Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із даною позовною заявою посилаючись на те, що у березня 2021 року вона дізналася з Єдиного реєстру боржників, що відносно неї приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. відкрито виконавче провадження № 62851240. Після витребування копій зазначених матеріалів їй стало відомо, що примусове виконання здійснюється на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області [PERSON] про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Женева»» заборгованості за кредитним договором № 20373/0011XSGF від 22 жовтня 2013 року, укладеним, на думку ТОВ «ФК «Женева»», між [PERSON] та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», яке відступило право вимоги ТОВ «ФК «Женева»». Позивачка вказує, що вона ніколи не отримувала коштів відповідно до вказаного договору, кредитним лімітом не користувалася. Зазначила, що спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом [PERSON] 16.07.2020 за відсутності всіх необхідних документів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, та з порушенням вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зокрема, за відсутності оригіналу кредитного договору та документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника, оскільки на її адресу не надходило вимоги-повідомлення про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу, повідомлень про відступлення права вимоги за кредитним договором, а також не надходило жодних повідомлень від нотаріуса про намір вчинити нотаріальні дії. Крім цього, нотаріусу не було надано первинні облікові документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та інше, тому у нотаріуса не було підстав вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій, зазначені у написі, є безспірними, а сам виконавчий напис було видано за кредитним договором, який не був посвідчений нотаріально. Також посилається на те, що нотаріус [PERSON] є приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області, тому відповідно до Закону України «Про нотаріат» не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, оскільки нерухоме та рухоме майно, відкриті грошові рахунки [PERSON] в межах Житомирського міського нотаріального округу та в межах Житомирської області, відсутні. Також зазначає, що в самому виконавчому написі нотаріуса № 12579 допущено фальшування її адреси, оскільки за вказаною в оскаржуваному написі нотаріуса адресою по [ADDRESS] остання ніколи не була зареєстрована та не проживала. Зазначене маніпулювання з місцем проживання призвело до відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем всупереч вимог ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» не за місцем проживання боржника. Також посилається на те, що вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус [PERSON] не врахував, що станом на 16.07.2020 /дату вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса/ Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом [PERSON] не дотримано вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Вважає, що такий напис порушує її права і просить суд визнати цей виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на її користь судові витрати у справі. Ухвалою суду від 08.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. В указаній ухвалі судом було визначено учасникам справи строки на подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень та пояснень щодо позову в порядку передбаченому ст.ст. 179-181 ЦПК України (а.с.50, 51). Того ж дня ухвалою суду було задоволено клопотання позивачки та витребувано у приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу [PERSON] належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса № 12579 від 16 липня 2020 року про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «ФК «Женева»» та у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 62851240 про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «ФК «Женева»» (а.с.52, 53). 23.11.2021 судом отримано від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 62851240 (а.с.61-99). 09.12.2021 судом отримано від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] повідомлення про відсутність можливості подання доказів у справі, у зв`язку з проведенням у нотаріальній конторі 28.07.2021 слідчих дій, в результаті яких вилучені документи нотаріального діловодства та архіву відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира Перекупки І.Г. від 27 липня 2021 року (а.с.101). 13.12.2021 судом постановлено ухвалу про перехід з розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», призначено судове засідання на 29.12.2021 (а.с.103-105). 29.12.2021 судом постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання позивачки та залучено до участі у справі як співвідповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» із визначенням співвідповідачу строку на подання відзиву на позов в порядку, передбаченому ст.ст. 179-181 ЦПК України; розгляд справи відкладено на 20.01.2022 (а.с.125-127). В судове засідання 20.01.2022 позивачка [PERSON] не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства. 29.12.2021 позивачкою було подано до суду заяву з проханням розглянути дану справу без її участі, позов повністю підтримує та просить задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує (а.с.129). Представники відповідачів ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА»» та ТОВ «Вердикт Капітал» у судове засідання не з`явилися; про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно та завчасно згідно вимог чинного законодавства: у матеріалах справі містяться зворотні повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень представникам відповідачів (а.с.137, 139). Відзиви на позовну заяву, заяви чи клопотання від відповідачів до суду не надходили. Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. в судове засідання не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства. Рекомендоване поштове відправлення суду направлене [PERSON] отримано уповноваженою особою [PERSON] 13.01.2022 (а.с.141) та Клименком Р.В. рекомендоване поштове відправлення суду отримано особисто 10.01.2022 (а.