Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Представник позивача АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії, заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 27 529 грн 12 коп., індекс інфляції у розмірі 1 788 грн 75 коп, 3% річних від простроченої суми в розмірі 762 грн 82 коп. та 2 270 грн судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є споживачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] по о/р №17004. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області «Про встановлення ПАТ «Полтаваобленерго» тарифів на теплову енергію, її транспортування, постачання та послуги з централізованого опалення та централізованого постачання води» №169 від 08.02.2019, вищезазначені послуги надавались АТ «Полтаваобленерго» до 24 квітня 2019 року включно. АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії, виконуючи вимоги чинного законодавства України, надавало відповідачу послуги в повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно - технічних документів. Однак, відповідач, грубо порушуючи норми чинного законодавства не здійснювала своєчасної оплати одержаних послуг. В результаті цього, станом на 01 липня 2021 року заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення, спожиті в період з листопада 2015 року по травень 2019 року включно становить 27 529 грн 12 коп. Крім того, в результаті несвоєчасної оплати за комунальні послуги інфляційні витрати складають 1 788 грн 75 коп., та разом з цим, за порушення строків виконання зобов`язання відповідачу нараховані 3% річних в розмірі 762 грн 82 коп. Отже загальна заборгованість за несвоєчасно оплачені послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, інфляційні витрати та 3% річних становить 30 080 грн 69 коп. Враховуючи викладене позивач змушений був завернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача - Дятлова М.В. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача - адвокат Марискіна О.О. в судовому засіданні просила в задоволені позовних вимог АТ «Полтаваобленерго» відмовити, оскільки відповідачем за період листопад 2018 року по квітень 2019 року включно заборгованість сплачена в повному обсязі. До вимог щодо стягнення боргу за період з листопада 2015 року по червень 2018 року просила застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно обґрунтовуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується відкритим особовим рахунком № [NUMBER] , довідкою про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , наданої Крюківською районною адміністрацією Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 29.07.2021 за вих.№8331/01-27, позивач АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філіїдо 24 квітня 2019 року включно надавав відповідачу [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення. Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Положеннями ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають з договору найму житлового приміщення. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В порушення вищезазначених вимог чинного законодавства України, відповідач не виконує свої зобов`язання щодо сплати за користування послугами з теплопостачання у вигляді централізованого опалення, внаслідок чого за період з листопада 2015 року по 30 квітня 2019 року включно, станом на 01 липня 2021 року, заборгованість відповідача перед АТ «Полтаваобленерго» за послуги з централізованого опалення складає 27 529 грн 12 коп., що вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з рахунку - квитанції №549151311530 від 13.01.2022, відповідачем в рахунок відшкодування заборгованості за надані послуги з централізованого опаленняза період з листопада 2018 року по квітень 2021 року включно, було сплачено 11 467 грн 04 коп., та станом на 18.01.2022 (день ухвалення рішення) заборгованість за вказаний період відсутня. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, заборгованість відповідача за користування послугами з теплопостачання у вигляді централізованого опаленняза період з 01 листопада 2015 року по червень 2018 року включно, станом на 18.01.2022 (день ухвалення рішення), складає 16 062 грн 08 коп. Представником позивача надано до суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог АТ «Полтаваобленерго в особі Кременчуцької об`єднаної філії щодо стягнення боргу за надані послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення за період з листопада 2015 року по червень 2018 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Згідно з ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відповідач 29.07.2019 здійснила часткове погашення заборгованості за листопад 2015 року, що свідчить про визнання відповідачем боргу перед позивачем та, в силу вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України, перериває перебіг позовної давності. Суд звертає увагу, що відповідачем в суді не спростований наданий позивачем розрахунок заборгованості. Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Враховуючи викладене, а також те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами 15.07.2021, відповідачем 29 липня 2019 року здійснено часткове погашення заборгованості за листопад 2015 року, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності для звернення до суду з вимогою щодо стягнення з [PERSON] боргу за надані послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення за період з грудня 2015 року по червень 2018 року, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування позовної давності саме до зазначених позовних вимог. Окрім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем на суму заборгованості за період з листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року включно нараховано інфляційні втрати в розмірі 1 788 грн 75 коп., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості 762 грн 82 коп., що відображено у відповідному розрахунку індексу інфляції та нарахувань 3% річних по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідачем не вносилася плата за надані комунальні послуги, а саме за послуги із централізованого опалення, що призвело до порушення права АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії на своєчасне та повне отримання плати за надані послуги з централізованого опалення, нарахування інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми, що здійснено в межах трирічного строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, то суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є законними, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 249 грн 70 коп.

Outcome: partial