Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

представник позивача звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача зайво нараховані премію за період з 01 січня 2016 року по 05 серпня 2016 року на суму 40 515, 13 грн., відпускні на суму 3 367,20 грн., середню заробітну плату під час перебування у відрядженні у сумі 853,36 грн., компенсацію за невикористану відпустку на суму 220,37 грн., матеріальну допомоги та оздоровлення у сумі 9 333, 89 грн. та зайво перерахований єдиний внесок у сумі 11 943,79 грн. Свої вимоги мотивував тим, що нарахування та виплата премій директору підприємства [PERSON] здійснювалась без погодження з органом управління - Державною фіскальною службою України, чим порушено вимоги п. 3.1 Контракту №27 від 25 грудня 2015 року та п. 3.11 розділу III Положення про преміювання працівників підприємства. Представник позивач в суді просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання повторно не прибув, відзиву на позовну заяву не подавав. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в загальному провадженні в заочному порядку. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] призначений з 25 грудня 2015 року на посаду директора Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» за контрактом відповідно до наказу Державної фіскальної служби України № 4050-О від 25 грудня 2015 року. 25 грудня 2015 року між Державною фіскальною службою України в особі Голови Державної фіскальної служби України Насірова Романа Михайловича, який діє на підставі Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року №і 236, та [PERSON] укладено контракт №27, згідно умов якого [PERSON] призначається на посаду директора Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» на термін з 25 грудня 2015 року по 25 грудень 2018 року. Згідно п. 3.1 Контракту за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, керівникові може бути нарахована заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством у результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених керівнику: а) посадового окладу в розмірі 10 748,00 гривень за розрахунком визначення розміру посадового окладу керівника підприємства, викладеним у додатку №2 до цього контракту, і фактично відпрацьованого часу. Посадовий оклад керівника Підприємства може змінюватись у разі збільшення мінімальної заробітної плати відповідно до чинного законодавства України. б) надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50 відсотків до посадового окладу і фактично відпрацьованого часу. в) максимальний розмір премії не може перевищувати розміру посадового окладу, за умови відсутності збитків за місяць, відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 19.05.1999 року № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств» зі змінами і фактично відпрацьованого часу за погодженням з Органом управління майном, тобто Державною фіскальною службою України. Пунктом 3.11 Положення про преміювання працівників Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» передбачено, що преміювання директора підприємства здійснюється відповідно до умов контракту, укладеного засновником з ним. Наказом Державної фіскальної служби України №2853-0 від 04 серпня 2016 року [PERSON] звільнено 05 серпня 2016 року з посади директора Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» за власним бажанням згідно з ст. 38 КЗпП України та контракт з ним розірвано. Відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 30 травня 2018 року №341 проведено аудит Державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» на відповідність його діяльності за період з 01 січня 2016 року по 31 березня 2018 року. Результати проведеного аудиту доведені підприємству листом від 31 серпня 2018 року №28201/6/99-99-06-03-15 та Доповідною запискою «Про результати аудиту відповідності». Як зазначено в Доповідній записці «Про результати аудиту відповідності», нарахування та виплата премій директору підприємства [PERSON] здійснювалась без погодження з органом управління (Державна фіскальна служба України), чим порушені вимоги п. 3.1 Контракту №27 та п. 3.11 розділу III Положення про преміювання працівників Підприємства. Зазначене призвело до зайвого нарахування премії за період з 01 січня 2016 року по 05 серпня 2016 на суму 40 515, 13 грн., відпускних на суму 3 367,20 грн., середньої заробітної плати під час перебування у відрядженні у сумі 853,36 грн., компенсації за невикористану відпустку на суму 220,37 грн., матеріальної допомоги та оздоровлення у сумі 9 333, 89 грн. та зайвого перерахування єдиного внеску у сумі 11 943,79 грн. Листом №596 від 13 серпня 2018 року Державне підприємство «Сервісно-видавничий центр» запропонувало [PERSON] повернути вищезазначені кошти у добровільному порядку, на який останній не відреагував. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачено ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Структура заробітної плати визначена ст. 2 Закону України «Про оплату праці», згідно якої основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відтак, нараховані відповідачу премія за період з 01 січня 2016 року по 05 серпня 2016 року на суму 40 515, 13 грн., відпускні на суму 3 367,20 грн., середня заробітна плата під час перебування у відрядженні у сумі 853,36 грн., компенсація за невикористану відпустку на суму 220,37 грн., та матеріальна допомога та оздоровлення у сумі 9 333, 89 грн. входить до структура заробітної плати визначеної ст. 2 Закону України «Про оплату праці». Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ч. 1 ст. 1213 ЦК України). Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. До лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, які є результатом неправильного застосування правил арифметики. Разом з тим, належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження рахункової помилки та недобросовісності з боку набувача, позивачем суду не подано. За таких обставин, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача зайво виплаченої заробітної плати в загальному розмірі 54 289,95 грн., до структури якої входять премія, відпускні, середня заробітна плата під час перебування у відрядженні, компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога та оздоровлення, а також зайво перерахований єдиний внесок в розмірі 11 943,79 грн., судом не встановлено, які в силу ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню, як безпідставно набуті. Відтак в задоволенні вказаного позову слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed