Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 01 червня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-26010-010613 на умовах поворотності, платності, строковості на суму 7119,77 грн. з кінцевим строком погашення до 31.05.2015 року. 27.04.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 410/К, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступило на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за договором № 001-26010-010613 від 01.06.2013 року, укладеним між банком та [PERSON] . Прострочена заборгованість за цим кредитним договором становить станом на 14.05.2021 року 9938,49 грн. і складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту 6339,89 грн., заборгованості за простроченими відсотками за кредитом 794,811 грн., 3 % річних 563,29 грн., інфляційних втрат 1240,50 грн. Просить суд стягнути вказану вище заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою від 27.07.2021 року прийнято справу до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 21 жовтня 2021 року по справі було ухвалено заочне рішення. Ухвалою від 02 грудня 2021 року вказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач надав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав заяву про розгляд справи в його відсутності, а також відзив на позовну заяву у якому заперечував проти його задоволення, просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог та зазначив, що надані позивачем докази на підтвердження заявлених позовних вимог є неналежними. Крім того, при укладенні договору відступлення прав грошової вимоги йому не було направлено повідомлення про відступлення прав грошової вимоги, як це передбачено ЦПК. Зазначив, що позивач звернувся до суду з позовом поза встановленими законом межами строків визначеними ЦК України, з наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову та застосувати строк позовної давності. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 червня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-26010-010613, відповідно до умов якого останньому надано споживчий кредит у розмірі 7119,77 грн. на придбання товарів, визначених у ч. 6 договору, на оплату комісії банку за надання кредиту, визначеної у п. 2.6 ч. 2 цього договору та комісії за надання довідки про відсутність кредитної заборгованості, визначеної в п. 2.9 ч. 2 договору. За умовами вказаного кредитного договору відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 7119,77 грн., строком на 24 місяці, зі сплатою щомісячного платежу по кредиту у розмірі 372,00 грн., фіксованої відсоткової ставки 0,01 % річних за користування кредитними коштами. 27 квітня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір № 410/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого позивач набув право вимоги, зокрема, і за вищевказаним кредитним договором. З наявного у матеріалах справи витягу з Реєстру передачі Прав Вимоги до вищевказаного договору про відступлення прав вимоги вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором, укладеним 01 червня 2013 з ПАТ «Дельта Банк», на момент відступлення права вимоги становить 8134,70 грн. та складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту 6339,89 грн., заборгованості за простроченими відсотками за кредитом 1794,81 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) та ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч.ч. 1 та 2 ст.1054ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем [PERSON] кредитні кошти у добровільному порядку первинному кредитору ПАТ «Дельта Банк» не повернуті, позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна» як новий кредитор, який отримав право вимоги до відповідача за договором про відступлення прав вимоги, має право вимагати виконання боржником обов`язку з погашення заборгованості за кредитним договором, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, те, що відповідачем не спростовано розмір використаних кредитних коштів, нарахованих відсотків за користування кредитом та розрахованих позивачем сум заборгованості по 3 % річних та інфляційних втратах, а його заперечення у відзиві на позов лише зводяться до незгоди із пред`явленими позовними вимогами, та не спростовують того факту, що він не отримував кредитні кошти та своєчасно їх не повернув кредитору, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. В свою чергу, відповідач [PERSON] подав заяву про застосування строків позовної давності. За змістом статей 256-258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). З аналізу норм ЦК України вбачається, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частин 3, 4 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. З кредитного договору вбачається, що кінцевий строк погашення кредиту - 31 травня 2015 року. Договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем ТОВ «Росвен Інвест Україна» 27 квітня 2018 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна» направив позов на адресу суду поштою 19 травня 2021, тобто після спливу трирічного строку як з часу закінчення терміну виконання кредитного зобов`язання, так і з часу укладення договору про відступлення прав вимоги, за яким набув право вимоги і за вказаним кредитним договором, тобто з моменту, коли довідався про порушення свого права. При цьому, позивачем не надано суду доказів, які б вказували на переривання строку позовної давності, заяв про поновлення позовної давності й доказів існування поважних причин пропуску строку звернення до суду. Суду також не надано доказів існування домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності. Враховуючи те, що позовні вимоги є обґрунтованими, тобто дійсно було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду, однак останнім було пропущено строк позовної давності, відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Судові витрати у справі, понесені позивачем покладаються на останнього.

Outcome: dismissed