Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

13 грудня 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить: визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та втрати права реєстрації за цією ж адресою. Позов мотивований тим, що позивач є власником кв. [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі (сестра та її повнолітні діти), але не проживають в ній. Комунальні послуги нараховуються на трьох осіб і позивач не має змоги сплачувати за осіб, які там не проживають. Тому позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою від 15 грудня 2021 року зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримує та просить задовольнити. Відповідачі надіслали до суду заяви, в яких просив проводити розгляд справи без їх участі, позов визнають. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.08.2008 № 2-5357/2008. Статтею 55 Конституції України гарантується судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя і зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України визначено, що власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з відомостями про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку №23071-000522511-037-08 від 29.09.2021, за адресою [ADDRESS] зареєстровано місце проживання осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Акту про не проживання осіб за місцем реєстрації від 07 грудня 2021, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не проживають за місцем реєстрації більше двох років. Вказаний акт підписано мешканцями будинку [ADDRESS] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про зміну імені Серія [NUMBER] , виданого 27 грудня 2017 року, [PERSON] змінила ім`я на « [PERSON] ». Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі йог відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки між позивачем та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останні більше одного року не проживають та не користуються житлом за місцем реєстрації проживання, суд вважає, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням. При визнанні судом осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, юридичним наслідком є зняття таких осіб з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла. Таким чином, не існує необхідності ще й вирішувати вимогу про зняття з реєстрації. Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 465/2559/14-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 2/0808/1282/2012, Верховного Суду від 22 грудня 2021 року в справі № 947/14605/20 (провадження № 61-15889св21).

Outcome: approved