Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] у жовтні 2021 р. звернулася в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки доходу щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку. Позовну заяву мотивує тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час їх син є студентом 2-го курсу денного відділення навчально-наукового механічного інституту Національного університету водного господарства та природокористування, з державною формою навчання. Термін навчання з 01.09.2020 р. по 30.06.2024 р. У зв`язку з навчанням на денній формі син не має змоги влаштуватися на роботу та самостійно заробляти на життя, а тому змушений жити за рахунок батьків. Вона самостійно не має змоги надавати йому повноцінну матеріальну допомогу. Син зареєстрований і проживає в Рівненському районі с. В. Олексин . Навчання в іншій місцевості потребує значних витрат на проживання, харчування, проїзд додому. Також потреба у придбанні навчальної літератури та посібників вимагає значних витрат. Вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, і сама не в змозі забезпечити нормальні умови для навчання сина, у зв`язку з чим змушена звертатися з даною заявою до суду. Враховуючи, що обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, є обов`язком як батька так і матері, відповідач є фізично здоровою людиною, немає ніяких хронічних хвороб, стягнень по виконавчих документах не проводиться, немає на утриманні інших осіб, постійно працює, позивачка вважає, що він може надавати їхньому сину матеріальну допомогу на навчання. Ухвалою суду від 17.11.2021 р. відкрито спрощене провадження у справі з викликом учасників. У відзиві вх. 21906 від 14.12.2021 р. відповідач [PERSON] вказує, що позов визнає частково. Він не ухиляється від свого обов`язку щодо утримання спільної з позивачкою дитини, сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Позивачка не спробувала домовитися про добровільну сплату аліментів на час навчання сина, на утримання якого за рішенням суду він сплачував аліменти до його повноліття та добровільно надавав іншу матеріальну допомогу. Відповідач має на своєму утриманні малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , який навчається в 2-А класі та потребує також значних матеріальних витрат на утримання, навчання, харчування, придбання одягу та інше. Матір його неповнолітньої дитини [PERSON] працює медсестрою в лікарні та фактично отримує мінімальну заробітну плату, що підтверджується довідкою медичного закладу. Відповідач є фізичною особою-підприємцем, має у власності один автомобіль, яким періодично надає послуги по перевезенню речей. Інших доходів немає. По мірі своїх можливостей відповідач допомагає хворій матері, [PERSON] , 1957 р.н., яка є пенсіонеркою, інвалідом третьої групи інвалідності з 01.08.2010 р. Вказує, що позивачка не надала до суду розрахунку витрат на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, лише вказала у позові, що навчання в іншій місцевості потребує значних витрат на проживання, харчування, проїзд додому, а також придбання навчальної літератури та посібників. Син навчається на державній формі навчання, тому сумнівно його потреби в придбанні підручників чи посібників. Позивачка не надала відомостей про свої доходи та доходи своєї сім`ї, що унеможливлює застосування принципу рівності обов`язку по утриманню повнолітнього сина. У зв`язку з цим, відповідно до ст. 183 СК України вважає за можливе стягувати з нього аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дати пред`явлення позову і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення сином 23 років, щомісячно, що є адекватним та співмірним з урахуванням всіх наведених вище обставин. Визначений розмір аліментів є реальним і дає змогу підтримати повнолітнього сина для забезпечення його життєдіяльності. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав у ньому наведених. Крім того, пояснює, що відповідач працездатний, має у власності як рухоме так і нерухоме майно. Він сплачував аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 500 грн. щомісячно, а згодом розмір аліментів було збільшено до ј частки заробітку (доходу) відповідача, що фактично складало 2000 грн., з того часу відповідач перестав навіть вітати сина з Днем народження. На її телефонні дзвінки відповідач не відповідає. Він протягом шести років не сплачучав аліменти, у зв`язку з чим державним виконавцем було накладено арешт на його майно. Пояснює, що син стипендії не отримує, потребує матеріальної допомоги батька, яку той може надавати. Для забезпечення можливості навчатися синові придбано комп`ютерну техніку, про що позивачка долучає квитанції. Також вказує, що чоловік матері відповідача працює в авіакомпанії і отримує чималі доходи, а доказів утримання саме відповідачем своєї матері він не надав. Пояснює, що відповідач разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , не проживає, доказів про участь в його утриманні не надає. