Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач 18 червня 2021 року звернулась до Світловодського міськрайонного суду із позовною заяву про стягнення на її користь з відповідача аліментів за період з 07.03.2020 по 27.06.2020 стаціонарного навчання сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що син позивача та відповідача перебував на стаціонарному навчанні професійно-технічного училища № 36 смт. Новгородка Кіровоградської області в період часу з 02.09.2019 по 27.06.2020. Позивач 17.02.2020 зверталась із аналогічною позовною заявою до суду, але ухвалою суду від 18.02.2020 відмовлено у відкритті провадження з тих підстав, що сину не виповнилось вісімнадцять років і не закінчився строк на який призначено стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Відповідач 02.03.2020 сплатив 32800 грн., з яких: за період навчання сина березень - червень 2020 року 5000 грн., 1000 на день народження сина, 26800 грн. - на навчання сина на 14 місяців у майбутньому. Разом з тим, державним виконавцем 29.02.2020 нараховано суму заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.07.2017 по 29.02.20 в сумі 32793, 56 грн., які відповідач сплатив 02.03.2020 нібито на майбутнє навчання сина. Вважає, що сплачена відповідачем сума коштів була погашенням заборгованості по аліментам, а не, як ним написано в розписці, призначення платежу - кошти на навчання сина. У зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості по аліментам на навчання сина за період з 02.03.2020 по 27.06.2020 з урахуванням несвоєчасної сплати вказаного боргу в сумі 10000 грн. (а.с. 1) Ухвалою суду від 22 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, розгляд справи призначено до першого судового засідання на 29 жовтня 2021 року, яке було відкладено через відсутність доказів належного повідомлення сторін про дату та місце його проведення на 01 грудня 2021 року. Ухвалою суду від 01 грудня 2020 року судовий розгляд відкладено за клопотанням відповідача. 04 січня 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що він сплачував аліменти до повноліття сина, боргу по їх сплаті не має. Позивач не зверталась до нього із вимогою про сплату аліментів на навчання спільного сина. Тому, вважає, що позивачем не доведено обставин, за яких суд має право стягнути аліменти за минулий час. Крім того, зазначає, що позивачем не доведено будь-якими доказами, що борг по сплаті аліментів на навчання сина складає саме 10000 грн. Позивач подала суду письмову заяву про підтримання позовних вимог. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 4) [PERSON] навчався в професійно-технічному училищі № 36 смт. Новгородка з 02 вересня 2019 року по 27 червня 2020 року, що підтверджується відповідною довідкою. (а.с. 3) Згідно розписки від 02 березня 2020 року, [PERSON] сплатив 27 лютого 2020 року стягувачу [PERSON] 32800 грн. на утримання сина [PERSON] з певним призначенням: 5000 грн. - аліменти за березень, квітень, травень, червень 2020 року на період навчання [PERSON] ; 1000 грн. - на подарунок до дня народження сина [INFO] ; 26800 грн. - кошти, призначені на 14 місяців навчання сина в майбутньому, починаючи з моменту навчання. [PERSON] підтвердила факт отримання зазначеної суми грошових коштів 28 лютого 2020 року. (а.с. 7) Відповідно до копії розрахунку державного виконавця по стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за перід з липня 2014 року по 06 березня 2020 року, сума сплачених аліментів складає 161195, 10 грн., заборгованість відсутня. (а.с. 8) Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 03 листопада 2020 року, яке набрало законної сили 02 червня 2021 року, виготовленого з автоматизованої системи документообігу суду, встановлено обставину, що державним виконавцем помилково зараховані кошті в сумі 32800 грн. як погашення боргу по аліментах, оскільки боржник та стягував домовились про розподіл коштів згідно розписки, складеної 02 березня 2020 року. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пред`являючи позов, позивач зазначила, що потребує матеріальної допомоги батька в розмірі 3000 грн. щомісячно, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язанні з навчанням, харчуванням, проживанням у гуртожитку, витрати на проїзд додому. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 12, 49, 64, 81, 89 ЦПК України особа, яка бере участь в справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. При розгляді справи суд виступає незалежним та неупередженим і не віддає перевагу жодній із сторін процесу (вимоги ст. 6 Європейської конвенції, в тому числі і щодо роз`яснення сторонам процесуальних наслідків вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій). Позивач звертаючись до суду із вказаною позовною заявою зазначила про існування боргу по сплаті аліментів за минулий час в сумі 10000 грн., який полягав у сплаті відповідачем заборгованості по аліментах в сумі 32800 грн., а не як зазначено в розписці від 02.03.2020 на навчання сина. Таким чином, на думку позивача, відповідач, як батько дитини, самоусунувся від виконання своїх обов`язків по утриманню повнолітнього сина, що призвело до звернення з вимогами про сплату заборгованості за період березень-червень 2020 року. Позивач наводить свої розрахунки існуючої, на її думку заборгованості, розмір якої визначає як такий, що становить 10000 гривень. Разом з тим, позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження вказаної заборгованості. Також, позивачем не надано докази того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача. У матеріалах справи відсутні і будь-які інші відомості про заборгованість зі сплати аліментів чи рішення на підставі яких вони мали сплачуватися у вказаний період. З огляду на викладене, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрити суд відносить за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed