Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Куцаковського про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за час прострочення виконання грошового зобов`язання, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вироком Комсомосльського районного суду м.Херсона від 23.10.2013 року в справі № 667/2491/13-к стягнуто з [PERSON] на її користь на її користь моральну шкоду у розмірі 100\~000,00 грн. Вирок набрав законної сили 30.11.2015 року. На виконання рішення Комсомольским районним судом м.Херсона видано виконавчий лист № 667/2491/13-к. До теперішнього часу відповідач не сплатив заборгованість за виконавчим документом. Згідно зі\~ст. 549 ЦК України\~пеня може нараховуватися на суму невиконаного або неналежно виконаного всього грошового зобов`язання, а тому пеня за період з 15.12.2015 року по 07.10.2020 року становить 146\~590,74 грн. Відповідно до ст.625 ЦК України\~\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три\~проценти\~річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений\~договором\~або законом. Тому, з боржника підлягають стягненню 3% річних від суми боргу 100\~000,00 грн. за період з 15.12.2015 року по 07.06.2020 року в сумі 14\~443,00 грн. За змістом\~ст.1 Закону України від 03.07.1991року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення»\~індекс інфляції(індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Отже, індексація від суми боргу 100\~000, 00 грн. складає 47\~340, 00 грн.(сукупний індекс інфляції 147, 34 ). На підставі викладеного, ст. ст.\~509, 526,\~599,\~611,\~612, 625 ЦК України\~позивач просила стягнути на її користь з [PERSON] грошові кошти у розмірі 208\~373,74 . Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 02.07.2020 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно\~ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1\~ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Згідно із п.3 ч.2\~ЦК України\~однією з підстав виникнення зобов`язань є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з\~ч.5 ст.11 ЦК України\~у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина 1); боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2). Відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням, що узгоджується з правовою позицією висловленою колегією суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113 цс-14. Стаття 625 ЦК України\~визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. (постанова ВП ВС від 16.05.2018 № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова ВП ВС від 19.06.2019 № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанова КГС ВС від 11.04.2019 № 910/6543/18). Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Як вбачається із матеріалів справи, вироком Комсомольского районного суду м.Херсона від 23.10.2019 року, який залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 30.11.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2\~ст. 286 КК\~та задоволено цивільний позов позивача [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, яким стягнуто з останнього на користь позивача моральну шкоду у розмірі 100\~000, 00 грн. Вирок набрав законної сили 30.11.2015 року. На виконання рішення Комсомольским районним судом м.Херсона видано виконавчий лист № 667/2491/13-к. 05.09.2019 року Суворовським ВДВС у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 59969557. Згідно відповіді Суворовського відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) від 30.11.2021 року, боржником [PERSON] рішення суду не виконується, жодних коштів не надходило. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року за справою № 686/21962/15-ц погодилась з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, згідно з яким відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, суд вважає, що невиконанням відповідачем [PERSON] рішення суду в частині відшкодування завданої позивачу [PERSON] шкоди, порушуються права останньої на своєчасну, належну та справедливу компенсацію завданої шкоди, а тому суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача. Судом встановлено, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем за виконавчим листом становить 100\~000,00 грн. Суд погоджується із розрахунком заборгованості позивача, оскільки він є обґрунтованим, його розмір підтверджений належними та допустими доказами, а відповідач, на виконання свого процесуального обов`язку, не надав належних і неспростовних доказів на спростування доводів позивача. З урахуванням викладеного позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення 3 відсотків річних у розмірі 14 443 грн. та інфляційних втрат 47\~340,00 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення пені за невиконання зобов`язання, покладеного на відповідача вироком суду за період з 15.12.2015 року по 07.06.2020 року в сумі 146\~590,74 грн. суд виходить із того, що згідно з ч.3\~ст. 549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною третьою\~статті 551 ЦК України\~встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з частиною третьою\~ст. 2 ЦПК України\~основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність. Тому\~\~положення частини третьої\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015року у справі №6-1120цс15 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19), які суд відповідно до ч.4ст.263 ЦПК України\~враховує при виборі та застосуванні норми права у спірних правовідносинах Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 146\~590,74 грн., що перевищує суму простроченого зобов`язання, не є такою, яка б відповідала принципу справедливому розгляду і вирішенню справи та пропорційності у цивільному судочинстві, тому суд вважає можливим зменшити розмір неустойки з 146\~590,74 грн. до 100 000,00грн. Враховуючи, що позивачу відстрочено сплату судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про Судовий збір» до винесення рішення суду, відтак, відповідно до положеньст.141\~ЦПК України судовий збір за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача\~ [PERSON] пропорційно до розміру задоволених вимог в дохід держави. Відповідно до ч. ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Станом на день розгляду справи, позивачем не надано суду доказів понесених витрат на правову допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. На підставі викладеного, ст.ст.\~15,16,\~551,553,549,\~625,\~1046 -1050 ЦК України,

Outcome: partial