Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Заявник звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просить продовжити дію обмежувального припису, виданого 08 вересня 2021 року Дніпровським апеляційним судом у справі №214/4179/21, на шість місяців, яким покласти на [PERSON] наступні заходи тимчасового обмеження його прав: обмеження спілкування [PERSON] з постраждалими дітьми - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання [PERSON] та малолітніх дітей за адресою: [ADDRESS] , місця навчання малолітнього [PERSON] , [INFO] , а саме: КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №261» комбінованого типу» КМР, розташованого за адресою: Кривий Ріг, вул. Спаська, 6-а, місця навчання малолітнього [PERSON] , [INFO] , а саме: КЗШ І-ІІІ ступенів №21 КМР, розташованої за адресою: вул. Спаська, 8А та місця частого відвідування [PERSON] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (адреса проживання матері заявниці); заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] особою або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.05.2021 року було задоволено заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису в її інтересах та інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Між тим, постановою Дніпровського апеляційного суду від 08.09.2021 року вказане вище рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.05.2021 року було скасовано та ухвалено нове, яким заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису було задоволено частково, а саме видано обмежувальний припис, яким протягом шести місяців, а саме з 31 травня 2021 року по 30 листопада 2021 року було: обмеженено спілкування [PERSON] з постраждалими дітьми - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; заборонено [PERSON] наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання [PERSON] та малолітніх дітей за адресою: [ADDRESS] , місця навчання малолітнього [PERSON] , [INFO] , а саме: КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №261» комбінованого типу» КМР, розташованого за адресою: Кривий Ріг, вул. Спаська, 6-а, місця навчання малолітнього [PERSON] , [INFO] , а саме: КЗШ І-ІІІ ступенів №21 КМР, розташованої за адресою: вул. Спаська, 8А та місця частого відвідування [PERSON] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (адреса проживання матері заявниці); заборонено [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонено [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] особою або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Однак, дія вказаного обмежувального припису закінчилась 30 листопада 2021 року та у [PERSON] наявний страх, що [PERSON] продовжить вчиняти щодо неї домашнє насильство фізичної та психологічної форми, свідками якого знову будуть діти, наявність при цьому кримінальних проваджень за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 та ч. 2 ст. 286 КК України, цивільних справ про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів тільки підвищує ризик того, що вона та її діти можуть знову зазнати домашнього насильства. [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги у повному обсязі. Її представники у судовому засіданні наголошували на існуванні ризиків, які можуть призвести до вчинення домашнього насильства, зокрема, що [PERSON] не пройшов програму для кривдників, відносно нього триває розгляд кримінальних проваджень за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 та ч. 2 ст. 286 КК України, розглядаються цивільні справи про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, відповідачем за якими є [PERSON] , наявний висновок експерта-психолога щодо психотравмувального впливу обставин, що склались на стан здоров`я [PERSON] , а відтак строк дії обмежувального припису слід продовжити. Представник [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви, зазначив, що ця заява є способом тиску на його довірителя за допомогою законодавства, позаяк з лютого 2021 року [PERSON] проживає в іншому місті, а також підтримав письмові пояснення, що містяться в матеріалах справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.05.2021 року задоволено заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису в її інтересах та інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.42-47). Між тим, постановою Дніпровського апеляційного суду від 08.09.2021 року вказане вище рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.05.2021 року було скасовано та ухвалено нове, яким заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису було задоволено частково, а саме видано обмежувальний припис, яким протягом шести місяців, а саме з 31 травня 2021 року по 30 листопада 2021 року було: обмежено спілкування [PERSON] з постраждалими дітьми - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; заборонено [PERSON] наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання [PERSON] та малолітніх дітей за адресою: [ADDRESS] , місця навчання малолітнього [PERSON] , [INFO] , а саме: КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №261» комбінованого типу» КМР, розташованого за адресою: Кривий Ріг, вул. Спаська, 6-а, місця навчання малолітнього [PERSON] , [INFO] , а саме: КЗШ І-ІІІ ступенів №21 КМР, розташованої за адресою: вул. Спаська, 8А та місця частого відвідування [PERSON] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (адреса проживання матері заявниці); заборонено [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонено [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] особою або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (а.с.48-60). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як убачається з вище викладеного, строк дії вказаного обмежувального припису закінчився 30 листопада 2021 року, однак у [PERSON] і надалі наявний страх, що [PERSON] продовжить вчиняти щодо неї домашнє насильство фізичної та психологічної форми, свідками якого знову будуть діти, наявність при цьому кримінальних проваджень за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 та ч. 2 ст. 286 КК України, цивільних справ про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів тільки підвищує ризик того, що вона та її діти можуть знову зазнати домашнього насильства, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з даною заявою. Згідно ч. 1 ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитися за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників й умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, суд, дослідивши долучені заявником в обґрунтування заявлених вимог докази, встановив, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження наявності ризиків щодо повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства, зокрема, доказів того, що останнім якимось чином порушувались заборони та обмеження встановлені судовим рішенням, доказів того, що він продовжив свою протиправну поведінку у відношенні до [PERSON] після спливу строку дії обмежувального припису, тощо. Між тим, у поданій заяві навпаки зазначено, що [PERSON] з часу винесення у відношенні нього обмежувального припису не вчиняв фактів домашнього насильства. Разом з тим, суд також зауважує, що докази, які були долучені заявником в обґрунтування вимог щодо продовження обмежувального припису є тотожніми з тими, які були долучені заявником до її заяви про видачу обмежувального припису, інших доказів при цьому надано не було. Посилання заявника в якості існування ризиків продовження [PERSON] вчинення домашнього насильства на наявність у відношенні нього кримінального провадження, суд не приймає до уваги, оскільки події, які слугували підставою для порушення кримінального провадження мали місце до ухвалення судом рішення про видачу обмежувального припису, а наявність кримінального провадження, на думку суду, навпаки є стримуючим фактором з метою не погіршення свого процесуального становища. Разом з тим, суд також не приймає до уваги посилання заявника в якості існування ризиків продовження [PERSON] вчинення домашнього насильства на наявність цивільних справ, в яких він є відповідачем, щодо визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, позаяк їх наявність доводить лише існування між їх учасниками невирішених питань щодо утримання спільних дітей. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що беззаперечних доказів на підтвердження продовження вчинення домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявник не надала, а тому підстав вважати, що наявні ризики щодо повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства відсутні, а відтак і відсутні підстави для продовження обмежувального припису. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати пов`язані із розглядом справи суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed