Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

05 листопада 2021 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивач вказав, що є власником будинку [ADDRESS] . В зазначеному будинку зареєстрований, однак більше п`яти років без поважних причин не проживає [PERSON] . Зазначене перешкоджає позивачу вільно володіти та користуватися своєю власністю, а тому позивач прохає суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 листопада 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 грудня 2021 року відповідача викликано до суду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 січня 2022 постановлено ухвали заочне рішення. Позивач, [PERSON] , будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій підтримав позовну заяву та прохав її задовольнити. Справу прохав розглянути без його участі. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.6-7). На цей час вулицю Будьонного перейменовано на вулицю Сонячну, а а с. Озера входить до Полтавського району Полтавської області. Згідно даних виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області в будинку [ADDRESS] зареєстрований, але фактично не проживає [PERSON] - зять [PERSON] (а.с.9). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 травня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с.14). Рішення суду набрало законної сили 04 червня 2016 року, тобто з цього часу [PERSON] не є зятем [PERSON] . Діловодом Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області проведено обстеження домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстеження встановлено, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2015 року. Спільне майно відсутнє (а.с.8). Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями частини першої статті 71, статті 72 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, [PERSON] не надав суду доказів щодо поважності причин не проживання у житловому будинку за місцем реєстрації понад встановлені законом строки. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення та позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, оскільки [PERSON] понад шість місяців ( із 2015 року ) без поважної причини, не проживає за місцем реєстрації, домовленості щодо його проживання між ним та власником не встановлено, тому його необхідно позбавити права користування вище вказаним житловим приміщенням. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 908 гривень.

Outcome: approved