Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

22.09.2021 року з Овідіопольського районного суду Одеської області у зв`язку зі зміною підсудності надійшла цивільна справа з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яким позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо, між ними досягнута домовленість про місце проживання і утримання їхнього спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] який, на твердження позивача, проживає з нею, позивачкою [PERSON] , а тому вона просила також вирішити питання щодо участі у вихованні дитини, визначивши місцем проживання за місцем проживання її, позивача. Сторони у судове засідання не з`явилися, позивач надала суду заяву, якою просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, часу для примирення їй з відповідачем не надавати. Відповідач був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, будь-яких пояснень, заперечень та жодних доказів на спростування позову суду не надав, тому суд обґрунтовано ухвалив справу розглянути заочно. Крім того, оскільки позивачка, яку суд ухвалою зобов`язав бути присутньою у судовому засіданні для з`ясування питання щодо наявності доказів для визначення місця проживання дитини, - позивачка до суду не з`явилася, а тому ухвалою суду від 25.11.2021р. ці позовні вимоги були виділені в окреме провадження, тобто, були роз`єднані з вимогами про розірвання шлюбу, а матеріали передані до канцелярії Болградського районного суду Одеської області для реєстрації окремої справи за позорвом з цією вимогою. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги про розірвання шлюбу - задоволенню за наступних підстав. Згідно наданих суду матеріалів, 17.10.2014р. виконавчим комітетом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області між громадянами [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 17.10.2014р., а/з №150), дружині було присвоєне прізвище " [PERSON] " (а.с.6). Від цього шлюбу в сторін народився син [PERSON] (свідоцтво про його народження [NUMBER] , видане 08.09.2016р. Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області, а/з№8404 (а.с.8), який, на твердження позивача, проживає з нею, [PERSON] та перебуває на її утриманні. Позивач у позові просить не надавати їй з відповідачем строку для примирення, бажаючи розірвання шлюбу, просить вимоги позову задовольнити, виявивши твердий намір на припинення шлюбних відносин з відповідачем. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної Декларації прав людини, що ухвалена Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя (ст.110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу, потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З матеріалів даної справи вбачається, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, від відповідача не надійшло заперечень на позов, тому, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам позивача, що потягне за собою неприпустиме порушення його прав на вільний вибір. Відповідно до ст.112 - її ч.2 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для розгляду позову про розірвання шлюбу, оскільки незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд враховує те, що сторонам відомі норми чинного законодавства про наслідки розірвання шлюбу судом, а саме, - ч.2ст.114 СК України, згідно якої, в разі розірвання шлюбу судом, - шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; ч.3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили.

Outcome: approved