Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

20.01.2022 [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи, зазначивши, що вона є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] в смт. Войковський Амвросіївського району Донецької області внаслідок COVID-19. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому заявник не має можливості отримати заборгованість по пенсії після смерті батька. Заявник у судове засідання не з`явилася, в письмовій заяві просить розглядати справу без її участі, заяву підтримує повністю та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Балаклійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. З матеріалів справи вбачається, що заявниця [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою : [ADDRESS] (а.с.2,3). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Амвросіївським райРАЦС Донецької області 28.10.1971 батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища та копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.10.2009 вбачається зміна прізвища [PERSON] після реєстрації шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] » згідно актового запису №106 від 22.06.1991 (а.с.13), а в подальшому з « [PERSON] » на « [PERSON] » згідно актового запису №215 від 09.10.2009 (а.с.14). Батько заявниці [PERSON] помер [INFO] у віці 77 років в смт. Войковський Амвросіївського району Донецької області, факт смерті відображено в наданих заявником свідоцтві про смерть та довідці для отримання допомоги на поховання, які видані\~органами окупаційної\~влади\~(а.с.5,6). Зазначені документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що\~\~державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Проте, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). З огляду на наведене, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті [PERSON] для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника [PERSON] , суд, як виняток, приймає до уваги надані вищезазначені докази та вважає, що заяву слід задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка настала [INFO] в смт. Войковський Амвросіївського району Донецької області, Україна, що надасть можливість отримати заявником видане державним органом України свідоцтво про смерть, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту.

Outcome: approved