Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

19.08.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку. У своїй заяві позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. За вказаною адресою, окрім позивачки, зареєстрована і відповідачка [PERSON] - її онука, яка у даному будинку не проживає з 2014 року, оскільки із своєю сім`єю переїхала на постійне місце проживання до м. Краснодар Російської федерації. Особистих речей [PERSON] у будинку немає, ніяких витрат по утриманню житлового будинку вона не несе. Факт реєстрації відповідачки позбавляє позивачку можливості повноправно здійснювати свої права власника, а тому [PERSON] просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням у домоволодіння [ADDRESS] . З урахуванням ч.3 ст. 14 ЦПК України справу передано судді Говорусі В.О. 07.09.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. До суду представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судові засідання 23.10.2021 та 11.01.2022 не з`явилася. Про місце, час і день слухання справи була повідомлена за адресою реєстрації та відомим місцем проживання належним чином. Відзив та будь-які інші клопотання на адресу суду не надано. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача по справі, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, зі згоди позивача, суд може ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували зазначені вище обставини, відповідачем до суду не надано. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити із наступних підстав. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них такі правовідносини. Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, від 22.06.2016 [PERSON] набула права власності на житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджено копіями вказаного Свідоцтва, Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67859591 та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до довідки про склад сім`ї від 09.07.2021 за № 814, виданої Петриківською селищною радою, за адресою по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - заявник, [PERSON] - онука. Згідно довідки від 09.08.2021 № 817 виданої Петриківською селищною радою, [PERSON] [INFO] дійсно зареєстрована, але фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2014 року. Статтею 41 Конституції України визначено, що, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За правилами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Приймаючи до уваги, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, відповідачка [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 2014 року, суд вважає визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, шляхом зняття її з реєстраційного обліку, тим самим будуть усунуті перешкоди власнику в користуванні житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved