Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У листопаді 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 26 жовтня 2011 року між банком та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідач отримав встановлений кредитний ліміт на карту, який протягом терміну користування послугами позивача збільшився до 17 000 гривень. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не виконував, на вимоги банку не реагував, внаслідок чого станом на 17 жовтня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 22 421 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 22 421,02 грн. З урахуванням викладеного, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати. Представник АТ КБ "ПриватБанк" у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив (арк.спр. 56). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання - [ADDRESS] (арк. спр. 70,74). Процесуальні дії у справі 12 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 09 грудня 2021 року розгляд справи відкладено на іншу дату у зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання. Враховуючи наявність підстав для ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, про що 12 січня 2022 року постановив ухвалу. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом 26 жовтня 2011 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій зазначено, що він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно умов заяви [PERSON] висловив бажання на отримання платіжної карти кредитка «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом у розмірі 1 000 грн (арк. спр.7). Видача платіжної картки підтверджується довідкою в якій вказані кредитні карти, які були видані [PERSON] за час користування послугами банку (арк. спр.18). Згідно з даними довідки про зміну умов кредитування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] відкритий 03 лютого 2017 року та встановлено кредитний ліміт у сумі 700 грн, кредитний ліміт зменшувався та збільшувався, зокрема, 09 серпня 2020 року кредитний ліміт збільшено до 29 000 грн, а 06 квітня 2021 року - зменшено до 0,00 грн (арк. спр.17). Згідно з наданими банком розрахунками заборгованості за кредитним договором № б/н від 26 жовтня 2011 року станом на 17 жовтня 2021 року заборгованість становить 22 421,02 грн, з якихзаборгованість за простроченим тілом кредиту - 22 421,02 грн. Заборгованість за поточним тілом кредиту,нарахованими відсотками, у тому числі за ст. 625 ЦК України, пенею, комісією, штрафах - відсутня (арк. спр. 12-16). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Однак такі докази суд не бере до уваги, оскільки вони не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного 26 жовтня 2011 року шляхом підписання анкети-заяви. Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ (далі - Закон №2664-ІІІ)). Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2664-ІІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд установив, що між ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» ) та [PERSON] 26 жовтня 2011 року був укладений кредитний договір, умови якого визначені у заяві-анкеті. Заява підписана особисто відповідачем Отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується даними виписки по рахунку, з якого вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами, частково здійснював погашення кредиту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, висловила позицію про те, що якщо фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги згідно з ст. 530 ЦК України, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Суд звертає увагу, що позивач просить стягнути саме заборгованість за простроченим тілом кредиту. Суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 1 вересня 2020 року у справі №293/599/19-ц, згідно з якою заборгованість за простроченим тілом кредиту є складовою його повної вартості, однак не є сумою, яку фактично отримав у борг позичальник. Умови та правила надання банківських послуг, які не підписані відповідачем, містять визначення, що простроченим кредитом є кредитні кошти, які були надані власнику платіжної картки і не були повернуті банку у строку, передбачений договором. Суд дослідив виписку по рахунку відповідача, розрахунок заборгованості (третя графа розрахунку «Витрати клієнтом кредитних коштів») та встановив, що сума фактично отриманих позичальником коштів за період з 03 лютого 2017 року по 17 жовтня 2021 року становить 95 973 грн 07 коп. (арк.спр.12-16). В той же час, в графі розрахунку заборгованості «Сума погашення за наданим кредитом» Банком зазначені кошти, які різними платежами повертались відповідачем позивачу на погашення заборгованості і загальна сума у підрахунку яких склала 91 387 грн 14 коп., що співпадає із даними виписки по рахунку (арк.спр.19-25). Таким чином наявні підстави для стягнення з відповідача 4 585 грн 93 коп. заборгованості за тілом кредиту (95 973,07 - 91387,14 = 4 585,93), оскільки банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника до виконання обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач жодних доказів на спростування підстав позову суду не надав. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Розподіл судових витрат Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки на користь банку підлягає стягненню 4 585,93 грн кредитної заборгованості, що є 20,45% від суми пред`явленого позову (22 421,02 грн), то АТ КБ «ПриватБанк» слід компенсувати за рахунок відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 464,21 грн (2270 х 20,45 :100=464,21), сплачений банком за подання позовної заяви.

Outcome: partial