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення, подано відзив. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 22.11.2012 р. у справі №1109/10165/2012. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , який на даний час зареєстрований та проживає разом з позивачкою, що підтверджується матеріалами справи та відповідачем не заперечується. [PERSON] є студентом другого курсу навчально-наукового механічного інституту денної форми навчання НУВГП, державна форма навчання. Термін навчання з 01.09.2020 р. по 30.06.2024 р. Як пояснила в судовому засіданні позивачка, вона не працює, є працездатною, інших утриманців немає. Вона здійснює утримання повнолітнього сина [PERSON] . Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.12.2021 відповідач має у власності нерухомість, зокрема земельну ділянку та житловий будинок. Крім того, з відзиву вбачається, що відповідач є фізичною особою-підприємцем (КВЕД ДК 009:2010), відповідно отримує дохід, розмір якого суду не повідомив. Відповідач є працездатним, має у власності транспорт, який використовує у своїй діяльності. Відповідач є працездатним. На думку суду, повнолітній син відповідача, який навчається у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги для належного забезпечення його навчання та побуту, а тому стягнення аліментів з батька на його утримання аліментів є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків. Крім того, відповідач належних доказів щодо відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу синові не надав. Слід звернути увагу, що відповідач вказує про перебування на його утриманні іншої малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , однак доказів про таку участь в утриманні сина до суду не надає. Крім того, необхідність утримувати іншу дитину не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своєму повнолітньому синові - [PERSON] , який її потребує, що узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.04.2019 р. справа № 644/3610/16-ц, провадження № 61-12782св18. Доказів про перебування на утриманні відповідача його матері [PERSON] , 1957 р.н., до суду не надано. За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до постанови Верховного Суду від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц, касаційним судом роз`яснено, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину ( стаття 185 СК України»), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст.. 199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Звертаючись до суду з позовом, позивачка вказує, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, стипендії син не отримує. У свою чергу відповідач, визнаючи позов про стягнення аліментів частково у розмірі 1/8 частки від його доходів, не доводячи при цьому розміру свого доходу як фізичної особи підприємця, натомість лише вказує про свою працездатність, наявність майна у власності, відсутність інших зобов`язань, що свідчить про відсутність підстав вважати неспроможним відповідача утримувати свого повнолітнього сина у заявленому позивачкою розмірі. Отже, відповідач має можливість надавати таку допомогу повнолітньому сину, який її потребує. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд критично ставиться до пояснень відповідача щодо визначення аліментів у розмірі 1/8 від його доходу. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Держаний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні. Ураховуючи наведене та виходячи із сукупності матеріалів справи, з огляду на найвищі інтереси повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, по її матеріальному забезпеченню, судом враховано фактичне часткове визнання відповідачем позовних вимог щодо сплати аліментів, його працездатність, наявність у відповідача можливості отримання регулярного доходу, що свідчить про достатність заробітку (доходу) платника аліментів, обов`язку нести витрати по утриманню сина, який потребує допомоги щодо забезпечення хоча б мінімальних потреб необхідних для повноцінного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, можливості відповідача надавати таку допомогу, тому на думку суду, із нього слід стягувати аліменти за час навчання у навчальному закладі у заявленому позивачкою розмірі, що відповідатиме принципу добросовісності, розумності та справедливості. Разом з тим, у у позовній заяві міститься посилання про стягнення з відповідача щомісячно аліментів у визначеному розмірі, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що суперечить положенням матеріального закону. Статтею 6 СК України встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до справи, [PERSON] народився [INFO] , а предметом даного позову є стягнення аліментів на утримання повнолітньої особи на період її навчання. При цьому, на підставі частини першої статті 191 та статті 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня пред`явлення позову, тобто з 13.10.2021 р. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 908 грн.

Outcome: approved