Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

11 січня 2021 року до Овідіопольського райсуду Одеської області позивачка звернулась з вищевказаним позовом в рамках законодавства про захист прав споживачів. Позивачка проживає на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області. позиція сторін В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 29 вересня 2018 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] , будучи ФОП, був укладений договір (індивідуальний заказ) № ВВ 001119, згідно якого відповідач [PERSON] зобов`язаний виготовити та встановити вхідні двері у будинок, а позивачка зобов`язана сплатити за послуги та прийняти товар. З даною метою, 29 вересня 2018 року між позивачкою та банком був укладений кредитний договір №АВНR 9216000114580, грошові кошти були перераховані відповідачу [PERSON] в повному обсягу. Позивачка виконала свої зобов`язання в повному обсягу, відповідач [PERSON] умови договору про встановлення дверей не виконав, а тому позивачка просить договір (індивідуальний заказ) №ВВ001119 від 29 вересня 2018 року розірвати, зобов`язати відповідача [PERSON] сплатити кредит; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., визнати факт відмови від кредиту, визнати кредитний договір від 29.09.2018 року недійсним, зобов`язати банк закрити кредитну карту на ім`я позивачки. Позивачка до суду направила заяву з якої вбачається, що фактично на позові наполягає. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, відзив в порядку ст. 178 ЦПК України до суду не направив. Відповідач - банк, копію позову та матеріали до нього отримав належним чином, направив до суду заперечення з яких видно, що в задоволені позову необхідно відмовити, справу розглянути без їх участі. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 651 ч.2 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. обставини, які встановлені судом 29 вересня 2018 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , будучи фізичною-особою підприємцем уклади договір (інд. номер заказу) № ВВ001119, згідно якого зобов`язаний виготовити та встановити вхідні двері у будинок, а позивачка зобов`язана сплатити за послуги та прийняти товар (а.с.5). 29 вересня 2018 року між позивачкою [PERSON] та банком був укладений кредитний договір №АВНR 9216000114580, згідно якого позивачка отримала кредит в розмірі 8623.02 грн., до 28.09.2021 року, відсоткова ставка 0.12 %. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсягу (а.с.8). На час розгляду справи відповідач [PERSON] , 29 листопада 2019 року почав процедуру припинення підприємницької діяльності. щодо захисту прав споживачів Позивачка просить розірвати договір (номер заказу) № ВВ001119 від 29 вересня 2018 року, відповідач [PERSON] , будучи ФОП, свої зобов`язання по даному договору відповідно до п.3.1-3.2 по виготовленню та встановленню вхідних дверей у будинок не виконав, що підтверджується зверненням до СВ Овідіопольського РВ ГУНП від 28.01.2019 року та матеріалами попередньої перевірки органів правопорядку від 13.02.2019 року (ЖЄО 1416 від 28.01.2019 року (а.с.13). Відповідно до п. 4.2 договір може бути розірваний у разі не виконання умов договору. В ході судового розгляду було встановлено, що з боку відповідача [PERSON] умови договору не виконані, таким чином відповідач істотно порушив свої зобов`язання по договору, а тому суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 651 ЦК України є підстави для розірвання спірного договору. Позивачка просить зобов`язати відповідача [PERSON] вчинити певні дії, шляхом сплати кредиту, з урахуванням предмету позову та правовідносин, які виникли між сторонами, суд вважає, та відповідно до ст. 13 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що відповідно до ст. 263 ЦПК України позивачка належним чином не змогла обґрунтувати вимоги щодо зобов`язання відповідача сплати кредит, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Відповідно до ст. 22 ч.2 ЗУ «Про захист прав споживачів» при задоволені вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Під час судового розгляду було з`ясовано, що з боку відповідача [PERSON] не були виконані умови договору, що призвело до порушення нормальних умов життя, між не виконанням умов договору з вини відповідача та порушень нормальних умов життя позивачки є прямий причинний зв`язок. Внаслідок завданої шкоди у зв`язку із не виконанням умов договору з боку відповідача [PERSON] , був змінений спосіб її життя, було витрачено багато часу на реабілітацію, були заподіяні сильні душевні страждання, які були перенесені позивачкою безпосередньо після завданої шкоди, та подальшій тривалій медичній реабілітації. Дані обставини свідчать про те, що позивачці була завдана фізична біль та страждання, а тому з урахуванням матеріального та сімейного становища відповідача та позивачки, відповідно до ст.23,1167 ЦК України суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 5000 грн. щодо кредитних правовідносин Позивачка зазначила в позові, що грошові кошти за кредитним договором вона не отримувала, однак дані посилання не відповідають дійсності, так як відповідно до меморіального ордеру від 01.10.2018 року на підставі розрахунку - фактури № 01050, грошові кошти з рахунку позивачки були переведені на рахунок ФОП [PERSON] . Відповідно до ст.263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом і передбачених цим Кодексом випадках. Позивачка просить суд визнати факт відмови від кредиту, шляхом зобов`язання банка вчинити певні дії у вигляді - розглянути участь банку в складанні кредитного договору та включення в нього відповідача [PERSON] . Позивачка уклала кредитний договір з банком 29 вересня 2018 року та грошові кошти в розмірі 8623.02 отримала належним чином. 01 жовтня 2018 року позивачка використала кредитні кошти в розмірі 8380.00 грн. за власним волевиявленням, що підтверджується меморіальним ордером №…491 від 01.10.2018 року. При цьому позивачка не виконала умови відповідно до ст.15 ч.1-3 ЗУ «Про споживче кредитування», а саме протягом семи днів з дати письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит позивачка (споживач) зобов`язаний повернути банку (кредитодавцю) грошові кошти одержані згідно з договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Таким чином, суд приходить до висновку, що з боку позивачки не були виконані всі необхідні дії для того, щоб можливо було визнати фактичну відмову від кредиту, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позивачка просить розірвати кредитний договір, банк за вищевказаним договором, свої зобов`язання виконав в повному обсязі, істотного порушень умов договору, внаслідок якого позивачка не змогла користуватись предметом договору не допустив. Позивачка отримала кошти завідомо ними розпорядившись, таким чином суд приходить до висновку, що підстав для застосування ст.651 ЦК України не має, а тому в цій частині позовні вимоги не знайшли свого обґрунтування. Позивачка просить визнати кредитний договір не дійсним, відповідно до ст. 81 ЦПК України позивачка повинна довести ті обставини, на які посилається, як на обґрунтування своїх позовних вимог, з позовних вимог не вбачається на яких підставах позивачка просить визнати кредитний договір недійсним, а тому суд вважає, що в цій частині позивачка не обґрунтувала свої позовні вимоги. Позивачка просить зобов`язати банк вчинити певні дії, шляхом закриття кредитної картки виданою на ім`я позивачки, з урахуванням предмету позову та правовідносин, які виникли між сторонами, суд вважає, та відповідно до ст. 13 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що відповідно до ст. 263 ЦПК України позивачка належним чином не змогла обґрунтувати вимоги щодо зобов`язання банку закрити кредитну карту на ім`я позивачки, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. судові витрати Позивачка звернулась до суду з чотирма вимогами майнового та немайнового характеру, щодо захисту прав споживача, та звільнена від сплати судового збору, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання договору (інд.заказ) № ВВ001119 від 29.09.2018 року та стягнення моральної шкоди відносно відповідача [PERSON] є обґрунтовані, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1816 грн. (908+908=1816). При розгляді справи суд вважає необхідним, відмежувати позовні вимоги про захист прав споживачів від інших позовних вимог категорія яких впливає на обов`язок сплачувати судовий збір. Позивачка звернулась до суду з позовними вимогами про визнання кредитного договору не дійсним та зобов`язання вчинити певні дії, тобто з двома вимогами немайнового характеру, які відносяться до категорії цивільних справ де позивач зобов`язаний сплачувати судовий збір на загальних підставах. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині не знайшли свого обґрунтування, а тому з позивачки [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1816 грн. (908+908 = 1816).

Outcome: partial