Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Маріупольської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 19 квітня 1990 року у справі № 2-715 розділені паї у житлово-будівельному кооперативі «Радужний» у місті Маріуполі, який рахується за [PERSON] по квартирі [ADDRESS] , визнано право власності на паєнакопичення у розмірі 2440 руб. 50 коп. за [PERSON] та у розмірі 2440 руб. 50 коп. за [PERSON] ; виділено у користування [PERSON] житлову кімнату розміром 17,1 кв.м без лоджії та Ѕ частини службових приміщень у квартирі [ADDRESS] на суму 2008 руб. 08 коп.; виділено у користування [PERSON] житлові кімнати розміром 17,0 кв.м з лоджією 10,36 кв.м, та Ѕ частини службових приміщень у квартирі [ADDRESS] на суму 2872 руб. 91 коп. [INFO] помер [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 29 березня 2005 року у справі № 2-1791 за [PERSON] визнано право власності на дві житлові кімнати з лоджією площею 17,11 кв.м та 10,36 кв.м у трикімнатній кооперативній квартирі [ADDRESS] , ЖБК «Радужний», що складає 3/5 частини квартири. 16 липня 2005 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема, передано у власність 3/5 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира знаходиться на п`ятому поверсі п`ятиповерхневого будинку, складається із трьох кімнат, житловою площа 44,4 кв.м, загальна площа 64,4 кв.м. Вказує, що крім неї спадкоємцем першої черги за законом є її сестра [PERSON] , [INFO] , яка у встановлений законом строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті матері. Також їй стало відомо, що померла [PERSON] відповідно до ст. ст. 1234, 1235 ЦК України на підставі особистого розпорядження спадкодавця, оформленого заповітом на онука [PERSON] , 1989 року народження, який також як і його мати не прийняв спадщину. Тому вона є єдиною спадкоємицею після смерті матері, до складу якої входить вищезазначена квартира. У травні 2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Чернишової В.В. за місцем відкриття спадщини, для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. 14 травня 2021 року приватним нотаріусом винесено постанову № 284/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, із посиланням на п. 4.15 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальної дії нотаріусами України, ст. ст. 46, 49 Закону України «Про нотаріат», зокрема, у зв`язку із ненаданням правоустановчих документів на 2/5 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а саме реєстраційного посвідчення, виданого МКП «Маріупольське БТІ» 30 червня 1994 року № [NUMBER] , на підставі довідки ЖБК «Радужний» від 28 лютого 1994 року, яке раніше загублено спадкодавцем за життя. Дані обставини унеможливлюють оформлення права власності на спірну квартиру, після смерті матері позивачки в установленому законом порядку. У зв`язку із чим позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , яка настала [INFO] , на спадкове майно, яке складається з 2/5 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Від представника позивачки [PERSON] - [PERSON] - до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він наполягав на задоволенні позовної заяви. Від представника відповідача Маріупольської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, за наявними в матеріалах справи доказами. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату та час розгляду справи повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, оскільки [PERSON] відповідно до інформації Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 20 грудня 20218 року. Рух справи. Згідно з протоколом автоматизованого визначення судді від 11 червня 2021 року вказана цивільна справа визначена до розгляду судді Музиці О.М. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 червня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 серпня 2021 року залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи. 29 вересня 2021 року на підставі розпорядження № 306 у зв`язку із припиненням у судді Музики О.М. повноважень судді через закінчення п`ятирічного строку, на який його було призначено, цивільну справу на підставі п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду передано на повторний авторозподіл. Згідно з протоколом повторного автоматизованого визначення судді від 29 вересня 2021 року вказана цивільна справа визначена до розгляду судді Ікорській Є.С. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 жовтня 2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу № 263/7330/21 зі стадії підготовчого судового засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 522. За змістом довідки, виданої Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадського стану, 21 січня 1992 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище змінено на « [PERSON] ». 17 січня 1994 року складений актовий запис № 35 про розірвання шлюбу. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 19 квітня 1990 року у справі № 2-715 розділені паї у житлово-будівельному кооперативі «Радужний» у місті Маріуполі, який рахується за [PERSON] по квартирі [ADDRESS] з визнанням права власності на паєнакопичення у розмірі 2440 руб. 50 коп. за [PERSON] та у розмірі 2440 руб. 50 коп. за [PERSON] ; виділено у користування [PERSON] житлову кімнату розміром 17,1 кв.м без лоджії и Ѕ частини службових приміщень у квартирі [ADDRESS] на суму 2008 руб. 08 коп.; виділено у користування [PERSON] житлові кімнати розміром 17,0 кв.м з лоджією та 10,36 кв.м, та Ѕ частини службових приміщень у квартирі [ADDRESS] на суму 2872 руб. 91 коп. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 29 березня 2005 року у справі № 2-1791 за [PERSON] , який помер [INFO] , визнано право власності на дві житлові кімнати з лоджією площею 17,11 кв.м та 10,36 кв.м у трикімнатній кооперативній квартирі [ADDRESS] , ЖБК «Радужний», що складає 3/5 частини квартири. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 18 липня 2005 року [PERSON] успадкувала після смерті батька [PERSON] спадщину у вигляді 3/5 частини трьохкімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 64,4 кв.м, житловою площею 44,4 кв.м. Спадкова справа № 271. [PERSON] на праві приватної власності належить 3/5 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 15 серпня 2005 року № 8055326. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 2539. 22 вересня 2011 року [PERSON] заповіла [PERSON] усе належне їй майно, про що складений заповіт, який зареєстрований у реєстрі за № 9-737. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 64680302 від 13 травня 2021 року, 06 березня 2007 року посвідчений заповіт (номер у Спадковому реєстрі 41942491), стан: чинний, бланк ВЕК 239105, номер у реєстрі 677, місце посвідчення: Харківська область, Сахновщинський район, приватним нотаріусом Давиденко О.В. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 19 листопада 2018 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням позов задоволено, [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зокрема, квартирою [ADDRESS] , у мотивувальній частині рішення зазначено, що [PERSON] у 2014 році виїхав до Російської Федерації, де отримав вид на проживання. 14 травня 2021 року приватним нотаріусом винесено постанову № 284/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, із посиланням на п. 4.15 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальної дії нотаріусами України, ст. ст. 46, 49 Закону України « Про нотаріат», зокрема, у зв`язку із ненаданням право установчих документів на 2/5 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а саме реєстраційного посвідчення, виданого МКП «Маріупольське БТІ» 30 червня 1994 року № 35566, на підставі довідки ЖБК «Радужний» від 28 лютого 1994 року. На запит суду ККП «Міське Бюро технічної інвентаризації-Маріупольська нерухомість» надано копію довідки від 10 січня 2005 року, яка видана на ім`я [PERSON] , в тому, що він є членом кооперативу ЖБК «Радужний» та отримав двокімнатну квартиру у трьохкімнатній [ADDRESS] , загальна площа 36,6 кв.м, житлова 27,47 кв.м, пайовий внесок сплачений у розмірі 2967,99 руб. повністю у 1989 році. Оцінка доказів. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст. 77 ЦПК України належним визнається доказ, який містить інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми доказами у відповідності до ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У суду відсутні мотиви для відхилення представлених доказів. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Мотиви суду. Відповідно до ст. ст. 1216-1219 ЦК України спадкування - це перехід майнових і окремих особистих немайнових прав та обов`язків спадкодавця до його спадкоємців; спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Якщо фізична особа склала заповіт, таким чином розпорядившись своєю власністю на випадок смерті, і не скасувала його, то у разі її смерті спадкування здійснюється за заповітом, який є останньою волею спадкодавця. Спадкування за заповітом поставлене, серед видів спадкування, на перше місце відповідно до домінанти пріоритетності волі особи. За ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. На підставі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином, [PERSON] як спадкоємець за заповітом на виконання вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України не звернувся із заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк, а тому право на спадкування перейшло до спадкоємця за законом першої черги. За ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 182 Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року) (далі за текстом - ЦК) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно із ч. 4 ст. 334 ЦК права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 1 січня 2013 року) державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Як роз`яснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р.» Про судову практику у справах про спадкування»,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Постанова нотаріуса про відмову видати позивачці свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , якою завершена процедура нотаріального розгляду її заяви про це, перешкоджає позивачці захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за нею права власності на успадковане майно, що відповідає приписам ст. 16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за нею права власності на майно. Таким чином, позивачка у справі вимушена звернутися до суду із позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом з метою оформлення права на спадщину, відповідно до вимог чинного законодавства України та державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Outcome: approved