Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Відповідно до ст. ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до копії заяви № 99712185 від 07.09.2012 року та Умов надання та обслуговування кредитів, [PERSON] уклала з Публічним акціонерним товариством «Банк Руский Стандарт» кредитний договір № 99712185, відповідно до якого отримала кредит в сумі 19980,00 грн.; строк кредиту: 1096 днів, з 07.09.2012 по 07.09.2015; розмір процентної ставки за кредитом: 0,01% річних; сукупна вартість кредиту: 61,95% річних; комісійна винагорода за РО щомісячно: 665,34 грн. Погашення кредиту здійснюється згідно графіку платежів, який є додатком до договору № 99712185 від 07.09.2012. Відповідно до копії Рішення Єдиного акціонера Публічного акціонерного товариства «Банк Руский Стандарт» від 19 серпня 2014 року, копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Акціонерне товариство «Банк форвард» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк Руский Стандарт». Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 29.07.2021 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3416, згідно з яким стягнуто на користь АТ «Банк Форвард», який є правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт» заборгованість, що виникла по кредитному договору № 99712185 від 07.09.2012 року в сумі 51784,15 грн. У тексті виконавчого напису вказано, що боржником за Кредитним договором є [PERSON] . Боржником допущено прострочення платежів. Сума заборгованості проводиться за період з 18.05.2019 року по 16.08.2019 року та складається з: заборгованість за сумою кредиту - 35213,22 грн.; заборгованість за процентами - 15370,93 грн.; плата за пропуск мінімальних платежів - 1200,00 грн. Також, з боржника на користь стягувача підлягає стягненню сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису у розмірі 1100,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, якою є [PERSON] , на користь АТ «Банк Форвард» складає 52884,15 грн. АТ «Банк Форвард» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни з письмовою заявою про вчинення виконавчого напису (вих. 17/1-467/2/224 від 29.07.2021) щодо боржника [PERSON] , загальна сума заборгованості за кредитним договором № 99712185 від 07.09.2012 року складає 51784,15 грн. До своєї заяви АТ «Банк Форвард» додав: кредитний договір № 99712185 від 07.09.2012 року з додатками; виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; документи стягувача та представника стягувача за довіреністю; Рішення Єдиного Акціонера про зміну найменування Банку від 19.08.2014 року; Рішення Єдиного Акціонера про зміну найменування Банку № 3 від 24.07.2018 року. Відповідно до Виписки з рахунка № [NUMBER] у валюті гривня (980), відкритого в АТ «Банк Форвард» 15.01.2013 року на ім`я [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором 103323080 від 15.01.2013 згідно Блоку 1 та 2 до Заяви оферти № 99712185 від 07.09.2012 року, заборгованість станом на 29.07.2021 року складає 51784,15 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 35213,22 грн.; заборгованість за процентами - 15370,93 грн.; плата за пропуск мінімальних платежів - 1200,00 грн. АТ «Банк Форвард» повідомляє, що станом на 29.07.2021 року заборгованість боржника не погашена. В матеріалах нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису, наявна копія письмової вимоги про погашення заборгованості спрямованої на адресу [PERSON] , однак докази про направлення даної вимоги [PERSON] (реєстр вихідної кореспонденції, поштової квитанції), так само як і підтвердження отримання даної вимоги боржником, суду не надано. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко Аллою Вікторівною винесено постанову від 20.08.2021 року про відкриття виконавчого провадження (ВП № 66591015) за виконавчим написом № 3416 виданого 29.07.2021 року приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» загальну суму заборгованості в розмірі 52884,15 грн. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року за №1172, а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595. Відповідно до положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктами 2.1, 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. За змістом п. п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. За змістом постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, з системного аналізу вказаних вище норм законодавства вбачається, що безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. При цьому, в даному випадку виниклу заборгованість не можна вважати безспірною на час вчинення виконавчого напису нотаріуса (29.07.2021 року), так як суду не надано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] отримала від Банку письмову вимогу про дострокове погашення кредиту. Аналізуючи наведені норми чинного законодавства України в сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку не підтверджено належними доказами надсилання на адресу боржника саме вимоги про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором. Крім цього, позивач не визнає заборгованість, а повідомлення про порушення основного зобов`язання він не отримував. Таким чином, документи, що подані нотаріусу не можливо вважати безспірними. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку виконавчий напис нотаріуса також слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Згідно до ст. 133 ЦПУК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 908 грн. 00 коп., та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн. 00 коп., що підтверджується квитанціями, а відтак у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 1362 грн. 00 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесенні останнім судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6500,00 грн., що підтверджується копією Договору № 3 про надання правничої (правової) допомоги від 01.09.2021 року, Актом прийому-передачі виконаних робіт від 08.09.2021 року до договору № 3 про надання правничої (правової) допомоги від 01.09.2021 року, копією квитанції АТ КБ «Приватбанк» на суму 6500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved