Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомості та визнання права власності посилаючись на те, що 20.05.2020 року між ним та Агрофірмою «Хлібороб» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю було укладено договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості, а саме комори зернової Ѕ частини В1, що знаходиться в с. Кобринова Гребля Тальнівського (нині Звенигородського) району Черкаської області. Після укладення даного договору позивач оплатив вартість придбаного майна та став користуватись придбаною нерухомістю, однак продавець відмовився від подальшої його реєстрації в нотаріальній конторі. Оскільки відповідач не хоче нотаріально посвідчити даний договір, то позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 03.12.2021 року постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь. Відзив на позовну заяву у строк, вказаний в ухвалі суді від 03.12.2021 року до суду не надійшов. Також від сторін не надійшло клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, тому відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу №ХБ-2005 від 20.05.2020 р. продавець Агрофірма «Хлібороб» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю в особі директора Лопатинського С.В. продало, а покупець [PERSON] придбав об`єкт нерухомості - комора зернова Ѕ частини В1. Вартість майна 42 000 грн. Згідно видаткової накладної №464 від 18.06.2020 р. [PERSON] оплатив кошти в сумі 42000 грн. на розрахунковий рахунок Агрофірми «Хлібороб» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю за договором купівлі-продажу №ХБ-2005 від 20.05.20. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення,ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року № 3 (з наступними змінами) „Про судову практику про визнання угод недійсними" якщо нотаріально не посвідчена угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі визнати таку угоду дійсною. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до уваги наведені норми права, суд вважає достовірно встановленим факт укладання між сторонами договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості, а тому порушене право позивача внаслідок невиконання відповідачем обов`язку щодо його нотаріального посвідчення таким, що підлягає захисту. На підставі ст. 220, 328 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику про визнання угод недійсними",

Outcome: approved