Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. Йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 07.09.2020 року по цивільній справі № 182/41/20. Своє право власності він зареєстрував в реєстраційному органі Нікопольської міської ради, як того вимагає чинне законодавство. Квартирою, право власності на яку за ним визнано на підставі рішення суду, намагався шахрайським шляхом заволодіти [PERSON] . Поки за його чисельними заявами та поданнями розглядались цивільні справи в судах різних інстанцій, [PERSON] , маючи на руках скасоване в подальшому судове рішення про визнання за ним справа власності на квартиру [ADDRESS] , зареєструвався сам за вказаною адресою та зареєстрував членів своєї родини: дружину [PERSON] та дітей [PERSON] , 2019 року народження, та [PERSON] , 2018 року народження. Вказані особи ніколи, навіть, не вселялись до належної йому квартири. В ній відсутнє будь-яке майно, належне відповідачам та їх дітям. Вони ніколи не користувались жилою площею в належній йому квартирі. Йому не відомо, де проживають фактично [PERSON] та діти відповідачів. Анкетні дані [PERSON] та адресу його проживання він дізнався лише під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 182/1568/15-ц. Ніколи ніяких спілкувань з відповідачами у нього не відбувалось. На момент його звернення до суду єдине місце реєстрації [PERSON] та дітей - за місцем їх реєстрації у належній йому квартирі. Відповідачі не проживають в належній йому квартирі, не перебувають з ним в родинних стосунках. Він весь час сплачував і сплачує комунальні платежі за користування природним газом, водою, світлом в квартирі. В належній йому квартирі немає ніякого майна, яке належало б відповідачам. Згідно акту від 22.03.2021 року, складеного керівником ОСББ «РАЙДУГА», відповідачі не проживають в квартирі [ADDRESS] з 2018 року, тобто - з моменту їх реєстрації в ній. Участі у сплаті комунальних платежів вони також не приймають, перешкоджають нормальному користуванню належним йому майном, оскільки він не бажає, щоб у належному йому житлі були зареєстровані сторонні особи, які намагалися шахрайським шляхом заволодіти ним. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член родини власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена родини без поважної причини більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідачі не проживають і не проживали у належній йому квартирі без поважної причини. Ніякої домовленості між нами щодо користування житлом у його квартирі немає і не може бути. Тому вважає, що вони втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Вирішити спір у добровільному порядку неможливо, тому у нього немає іншого вибору, крім звернення до суду. В судове засідання сторони не прибули, позивач, його представник та представник третьої особи надали заяви про розгляд справи у свою відсутність. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Чуприна Т.Ю. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити (а.с.44-45). Представник Служби у справах дітей Вяткіна Н.А. проти задоволення позову не заперечувала (а.с.46). Відповідач [PERSON] , яки діє в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , та відповідач [PERSON] до суду також не прибули, про розгляд справи повідомлялись належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями, які повернулись без вручення за закінченням терміну зберігання. Тому про розгляд справи повідомлялись оголошенням на офіційному веб-порталі «Судової влади» (а.с.21-22, 39, 43). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2.4.7.11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно із ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71. 72, 116. 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення: про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних реєстраційному органу. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 07.09.2020 року по цивільній справі № 182/41/20 (а.с.7-10). Право власності позивача на вказану квартиру зареєстровано в в реєстраційному органі Нікопольської міської ради (а.с.11). Поки за чисельними заявами та поданнями позивача розглядались цивільні справи в судах різних інстанцій стосовно вказаної квартири, [PERSON] , маючи на руках скасоване в подальшому судове рішення про визнання за ним справа власності на квартиру [ADDRESS] , зареєструвався за вказаною адресою сам та зареєстрував членів своєї родини: дружину [PERSON] та дітей [PERSON] , 2019 року народження, та [PERSON] , 2018 року народження (а.с.6). Вказані особи ніколи не вселялись до належної позивачу квартири. В квартирі відсутнє будь-яке майно, належне відповідачам та їх дітям. Вони ніколи не користувались жилою площею в належній позивачу квартирі. Анкетні дані відповідача [PERSON] та адресу його проживання позивач по справі дізнався лише під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 182/1568/15-ц. Ніколи ніяких спілкувань з відповідачами у нього не відбувалось. На момент його звернення до суду єдине місце реєстрації [PERSON] та дітей - за місцем їх реєстрації у належній позивачу квартирі. Відповідачі не проживають в належній позивачу квартирі, не перебувають з ним в родинних стосунках. Позивач весь час сплачував і сплачує комунальні платежі за користування природним газом, водою, світлом в квартирі. В належній позивакчу квартирі немає ніякого майна, яке належало б відповідачам. Згідно акту від 22.03.2021 року, складеного керівником ОСББ «РАЙДУГА», відповідачі не проживають в квартирі [ADDRESS] з 2018 року, тобто - з моменту їх реєстрації в ній (а.с.5). Ніякої домовленості між сторонами щодо користування житлом у квартирі позивача немає. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved