Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Адвокат Маєвський О.А. в інтересах позивача [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №РВ01-00244 від 06.02.2018 р. у розмірі 62 965 грн. 50 коп., а також сплачений позивачем судовий збір при зверненні із позовом в суд. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 06 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вендор - Фінанс» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №РВ01-00244 від 06.02.2018 р., згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 20 000 грн. 00 коп. із сплатою 18,3% в місяць від суми наданого кредиту, із строком повернення до 02.04.2019 року, згідно «графіку внесків за кредитним договором» єдиним платежем, що становить суму не менше 4 044, 68 грн., яка включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та процентів на відповідний період. 19.12.2018 р. на підставі договору про відступлення права вимоги №19/12/18 ТзОВ «Вендор-Фінанс» відступило свої права вимоги за усіма кредитними договорами на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», яке, в свою чергу відступило свої права вимоги за вказаним договором на користь позивача - [PERSON] , на підставі договору про відступлення права вимоги №19/12/18-ВП від 19.12.2018 р. Про усі вищевказані обставини, відповідача було повідомлено належним чином шляхом надіслання на адресу останньої двох повідомлень про відступлення прав вимоги від 19.12.2018 р. Проте, відповідач ухиляється від виконання покладених на неї зобов`язань та не здійснює платежів в рахунок погашення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавала. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.07.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Маєвський О.А. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, і не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив 06 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вендор - Фінанс» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №РВ01-00244, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 20 000,00 грн., із сплатою 18,3% в місяць від суми наданого кредиту, із строком повернення до 02.04.2019 року. Відповідно до п. 2.2 договору про надання фінансового кредиту №РВ01-00244 від 06 лютого 2018 року, кредитні кошти та проценти за користування кредитом повертаються позичальником у касу або на рахунок кредитодавця в строки, відповідно до «Графіку внесків за кредитним договором», єдиним платежем, що становить суму, не менше 4 044,68 грн., яка включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та процентів за відповідний період. Відповідно до п.2.4.2 договору, сплата кредиту та процентів є обов`язком Позичальника, здійснюється ним самостійно, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, без окремої письмової чи усної вимоги Кредитодавця. Пунктом 2.4.3 Договору передбачено, що шляхом підписання цього Договору, Сторони погодили наступну черговість погашення своїх грошових зобов`язань, які виникають за цим Договором та яка зараховується Кредитором у наступному порядку: штраф, пеня, прострочені відсотки, строкові відсотки, прострочений кредит, строковий кредит. На підставі пункту 3.4 Договору, Позичальник зобов`язалася своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання за цим Договором і не пізніше терміну, про який вказано в п. 1.5 та п. 2.2, повернути отримані кредитні кошти разом із нарахованими процентами, а також сплачувати штрафні санкції, якщо такі матимуть місце. Відповідно до п.4.1. Договору, за несвоєчасну повну чи часткову сплату єдиного платежу, сума якого визначена п.2.2 цього Договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0% за кожен день прострочення, що обчислюється від суми виданого кредиту. Термін нарахування пені не може перевищувати 365 календарних днів. Крім цього, позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу Кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Пунктом 4.2 Договору передбачено, що за несвоєчасне повне чи часткове невиконання умов договору сума якого визначена цим Договором, позичальник сплачує збільшений процент 0,0001% за кожен день, від залишкової суми кредиту. Нарахування проводиться з першого дня порушення умов Договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Термін нарахування процентів не може перевищувати 30 календарних днів з дати порушення за кожен факт порушення умов договору. Відповідно до п.4.3 та п.4.4 Договору, у разі несвоєчасної сплати позичальником «єдиного платежу» більше ніж 1 дня від дати, визначеної в п. 2.2 цього договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 50 грн. за кожен факт порушення умов договору. Стягнення пені та інших штрафних санкцій із позичальника являється правом, а не обов`язком кредитодавця. Товариство з обмеженою відповідальністю «Вендор - Фінанс» виконало свої зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту №РВ01-00244 від 06.02.2018 року та надало [PERSON] кредитні кошти в сумі 20 000, 00 грн., про що свідчить, наявний при матеріалах справи, видатковий касовий ордер від 06 лютого 2018 року, із особистим підписом [PERSON] 19.12.2018 р. на підставі договору про відступлення права вимоги №19/12/18 ТзОВ «Вендор-Фінанс» відступило свої права вимоги за усіма кредитними договорами на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», яке, в свою чергу відступило свої права вимоги за вказаним договором на користь позивача - [PERSON] , на підставі договору про відступлення права вимоги №19/12/18-ВП від 19.12.2018 року Відповідно до договорів про відступлення права вимоги №19/12/18 від 19.12.2018 р. ТОВ «Вендор-Фінанс» (що іменується «Цедент») передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі «Цесіонарій»), а Цесіонарій набуває належне Цедентові право вимоги до боржників за кредитними договорами. В подальшому, між [PERSON] та ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» цього ж дня було укладено аналогічний договір про відступлення права вимоги на тих самих умовах. При цьому, сторони погодили, що до Цесіонарія переходять всі права, які належать Цеденту за кредитними договорами (в тому числі право на донарахування штрафних санкцій на умовах передбачених кредитним договором). 19.12.2018 р. ТОВ «Вендор-Фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» повідомляли відповідача [PERSON] про відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором. За положеннями статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. У відповідності до статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Дійсність укладених між ТОВ «Вендор-Фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», а також між ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» та [PERSON] . Договорів про відступлення права вимоги №19/12/18-ВП від 19.12.2018 р., відповідачем не оспорювалась, тобто вони є чинними, а наявні у позивача кредитний договір, реєстр боржників, свідчать про те, що до позивача перейшли всі права вимоги замість первісного кредитора. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання /ст. 549 ЦК України/. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання ч.1 ст.550 ЦК України. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Згідно представленого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] перед [PERSON] складає 62 965 грн. 50 коп., з яких: 20 000,00 грн. - строковий/прострочений кредит; 36 625,50 грн. - строкові відсотки (сума місячний відсотків за період із 06.02.2018 р. по 02.04.2019 р.); 3 600,00 грн. - прострочені відсотки; 0,00 грн. - пеня; 50,00 грн. - штраф; 2 690,00 грн. - інфляційні збитки. Суд погоджується із зазначеним розрахунком, крім вимог позивача про стягнення із відповідача суми нарахованого штрафу у розмірі 50 грн. Так, відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи зазначені норми закону, а також ту обставину, що умовами договору штраф і пеня передбачені за одне і те ж порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, а тому їх одночасне застосування є неможливим в силу ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, висловленим за результатами перегляду справи № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, №6-1374цс17 від 11.10.2017 року. Таким чином, суд дослідивши та оцінивши докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №РВ01-00244 від 06 січня 2018 року в розмірі 62 915 (шістдесят дві тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 50 коп., з яких 20 000 (двадцять тисяч) грн. основного боргу, 36 625 (тридцять шість тисяч шістсот двадцять п`ять) грн.. 50 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом, 3 600 (три тисячі шістсот) грн. прострочені відсотки, 2 690 (дві тисячі шістсот дев`яносто) грн. інфляційних нарахувань. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial