Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

17 липня 2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник Військової частини [NUMBER] з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. По вищезазначеній цивільній справі ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.07.2020 року відкрито провадження, призначене підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2020 року справа передана до Приморського районного суду м. Одеси за підсудністю. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.02.2021 вищевказана цивільна справа передана за підсудністю до Миргородського міськрайонного суду. 29 березня 2021 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, за підсудністю, з Приморського районного суду м. Одеси надійшла цивільна справа за позовом Військової частини [NUMBER] до [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу. В обґрунтування позову представник позивача вказував, що водій, колишній військовослужбовець військової частини. [NUMBER] , [PERSON] , 10.02.2016 року о 09:45 керуючи автомобілем ГАЗ-66, військовий номер [NUMBER] , по вул. Італійський бульвар, під час зміни напрямку руху не впевнився у безпеці маневру, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Honda Crosstour [NUMBER] під керуванням громадянина [PERSON] . Своїми діями колишній військовослужбовець військової частини [NUMBER] [PERSON] , \~ \~ \~ \~порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність відповідно до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 18.03.2016 по справі №520/3449/16-п, [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. На момент ДТП автомобіль Honda Crosstour [NUMBER] під керуванням громадянина Сиволап СП був застрахований Моторно (транспортним) страховим бюро України відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7082124 від 22.01.2016 року. 29.03.2019 року МТСБУ звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до військової частини [NUMBER] , в якій просило суд стягнути з останнього сплачене страхове відшкодування, відповідно до платіжного доручення №3673рв від 13.05.2016 року у сумі 33649,80 грн., сплачені витрати на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 538,04 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.. Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.06.2019 по справі №916/997/19 позов МТСБУ задоволений повністю, зобов`язано стягнути з військової частини [NUMBER] на користь МТСБУ суму сплаченого відшкодування у розмірі 33649 грн. 90 коп., суму сплачених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 538 грн. 04 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. Постановою Південно - західного апеляційного господарського суду від 20.09.2019 року по справі №916/997/19 апеляційна скарга військової частини [NUMBER] залишена без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 03.06.2019 року по справі №916/997/19 залишено без змін. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на військову частину [NUMBER] (2881,50 грн). Діями відповідача було нанесено збиток державі в особі військової частини [NUMBER] у розмірі 38990 грн. 44 коп., який складається з суми сплаченого відшкодування в розмірі - 34187 грн. 94 коп., суми сплаченого судового збору в суді першої інстанції - 1921,00 грн., суми сплаченого судового збору в суді апеляційної інстанції - 2881,50 грн., а отже з цього моменту у військової частини [NUMBER] виникло право на відшкодування виплаченої суми збитку. Враховуючи те, що відповідач на момент скоєння ДТП проходив військову службу за контрактом та знаходився при виконанні службових обов`язків, керуючи транспортним засобом ГАЗ-66, військовий номер [NUMBER] , який знаходиться на обліку військової частини [NUMBER] , він несе матеріальну відповідальність за шкоду в результаті вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з наведеним позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь суму шкоди завданої державі в особі військової частини [NUMBER] в порядку регресу у розмірі 38990 грн. 44 коп. Ухвалою суду від 02.04.2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом Військової частини [NUMBER] до [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу про стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 28.09.2021 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав викладених в позові, вказував, що відповідач на момент скоєння ДТП проходив військову службу за контрактом та знаходився при виконанні службових обов`язків, тому він несе матеріальну відповідальність за шкоду в результаті вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди. Просив стягнути з відповідача суму шкоди завданої державі в особі військової частини [NUMBER] в порядку регресу у розмірі 38990 грн. 44 коп., яка складається з суми сплаченого відшкодування в розмірі - 34187 грн. 94 коп., суми сплаченого судового збору в суді першої інстанції - 1921,00 грн., суми сплаченого судового збору в суді апеляційної інстанції - 2881,50 грн., та судові втирати а розмірі 2102,00 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в кій просив проводити розгляд справи у його відсутність. В судовому засіданні 20 вересня 2021 року позов визнав щодо суми завданих збитків, крім судових зборів у судах першої та апеляційної інстанції. Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, представлені суду, надавши виниклим між сторонами у справі правовідносинам належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. Під час розгляду справи судом було встановлено, що [PERSON] , 10.02.2016 року о 09:45 керуючи автомобілем ГАЗ-66, військовий номер [NUMBER] , по вул. Італійський бульвар, під час зміни напрямку руху не впевнився у безпеці маневру, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Honda Crosstour [NUMBER] під керуванням громадянина [PERSON] . Своїми діями [PERSON] , порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність відповідно до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Автомобіль Honda Crosstour [NUMBER] під керуванням громадянина Сиволап СП був застрахований Моторно (транспортним) страховим бюро України відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7082124 від 22.01.2016 року. Як вбачається з постанови Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2016 року у справі №522/3449/16-п, під час розгляду адміністративної справи було встановлено, що ДТП відбулась внаслідок порушення відповідачем вимог ПДР України, та [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України (а.с.7). Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.06.2019 по справі №916/997/19 позов МТСБУ задоволений повністю. Стягнуто з військової частини [NUMBER] на користь МТСБУ суму сплаченого відшкодування у розмірі 33649 грн. 90 коп., суму сплачених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 538 грн. 04 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн (а.с. 8-12). Постановою Південно - західного апеляційного господарського суду від 20.09.2019 року по справі №916/997/19 апеляційна скарга військової частини [NUMBER] залишена без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 03.06.2019 року по справі №916/997/19 залишено без змін. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на військову частину [NUMBER] (2881,50 грн) (а.с. 13-16). Відповідно до повідомлення про безспірне списання коштів з рахунків боржника Державної казначейської служби України від 25 жовтня 2019 року на виконання наказу Господарського суду Одеської області від 01 жовтня 2019 року у справі №916/997/19 проведено примусове списання коштів з рахунку Військової частини [NUMBER] у розмірі 36108,94 гривень (а.с.18). Згідно із меморіальним ордером №1 від 24 жовтня 2019 року Військова частина [NUMBER] сплатила на користь МТСБУ грошові кошти у сумі 36108,94 гривень (а.с. 19). Відповідно до платіжного доручення №37 від 15 липня 2019 року позивач Військова частина [NUMBER] сплатила 2881,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги до апеляційного господарського суду (а.с.17). Відомості про відшкодування шкоди з боку відповідача суду не надано. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином страхова організація правомірно пред`явила позов до військової частини, а не до безпосереднього винуватця ДТП. Як чітко встановлює ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», від 01.03.2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до абзацу 5 пункту 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», від 01.03.2013 року №4, фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК). Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі". За змістом статті 1 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності. Пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. Відповідно до положень статті 3 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди. Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом. Особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України. Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду. Положеннями статті 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" передбачено, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку. Як регламентує ст. 82 ч. 1, 3, 4 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо судне має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загально відомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи вищевказану норму процесуального закону, суд доходить висновку, що ДТП відбулась за наявності вини відповідача. ДТП за участю вказаних автотранспортних засобів призвела зокрема до механічних пошкоджень автомобіля марки Honda Crosstour [NUMBER] . Згідно із ст. 3, 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники, страховики, особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, МТСБУ та потерпілі. Як передбачає ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті забороняється експлуатація транспортного засобу на території України без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні, з уповноваженою організацією з страхування цивільно-правової відповідальності якої МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладання договору страхування є необов`язковим. Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. При використанні транспортного засобу у дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, з урахуванням норм абзацу третього пункту 21.1 цієї статті, водій такого транспортного засобу несе відповідальність, встановлену законом. При цьому в силуст.41п.41.1п/п.«а» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. На підставі викладеного, Військова частина [NUMBER] здійснила виплату потерпілій стороні суму у розмірі 36108,94 гривень та понесла витрати в розмірі 2881,50 грн. по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. Відповідно до ч. 1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст.11,ч.2 п.3 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. З урахуванням викладеного суд з`ясував, що в даному випадку між сторонами по справі склались правовідносини з відшкодування збитків в порядку регресу. Таким чином суд погоджується із обґрунтованістю вимог Військової частини [NUMBER] та доходить висновку, що з відповідача підлягає стягненню заявлена сума здійсненого відшкодування. Відповідно до ст.141ч.1ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, оплачений судовий збір у розмірі 2102, 00 гривень.

Outcome: approved