Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

В квітні 2021 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків завданих внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13.05.2020 о 16 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись біля буд. 9 «Е» по вул. Декабристів у м. Києві, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, гр. [PERSON] не надав перевагу пішоходові [PERSON] , внаслідок чого здійснив на неї наїзд, що призвело до пошкодження даного авто та травмування позивачки. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10.07.2020 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП. Як зазанчає позивач, Внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження та проходила стаціонарне лікування. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача позивачка відчувала емоційні страждання, а також понесла витрати пов`язані з відновленням її психічного стану. Протягом процесу лікування позивачка намагалась врегулювати питання з відповідачем щодо відшкодування шкоди у досудовому порядку, але відповідач компенсував лише частину завданої шкоди, а в подальшому взагалі відмовився відшкодовувати збитки, тому [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача заподіяну їй матеріальну шкоду у розмірі 33 692,97 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., а також понесені нею судові витрати. Ухвалою судді від 23.04.2021 позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді від 26.07.2021 відкрито спрощене позовне провадження за вищевказаною позовною заявою з викликом сторін. 03.12.2021 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позову заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що він в добровільному порядку відшкодував позивачу матеріальну шкоду в розмірі 5 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Крім того, відповідач вказав, що згідно з копіями квитанцій про лікування та придбання ліків, які додані до позову, розмір матеріальних витрат, які понесла [PERSON] становить 2 582 грн. 97 коп., а останнє звернення позивачки до медичного закладу зафіксовано 27.10.2020. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що ним в повній мірі компенсована шкода, що була заподіяна [PERSON] . У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, надала додаткові пояснення в яких вказала, що вони з відповідачем домовились про відшкодування у сумі 15 000 грн., але ця сума добровільно відповідачем виплачене не була, відповідач виплатив лише 10 000 грн., а залишок виплачувати відмовився. [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечив, підтримав поданий відзив на позовну заяву, а також вважає, що матеріальній збитки позивачу відшкодовано в повному обсязі, а сума моральної шкоди не повинна перевищувати 10 000 грн., а тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 13.05.2020 о 16 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись біля буд. 9 «Е» по вул. Декабристів у м. Києві, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, [PERSON] , не надав перевагу пішоходові [PERSON] , внаслідок чого здійснив на неї наїзд, що призвело до пошкодження даного авто та травмування пішохода. Постановою Дарницького районного суду м Києва від 10.06.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Як свідчать наявні в матеріалах справи виписки з медичної карти позивача, внаслідок ДТП позивач отримала ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканини голови та шийного відділу хребта, забій грудної клітини справа, забій органів черевної порожнини, забій м`яких тканин тазу. На підтвердження понесених витрат на лікування та придбання ліків позивачем надані квитанції, згідно з якими загальна сума матеріальних витрат на лікування становить 2 202,97 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України) При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Як свідчать надані відповідачем копії квитанцій № B619-57AX-M48T-82HT від 16.06.2020 року; № B6K7-9X3X-C3H7-5765 від 27.05.2020 року, відповідачем на рахунок позивача перераховано кошти на загальну суму 10 000 грн. Вказані обставини позивач не заперечує. Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Будь-яких інших доказів на підтвердження понесених матеріальних витрат стороною позивача не надано. Стосовно відшкодування втраченого заробітку, суд зазначає, що наданий позивачем листок замовлень не є належним доказом на підтвердження упущеної вигоди, оскільки вказаний список сам по собі не містить звернення замовників щодо надання певної послуги (виготовлення товару), а також погодження обох сторін щодо предмету послуг, їх вартості, строків виконання. При цьому вказаний список містить як дати (з 03.05 по 11.05.), які передують ДТП, так і дати після вказаної події (з 14.05. по 25.05.) і позивачем не наведено обґрунтованих пояснень щодо змісту цих дат (чи є це датами прийняття замовлень, чи строком виконання замовлень). За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач, сплативши позивачеві 10 000,00 грн. до подання позову в повній мірі відшкодував завдану їй матеріальну шкоду, а тому в цій частині у позові слід відмовити. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди в сумі 20000 грн., суд зазначає таке. Як стверджує позивач, внаслідок протиправних дій відповідача вона перенесла емоційні та душевні страждання, а саме: порушення звичайного способу життя, больові відчуття, часткова втрата працездатності, відчувала страхи. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п 4. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи, що внаслідок протиправних дій відповідача нормальний та звичний ритм життя позивача був порушений, позивач у зв`язку із завданими травмами вимушена була протягом тривалого часу проходити лікування і відновлення, відчувала певні переживання щодо стану її здоров`я і виконання нею роботи, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 10 000 грн., який на думку суду є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнала позивач внаслідок ДТП. З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судові витрати підлягають розподілу згідно вимог ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимогам. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 338,22 грн. судового збору (10000/53692,97х1816).

Outcome: partial