Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» звернулося з позовом до [PERSON] у якому просило суд стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №2008539505 від 1.04.2014р. у розмірі 2977,06 грн. та судові витрати. Представник позивача просив розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити у зв`язку з пропуском загальної позовної давності. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 1.04.2014р. між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2008539505 на виконання якого останній отримав 29805 грн. зі строком повернення кредиту до 1.04.2016р. Згідно договору факторингу від 13.06.2016р. ПАТ «ОТП Банк» передало ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» право вимоги, зокрема, за кредитним договором №2008539505 від 1.04.2014р. укладеним з Русовим. 29.01.2019р. ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» передало позивачу право вимоги, зокрема, за кредитним договором №2008539505 від 1.04.2014р. укладеним з [PERSON] . Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за зазначеним кредитним Договором у відповідача виникла заборгованість на суму 2977,06 грн., яка підтверджується відповідними розрахунками позивача. Однак, стороною відповідача заявлено вимогу про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Суд вважає, що у цих правовідносинах слід застосовувати положення закону про загальний строк позовної давності тривалістю у 3 роки. Як встановлено в ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому, за змістом норми ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так згідно поданого позивачем Договору кредиту, кінцевим терміном повернення кредиту є 1.04.2016 року (п.1.1 Кредитного Договору). Позивач до суду з позовними вимогами звернувся тільки 14.07.2021 року, тобто після спливу трирічного строку. Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості пред`явлені позивачем з пропуском трирічного строку позовної давності. При цьому, позивачем не надано доказів, які б вказували на переривання строку позовної давності, заяв про поновлення позовної давності суду й доказів існування поважних причин пропуску строку звернення до суду. Не здобуто судом також і доказів існування домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду в справі 6-2891цс16 від 08.11.2017 року. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed