Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернулася до суду з позовними вимогами про поділ майна подружжя, які в ході судового розгляду зменшила, просила визнати за нею, [PERSON] , право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, а саме: -житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок був придбаний спільно, за час шлюбу, за кошти подружжя; -житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок був придбаний спільно, за час шлюбу, за кошти подружжя; -земельної ділянки площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; -земельної ділянки площею 0,2558 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування\~заявлених вимог\~зазначила,\~що24 серпня 1996 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Нововолодимирівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 8. 14 квітня 2020 року шлюб між ними було розірвано, актовий запис № 11. В період шлюбу, 18.12.2007 року, за спільні кошти нею та [PERSON] було придбано та зареєстровано на ім`я відповідача житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та 04.12.1996 року житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Також, ними за час спільного проживання було приватизовано земельні ділянки за адресою житлового будинку, а саме: -земельна ділянка площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; -земельна ділянка площею 0,2558 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою [ADDRESS] . [PERSON] не визнає її права на спільну власність подружжя. За таких обставин вона змушена звернутися до суду для захисту своїх прав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві, та просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечували щодо їх задоволення. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно частини третьої\~статті 368 ЦК України,\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 60 СК України,\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього зареєстровано лише за одним з подружжя. Згідно з пунктом 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~судам роз`яснено, що при поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, як це визначено частиною четвертою\~статті 65 СК України. Таким чином, при розподілі майна подружжя між подружжям буде поділено не тільки майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а і борги подружжя (кредити і т. д.) та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі\~статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Статтею 63 СК України\~визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно частини першої\~статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що [PERSON] до [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 серпня 1996 року по 14 квітня 2020 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . За час спільного проживання, а саме: 04 грудня 1996 року, сторонами було придбано житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою:\~ [ADDRESS] , а також 18 грудня 2007 року житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором № 621 купівлі-продажу від 04.12.1996 року, посвідченим на Товарній\~біржі «Ізумруд»;\~довідкою Голопристанської\~філії Комунального\~підприємства «Херсонське\~бюро технічної\~інвентаризації» Херсонської\~обласної ради\~від 18.01.2022\~року №\~113;\~договором купівлі-продажу\~від 18.12.2007\~року,\~посвідченим приватним\~нотаріусом Голопристанського\~районного нотаріального\~округу Херсонської\~області Медведєвою\~А.М.\~та зареєстрованим\~в реєстрі\~за №\~1329; витягом з державного реєстру правочинів від 18.12.2007 року № 5164499; технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 06.08.1994 року. Також, сторонами за час спільного проживання було приватизовано земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,2558 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою [ADDRESS] , що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 281915 та серії ЯИ № 281916. [PERSON] просила суд провести поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за кожним із сторін права на ідеальну частку, яка є рівною. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що спірне майно, про поділ якого звернулася до суду позивачка, придбане у період шлюбу і за рахунок спільних коштів, є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, а також враховуючи відсутність документів на спростування цих обставин, зважаючи на презумпцію спільності майна, суд визнає за кожним зі сторін право на ідеальну частку житлових будинків та земельних ділянок, яка є рівною. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~\~\~\~

Outcome: approved