Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

24 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області, із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1003, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишити на виховання матері. Позивач у позовній заяві просить суд шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось. Останнім часом стосунки сторін почали псуватися. З`ясувалося що у сторін різні погляди на життя, духовні та моральні цінності. Між сторонами стали виникати сварки по всім життєвим питанням, які стали причиною повного непорозуміння та негативного ставлення один до одного. Внаслідок взаємонепорозуміння сторони на протязі всього подружнього життя не підтримують подружніх стосунків, давно проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Неодноразові спроби порозумітися та зберегти сім`ю позитивних результатів не дали і позивач переконався, що поновлення сімейних стосунків неможливе. Сім`ю не має можливості зберегти. Вважає, що сім`я існує лише формально і розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам сторін, так і інтересам дитини. Строку на примирення просить не давати. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем. 24.09.2021 року до суду надійшла заява відповідача, в якій вона проти задоволення позову не заперечує, просить суд розглянути справу за її відсутністю. 24.09.2021 року до суду надійшла заява позивача, в якій він просить суд провести судове засідання без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.11.2021 року вказану цивільну\~справу прийнято до свого провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 14.01.2022 року. 14.01.2021 року до суду надійшла заява позивача, в якій він просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання 14.01.2022 року учасники процесу не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином про дату, час та місце судового засідання, а відповідач в тому числі і на офіційному сайті суду, та враховуючи наявні заяви сторін, суд вирішив провести розгляд справи. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі з 24.06.2015 року, шлюб зареєстровано відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у Київському\~районі реєстраційної\~служби Одеського\~міського управління\~юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1003 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 24.06.2015 року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що видано свідоцтво про народження, відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис за № 11725 від 17.10.2015 року. Дослідивши матеріали справи, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть. Шлюб\~- це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу\~одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу, у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб, одного з подружжя неможливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. За\~ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається з заяви учасників процесу, зазначеної вільної згоди між сторонами по справі немає. Відповідно до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі\~ст.\~112\~СК України\~суд\~постановляє рішення\~про розірвання\~шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечило б\~інтересам одного\~з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що шлюб носить формальний характер, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved