Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищенаведеним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок позивач успадкував після смерті бабки [PERSON] . 14.10.2002 між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб. після укладення шлюбу вони з відповідачкою проживали спільно. Однак відповідно до рішення Городенківського районного суду від 06.07.2020 шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. більше року відповідачка фактично проживає за іншою адресою. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб від 17.05.2021 в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані: власник [PERSON] , колишня дружина [PERSON] , син [PERSON] , дочки [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вищевказаного акту, встановлений факт фактичного місця проживання власника [PERSON] та сина [PERSON] таким чином, відповідач [PERSON] фактично проживає за іншою адресою. Хоча на даний час відповідачка і прописана (зареєстрована) по [ADDRESS] , але фактично з 2020 року і по даний час з власної волі в даному житловому будинку не проживає та не з`являється, добровільно не бере участі в знятті себе з реєстрації як це передбачено чинним законодавством. Факт реєстрації відповідача в житловому будинку, що належить позивачу, порушує його право власності на даний житловий будинок, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об`єкт права власності. Позивачу не вдалося вжити заходів досудового врегулювання спору, так як відповідач жодним чином не бажає добровільно знятися з реєстрації з вказаного вище житлового будинку. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, через канцелярію суду, від представника позивача - адвоката Візінського В.В. поступила заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. заявлені позовні вимоги підтримують, позовну заяву просять задовольнити. Не заперчеують проти прийняття судом заочного рішення. Відповідачка в судові засідання призначені по справі не з`явилася з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в тому числі через сайт "Судова влада". Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідачки не надійшло. Клопотання про відкладення розгляду справи 20.01.2022 до суду теж не надходило. Передбачених ч.2 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння. користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.05.2019 ( додаткове до свідоцтва виданого 20.05.2015, по реєстру за № 455), посвідченого державним нотаріусом Городенківської РДНК Капріян С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 478, спадкова справа №117/2015 доводиться, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї бабки [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщина на яку видано це свідоцтво складається з житлового будинку [ADDRESS] . Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 167739865 формованого 23.05.2019 доводиться, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа 55,2 кв.м, житлова площа 20,7 кв.м, що розташовані по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 23.05.2019 державним нотарусом Городенківської РДНК [PERSON] , розмір частки - 1/1. Дата державної реєстрації: 23.05.2019. Актами обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб від 17.05.2021 та 03.12.2021 складеними комісією у складі старости с. Кунисівці [PERSON] , діловода [PERSON] та депутата [PERSON] підтверджується, що в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані: власник [PERSON] , [INFO] , колишня дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Фактично в даному господарстві проживає: власник [PERSON] та син [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за даною адресою не проживають з 16.04.2020 року. Із довідки № 233 виданої 03.12.2021 Кунисівським старостинським округом виконавчого комітету Чернелицької селищної ради вбачається, що колишня дружина [PERSON] , [PERSON] не проживає з 16.04.2020 за місцем реєстрації в [ADDRESS] . Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2020 року по справі № 342/624/20 (провадження 2/342/473/2020) позов [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 14.10.2002 Кунисівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6 - розірвано. Рішення набрало законної сили 07.08.2020. Обґрунтовуючи позовні вимоги про розірвання шлюбу [PERSON] зазначила, що з квітня 2020 року вони разом не проживають. Письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які подані через канцелярію суду, підтверджується, що вони сусіди позивача. [PERSON] був одружений зі [PERSON] , вони разом проживали певний період. Однак, на сьогоднішній день [PERSON] не проживає із [PERSON] близько останніх двох років. Наскільки їм відомо, вони розірвали шлюб. [PERSON] з 2020 року не проживає по [ADDRESS] . З наведеного слідує, що відповідачка фактично не проживає в житловому будинку по [ADDRESS] . В матеріалах справи відсутні та відповідачем не подано належних і допустимих доказів того, що вона з позивачем пов`язана спільним побутом та мають взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1,5 ч.ч.3, 4 ст.71 цього Кодексу. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачка не є членом сім`ї власника житла, договору найму жилого приміщення з позивачем не укладала. Судом встановлено, що відповідачка не проживає в будинку позивача, хоча зареєстрована в ньому. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Те, що відповідачка фактично не проживаючи в будинку позивача, зареєстрована в ньому, перешкоджає позивачу належно реалізовувати свої права власника об`єкта нерухомості. При вищенаведених доказах і обставинах справи суд приходить до висновку, що відповідачка втратила право користування житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS] . При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст. ст. 71, 72, 150, 156, 163 Житлового кодексу України, ст.ст. 317, 319, 321, 383 ЦК України,

Outcome: approved