Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

У березні 2021 року, позивач ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до відповідача [PERSON] з позовом про відшкодування шкоди у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.06.2017 між ПП «ВІП-Рент» та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 28-0199-2700М/17-2576, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Renault» д/н [NUMBER] . 23.03.2018 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Renault» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП автомобіль «Renault» д.н.з. [NUMBER] , що належить ПП «ВІП-Рент», отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля заподіяна матеріальна шкода. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 03.05.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАПУ. 27.04.2018 року позивачем здійснено виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 22402,99 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ "Українська пожежно-страхова компанія", яка сплатила на користь Позивача страхове відшкодування вартості відновлювального ремонту, в розмірі 15 280 гри. 29 коп. Оскільки відповідач не бажає добровільно відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 7122,70 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 16.04.2021 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позов не подав, про судовий розгляд повідомлений у спосіб, передбачений ст. 128 ЦПК України. Судові повістки, що направлялися на адресу за зареєстрованим місцем проживання відповідача поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до п.п. 91, 99-1, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року, інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка. Рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. У разі коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу. Відповідно до ч.ч. 3, 9 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Виходячи з цього порядку, повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідача про час розгляду справи суд вважає належним. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2016 між ПП «ВІП-Рент» та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» був укладений Генеральний договір № 28-0199-2700/17-AVIS добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортними засобами та додатковим обладнанням, встановленим на транспортних засобах, зазначених у Додатку № 1 до вказаного Договору. Додатковою угодою № 52 від 15.06.2017 року до Генерального договору № 28-0199-2700/17-AVIS добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку від 15.12.2016 року внесено зміни до Додатку № 1 до вказаного Договору, якими доповнено таблицю Списку застрахованих ТЗ у тому числі позицією № 2576 із зазначенням застрахованого транспортного засобу «Renault» д.н.з. [NUMBER] . 23.03.2018 за адресою: м. Київ, по вул. Кирилівська, б.117, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Renault» д.н.з. [NUMBER] , що належить ПП «ВІП-Рент» під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП автомобіль «Renault» д.н.з. [NUMBER] , що належить ПП «ВІП-Рент», отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля заподіяна матеріальна шкода. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 03.05.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАПУ. Транспортний засіб марки «Renault» д.н.з. [NUMBER] , на праві власності зареєстровано за ПП «ВІП-Рент», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . До ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся Страхувальник ПП «ВІП-Рент» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи. 26 квітня 2018 року ПАТ «СК «Українська страхова група» на підставі Акту № БН-0000306 з надання послуг по ремонту автомобіля від 23.04.2018 року було складено страховий акт № СТОКА-5630 та розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати Страхувальнику. На підставі вищевказаних документів Позивач здійснив виплату ПП «ВІП-Рент» страхового відшкодування в розмірі: 22 402 (двадцять дві тисячі чотириста дві) грн. 99 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 8601 від 27.04.2018 року. На момент ДТП цивільна відповідальність Відповідача була застрахована у АТ "Українська пожежно-страхова компанія ", яка сплатила на користь Позивача страхове відшкодування вартості відновлювального ремонту, в розмірі 15 280 грн. 29 коп. Після чого Позивач отримав залишок в розмірі: 22 402,99 - 15 280,29 = 7 122,70 грн. Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач просить відшкодувати відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 7122,70 грн. та судові витрати по справі. На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, відповідачем в порушення вимог, передбачених ст. 81 ЦПК України, не надано доказів на спростування заявлених позовних вимог. Не здобуто таких доказів на час розгляду справи судом. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «СК «Українська страхова група» про відшкодування шкоди в розмірі 7122,70 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved