Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

представник позивача Дорошенко К.В. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в якій просить стягнути солідарно зі співвідповідачів на користь позивача заборгованість по оплаті за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за період 01.09.2017 по 28.02.2021 у сумі 20056,75 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що відповідачі є споживачами послуг, які Концерн «Міські теплові мережі» надає у квартиру [ADDRESS] . Позивачем за вказаною адресою за період з 01.09.2017 по 28.02.2021 було надано послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) на загальну суму 57124,66 гривень. Відповідачами за вказаний період нарахування сплачувались частково - в сумі 37067,91 гривень, а тому заборгованість за вказаний період становить 20056,75 гривень. Співвідповідачі відзиви на позов не подали. Ухвалою від 06.07.2021 відкрите провадження по справі, розгляд справи призначений у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. У зв`язку з неналежним повідомленням співвідповідачів про розгляд справи ухвалою від 20.10.2021 розгляд справи було призначено у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримав. Проти заочного вирішення справи не заперечує. Співвідповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що співвідповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиви, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки позивача на ім`я [PERSON] «Міські теплові мережі» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] як на особу, яка є споживачем послуг, які за адресою: [ADDRESS] надає Концерн «МТМ». Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 06.07.2021 відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розрахунку суми боргу заборгованість співвідповідачів перед позивачем за надані послуги за період 01.09.2017 по 28.02.2021 становить 20056,75 гривень. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У статті 1 Закону № 1875-IV зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Аналогічні норми містить стаття 1 Закону № 2189-VIII. Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно зі статтями 13 Закону № 1875-IV, 5 Закону № 2189-VIII позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно зі статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Відповідно до статей 67, 68 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у встановлені строки. Відповідно до статті 162 ЖК УРСР та частини третьої статті 815 ЦК України наймач зобов`язаний самостійно та своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV, пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , за яким проводились нарахування. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховний Суд України по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013 року, відповідно до якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Свої зобов`язання щодо надання комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, позивач виконує в повному обсязі, що не було спростовано співвідповідачами. Співвідповідачі, у свою чергу, порушили свої зобов`язання та своєчасно не вносили оплату за спожиті комунальні послуги, у зв`язку з чим станом на 01.03.2021 мають заборгованість у сумі 20056,75 гривень. Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 2189-VIII дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов необхідно задовольнити повністю. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто зі співвідповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2270 гривень в рівних частках - по 756,67 гривень з кожного.

Outcome: approved