с.140). Процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву у встановлений судом строк не скористались. За положенням частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідачі ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА»» та ТОВ «Вердикт Капітал» не з`явилися в судове засідання (своїх представників до суду не направили); не повідомили суду про поважність причини неявки в судове засідання; відзиви не подали; водночас, позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, - суд вважав за необхідне провести заочний розгляд даної справи. Ухвалою суду від 20 січня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 16.07.2020 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області [PERSON] вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 12579, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА»» заборгованості за кредитним договором за період з 22.03.2018 по 11.03.2020 в розмірі 48221,50 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 11952,03 грн, прострочена заборгованість за комісією становить 64,00 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 2118,94 грн, строкова заборгованість за комісією становить 215,11 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 33221,42 та 650 грн. плати за вчинення даного виконавчого напису. У виконавчому написі зазначено, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 20373/0011ХSGF від 22 жовтня 2013 року, укладеним із Публічним акціонерним товариством «ПЛАТИНУМ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА»», що підтверджується копією відповідного виконавчого напису (а.с.28). Цей виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення, тобто з 16.07.2020, і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з дня його вчинення. З копії матеріалів виконавчого провадження, наданих приватним виконавцем на виконання ухвали суду, встановлено, що 18.08.2020 представником за довіреністю ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА»» В.М.Кузьомко було подано приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Клименку Р.В. заяву про примусове виконання рішення, до якої було додано оригінал виконавчого напису № 12579 від 16.07.2020, що вбачається з копії заяви від 20.07.2020 за вих. № 13461693 (а.с.27). 19.08.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62851240 з виконання зазначеного виконавчого напису № 12579 від 16.07.2020 про стягнення з боржника (позивачки) на користь відповідача заборгованості в сумі 48221,50 грн. Крім цього постановлено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 4822,15 грн (а.с.30, 31, 74). 18.09.2020 та 29.09.2021 приватним виконавцем Клименком Р.В. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.32, 33, 75, 76, 78, 79). 12.03.2021 приватним виконавцем Клименком Р.В. було винесено постанову про зупинення виконавчих дій у зв`язку з тим, що ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/5790/21 про заміну сторони у виконавчому провадженні № 62851240 (а.с.86, 87). 29.09.2021 приватним виконавцем Клименком Р.В. було винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій та про заміну сторони виконавчого провадження № 62851240 з ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА»» на ТОВ «Вердикт Капітал» згідно ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/5790/21 (а.с.81, 83, 84). Про наявність виконавчого напису приватного нотаріуса позивачці стало відомо у квітні 2021 року з відповіді на заяву від 22.03.2021, яка надійшла з додатками на її адресу (а.с.42). Судом також встановлено, що відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18.02.2021 № 1 та у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, за умови що такі порушення встановлені рішеннями судів, а також набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій, було анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, яке видане Міністерством юстиції України 26.12.2011 за № 8679 на ім`я [PERSON] , що вбачається з копії наказу від 26.02.2021 (а.с.41). Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 05 листопада 2021 року задоволено заяву позивачки [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 12579, виданого 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області [PERSON], про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА»» заборгованості у розмірі 48221 (сорок вісім тисяч двісті двадцять одна) гривня 50 копійок до набрання законної сили рішенням суду у даній справі /справа ЄУН 379/1081/21 2-з/379/32/21/. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. При вирішенні спору судом застосовано такі норми права. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» до переліку нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси, належить, у тому числі, вчинення виконавчих написів. Так, згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З тексту оскаржуваного виконавчого напису /а.с. 28/ вбачається, що при його вчиненні нотаріус керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі - Перелік № 1172). Вказаний Перелік № 1172 було доповнено пунктом 2 згідно Постанови КМУ від 26.11.2014 року за №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зокрема, пункт 2 Переліку № 1172 було доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитний відносин». Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, що були передбачені п.2 Переліку № 1172, і які були підтвердженням безспірності заборгованості боржника перед стягувачем та слугували підставою для вчинення цього виконавчого напису. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, що була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язати Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.». Отже, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. З огляду на наведене, суд висновує, що при вчиненні 16.07.2020 виконавчого напису нотаріус [PERSON] керувався пунктом Переліку №1172, який був незаконним та нечинним, а відтак, із застосуванням положень нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивачки перед ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА»» на підставі лише тих документів, що були передбачені пунктом 2 Переліку №1172. На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивачки про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законною та обґрунтованою, оскільки наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Судом також враховується правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), про те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Конституція України у статті 129 визначає однією із основних засад судочинства змагальність сторін та свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказаний принцип закріплено також і в Цивільному процесуальному кодексі України. Так, згідно ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін, що полягає у рівності прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.2 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України). Частинами 5,7 статті 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосується предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За положенням ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. За положеннями ч.ч. 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним у справі доказам, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи заміну стягувача у виконавчому провадженні з виконання оспорюваного виконавчого напису з ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА»» на ТОВ «Вердикт Капітал», суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у даному випадку при повному задоволенні позовних вимог з відповідача ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА»» підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved