Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування вимог зазначив, що 1985 році він працював на будівельних роботах в Комінтернівськім МПМК Одеського облміжколгоспгоспбуду. 19.03.1985 р. на виробництві із заявником стався нещасний випадок при переносці дерев`яного трапу він втратив рівновагу і впав з даху на землю. В зв`язку з цим, на виробництві було складено акт №1 про нещасний випадок на виробництві. В результаті падіння заявником отримано ушкодження тазу в області вертлужної впадини і перебував на стаціонарному лікуванні в Комінтернівській ЦРБ Одеської області з 19.03.1985 р. по 04.06.1985 р. і потім тривалий час лікувався амбулаторно і перебував на лікарняному, згідно рекомендацій МCEK. Згодом йому було визначено третю групу інвалідності, в якій вказано, що причиною інвалідності є трудове увічч`я. Наразі згідно довідки до акту медико соціальної експертної комісії від 21.01.2020 р. [PERSON] визначено третю групу інвалідності з причини загального захворювання. На розгляд комісії МСЕК заявником було надано акт про нещасний випадок від 20.03.1985р., проте в його не прийнято, мотивуючи тим, що він складений 34 роки потому. Ще в 2019 році заявник звертався до Южненського міського відділення Управління виконавчої дирекції фонду в Одеській області фонду соціального страхування України з метою прийняття на облік та призначення страхової виплати у зв`язку з травмою, отриманою на виробництві, при цьому надав на розгляд акт № 1 від 20.03.1985 р. за формою Н-1 про розслідування нещасного випадку, що стався 19.03.1985 р. 11.30 на Комінтернівській МПМК, акт був прийнятий до розгляду, але 02.07.2019 р. за № 273 [PERSON] отримав відмову з Южненського міського відділення фонду соціального страхування в призначенні йому страхових виплат у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків через відсутність відповідного висновку МСЕК. В зв`язку з викладеним змушений звернутись до суду з заявою про встановлення юридичного факту нещасного випадку, так як від рішення суду залежить призначення соціальних виплат. Представник заявника [PERSON] надала до суду заяву якою просить суд проводити розгляд заяви без її участі, зазначені у заяві вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Южненського міського відділення Фонду Соціального страхування України управління виконавчої дирекції фонду в Одеській області в судове засідання не з`явився, не надавши до суду будь яких заяв чи пояснень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне: Відповідно наданої суду копії акту №1 від 20 березня 1985 року про нещасний випадок на виробництві [PERSON] 19 березня 1985 року о 11:30 год. в момент переносу дерев`яного трапу втратив рівновагу та впав на землю з даху. (а.с.5) Відповідно до медичних документів, [PERSON] з 19 березня 1985 року по 04.06.1985 року знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Комінтернівської ЦРЛ, та у подальшому на амбулаторному лікуванні з діагнозом внутрішньо суглобовий перелом клубової кістки в області вертлюгової западини з заходженням відламків на 1,5 см в результаті падіння з висоти 19.03.1985 року. (а.с.6-10) Згідно довідки №111451 серії Д-71 від 26.01.1988 року заявнику [PERSON] було встановлено ІІІ групу інвалідності по причині «Трудове каліцтво» (а.с.11). 18 березня 2020 року заявнику [PERSON] видано пенсійне посвідчення № [NUMBER] , вид пенсії по інвалідності 3 групи загальне захворювання.(а.с.17) Листом від 02.07.2019 року Управління виконавчої дирекції фонду в Одеській області Южненського міського відділення повідомило [PERSON] , що його заяву про призначення страхової виплати у зв`язку з ушкодженням здоров`я залишено без розгляду, у зв`язку із відсутністю висновку МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтю 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пунктів а), б) частини 2 розділу І Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою Президії ВЦРПС та Держпроматомнагляду СРСР від 20.05.1966 року, який діяв на час отримання заявником травми, та дія якого поширювалась на всі підприємства, установи та організації, розслідуванню в порядку, передбаченому цим Положенням, підлягають нещасні випадки, які сталися як на території організації, так і поза територією організації при виконанні роботи за завданням організації. Згідно з ч. 4 розділу І вказаного Положення результати розслідування нещасного випадку на виробництві, який викликав втрату працездатності не менше одного робочого дня, оформляються Актом по формі Н-1, який підлягає зберіганню протягом 45 років. Факт нещасного випадку заявника в зазначений період (1985 рік) підтверджено дослідженими судом медичними документами та актом(за формою Н-1) про нещасний випадок на виробництві. Вказана пригода мала місце в робочий час, та в результаті якої заявник проходив тривале лікування та отримав третю групу інвалідності. Судом також встановлено, що позивачем вичерпано можливості вирішення питання проведення розслідування та встановлення факту нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, у позасудовому порядку. Розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій здійснюється відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України, зокрема, згідно Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України 17.04.2019 року № 337 (далі - Порядок № 337). Відповідно до п. 3 Порядку № 337, нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків або в дорозі (на транспортному засобі підприємства чи за дорученням роботодавця), внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення тощо. Відповідно до п. 9 цього Порядку розслідування (спеціальне розслідування) проводиться у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), у тому числі про які своєчасно не повідомлено роботодавцю чи внаслідок яких втрата працездатності потерпілого настала не одразу. Строк давності для розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь) на виробництві становить три роки з дня їх настання. У разі встановлення факту нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) рішенням суду розслідування проводиться незалежно від дати їх настання. Відповідно до п. 29 цього Порядку факт настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) на виробництві може бути встановлено у судовому порядку. Якщо такий факт встановлено у судовому порядку і нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) не підлягають спеціальному розслідуванню, розслідування організовує підприємство (установа, організація), де сталися такі випадок та / або гостре професійне захворювання (отруєння), або його правонаступник у разі реорганізації цього підприємства (установи, організації). У разі ліквідації підприємства (установи, організації) без правонаступника розслідування всіх нещасних випадків та / або гострих професійних захворювань (отруєнь), факт яких встановлено у судовому порядку, проводить спеціальна комісія, склад якої визначений пунктом 15 цього Порядку. Ведення обліку таких нещасних випадків та / або гострих професійних захворювань (отруєнь) і вжиття заходів до запобігання аналогічним нещасним випадкам та / або гострим професійним захворюванням (отруєнням) здійснюється підприємством (установою, організацією), де сталися нещасний випадок та / або гостре професійне захворювання (отруєння), або його правонаступником у разі реорганізації такого підприємства (установи, організації) чи робочим органом Фонду, якщо підприємство (установа, організація) ліквідовано без правонаступника. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нещасним випадком є обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть. Відповідно до ст. 13 цього Закону, підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Статтею 35 цього Закону передбачено, що для розгляду справ про страхові виплати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть, а також відповідні рішення про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.2, 3 ст. 36 даного Закону, факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці". Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не передбачено законом.

Outcome: approved