО Горая О. С. про стягнення заборгованості з [PERSON] . За правилом частини 9 статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року, підлягають скасуванню. V. Розподіл судових витрат. У відповідності до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом не встановлено порушення прав позивача як споживача фінансових послуг у відносинах з відповідачем на підставі укладеного договору № 605420511 від 14 лютого 2020 року, з неї підлягає стягненню судовий збір не сплачений при поданні позовної заяви, а саме у розмірі 840, 80 грн в дохід Держави. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved