Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, в якому зазначив, що [INFO] померла\~його мати\~ [PERSON] ,\~після її\~смерті залишилося\~спадкове майно\~у вигляді земельної ділянки площею 5,48 га, яка була передана їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Селидівської міської ради, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ДН №060401, виданого 23.07.2001 року. При житті мати позивача [PERSON] склала заповіт від 18.01.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Селидівського нотаріального міського нотаріального округу Донецької області Нечипоренко Т.І., що вищезазначену земельну ділянку заповідає позивачу. Позивач опікувався, доглядав, лікував мати [PERSON] , та проживав разом з нею, оскільки вона була похилого віку та не могла самостійно доглядати за собою. Він та померла мати були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, але не були зареєстровані за одним місцем проживання. Таким чином, спадщину позивач прийняв своєчасно шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем. Постановою приватного нотаріуса Селидівського нотаріального міського нотаріального округу Донецької області Климовою О.В. від 18.11.2021 року позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не надано документів на спадкове майно. У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В подальшому позивачем уточнено позовні вимоги, просить суд встановити факт постійного проживання його на час відкриття спадщини з грудня 2006 року по 28.01.2012 року разом із своєю матір`ю [PERSON] , померлою [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; визнати за ним право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1413800000:02:000:0004, площею 5,48 га, в порядку спадкування за заповітом, після смерті спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12.02.2021 року цивільну справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд у зазначеній справі. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, надали суду заяви, в яких просять суду слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача Селидівської міської ради в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та рішення прийняти на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її батьком, а померла [PERSON] є її бабусею. Батько [PERSON] доглядав за своєю матір`ю [PERSON] та мешкав разом з нею по день її смерті по [ADDRESS] , оскільки вона була хвора. У них був один бюджет та вони спільно вели господарство. Їй достовірно відомо, що [PERSON] володіла за життя земельною ділянкою, яка розташована Донецька область, Селидівська міська рада. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є невісткою [PERSON] . В шлюбі з [PERSON] вона перебуває з 07.10.2011 року. Померла [PERSON] є бабусею її чоловіка по лінії батька [PERSON] . Вони приїжджали, знайомились з п бабусею [PERSON] . Батько її чоловіка мешкав разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] по день її смерті січень 2012 року. Вони вели спільне господарство та у них був спільний бюджет. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 29.03.1965 року, [PERSON] (рос.мова) та [PERSON] (рос.мова) зареєстрували шлюб 24.05.1941 року, після реєстрації шлюбу « [PERSON] » присвоєно прізвище « [PERSON] », актовий запис 4. Згідно копії державного акту про право приватної власності на землю серії III-ДН № 060401, виданого на підставі рішення виконкому Селидівської міської ради від 13.06.2001 року № 212/1, земельна ділянка площею 5,48 га, яка розташована на території Селидівської міської ради, для ведення товарно сільськогосподарського виробництва надана [PERSON] . Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12939. Згідно витягу з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру серії ААА № 111560 від 16.01.2006 року, земельна ділянка площею 5,48, яка видана на підставі рішення виконкому Селидівської міської ради від 13.06.2001 р. за № 212/1, належить [PERSON] на праві особистої власності Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 30.01.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено актовий запис № 32. Відповідно до заповіту від 18.01.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського нотаріального міського нотаріального округу Донецької області Нечипоренко Т.І., зареєстрованого в реєстрі № 78, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого належну її на праві особистої власності земельну ділянку площею 5,48, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Селидівської міської ради, (згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії III-ДН № 060401, виданого 23.07.01 року Селидівською міською радою на підставі рішення виконкому Селидівської міської ради від 13.06.01 року за № 212/1), заповідає [PERSON] , 1958 року народження. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.08.1958 року, [PERSON] народився [INFO] його батьками є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 61. Як вбачається зі спадкової справи № 73/2020, заведеної приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Климовою О.В., після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з заявою про прийняття спадщини від 16.11.2020 року до нотаріальної контори звернувся [PERSON] . Згідно заяви № 163 від 16.11.2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу Климовій О.В. з приводу прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу Климовою О.В. від 17.08.2021 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,48 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки не надано документів (оригінал) на спадкове майно. Відповідно до п. 5 ч. 1ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім`єю. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджується відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт постійного проживання позивача [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] з грудня 2006 року по день смерті останньої [INFO] , тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, судом встановлено наступне. Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Стаття 1261\~ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~Статтею 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 392\~ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.\~1268\~ч.5\~ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв`язку з тим, що відсутні необхідні правовстановлюючі документи, право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Аналізуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за заповітом, до складу якої входить нерухоме майно, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню в порядку ст. 1216, ст. 1217, п.1 ч. 2, абз .2 ст.16 ЦК України, так як способами захисту цивільних прав та інтересів може бути шляхом визнання права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved