Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № 25399804 від 19 листопада 2013 року за період з 04 вересня 2019 року до 03 вересня 2020 року в розмірі 72022,88 гривень, реєстр № 37714. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 17 листопада 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є АТ «Перший Український міжнародний Банк» укладено споживчий кредитний договір №25399804 на суму 17160,00 гривень, з кінцевим терміном повернення відповідно графіку 19 жовтня 2016 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольгою Леонідівною від 08 грудня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63851769 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Хара Н.С. №37714 від 17 листопада 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ "Перший міжнародний Банк" заборгованості за кредитним договором №25399804 від 19 листопада 2013 року в розмірі 72022,88 гривень. На думку відповідача, виконавчий напис №37714 від 17 листопада 2020 року вчинено нотаріусом з грубими порушеннями порядку виконавчих написів, як наслідок, провадження щодо його виконання є неправомірним. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. При вчиненні вказаного виконавчого напису, нотаріус не з`ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли здійснено останню оплату по кредиту. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 04 вересня 2019 року до 03 вересня 2020 року, при цьому строк позовної давності відносно штрафу та пені становить 1 рік, а сам виконавчий напис вчинено 17 листопада 2020 року, тобто понад трирічного строку. Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу. Також, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримувала від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса буди відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, що зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів; нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2021 року відкрито провадження по справі. Представник позивача - Константинова Г.В. в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій підтримала в повному обсязі вимоги позивача, просила розглянути справу за її відсутності. Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи заяву представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 19 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 25399804, відповідно до умов якого ПАТ «ПУМБ» надав позивачу кредит у розмірі 17160,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,00% річних на строк 36 місяців до 19 листопада 2016 року. 17 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, реєстр № 37714 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № 25399804, укладеного 19 листопада 2013 року між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] , строк платежу за кредитним договором №25399804 від 19 листопада 2013 року настав; боржником допущено прострочення платежів; стягнення заборгованості проводиться за період з 04 вересня 2019 року до 03 вересня 2020 року; сума заборгованості складає 72022,88 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 15695,60 гривень; прострочена заборгованість за комісією 8731,25 гривень; прострочена заборгованість за процентами 44665,83 гривень; неустойка за порушення зобов`язань по кредиту в розмірі 2930,20 гривень; загальна сума стягнення становить 72272,88 гривень. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною від 08 грудня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63851769 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №від 17 листопада 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ "Перший міжнародний Банк" заборгованості в розмірі 72272,88 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. За п.п. 2.1 п. 2, п.п. 3.2. п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчена нотаріально, отже не був тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 і підтриманої Верховним Судом у постанові від 26 листопада 2018 року у справі №207/3365/16, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Враховуючи, що виконавчий напис № 37714 від 17 листопада 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. на підставі кредитного договору № 25399804 від 19 листопада 2013 року, який не посвідчений нотаріально, а також з пропуском трирічного строку права вимоги щодо повернення заборгованості, тому суд приходить до висновку, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню та задовольняє вимоги позивача, при цьому також враховує, що матеріали справи не містять доказів безспірності заборгованості боржника при вчиненні виконавчого напису № 37714 від 17 листопада 2020 року, а вищевказані обставини в їх сукупності вказують на недотримання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вимог законодавства України під час вчинення даного виконавчого напису. Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved