Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

1. Описова частина 22.07.2021 [PERSON] , в особі свого представника адвоката Гуменюка Олександра Володимировича звернулася до суду з позовом (а.с. 26-28), у якому просить: - визнати п. 6.7 трудового договору укладеного між Професійно-технічним училищем №4 м. Бердичева та [PERSON] , в частині визначення строку його дії до закінчення 2020-2021 навчального року недійсним; - визнати незаконним та скасувати наказ Професійно-технічного училища №4 м. Бердичева № 35-к від 29.06.2021 про звільнення [PERSON] з посади викладача з 30.06.2021 у зв`язку із закінченням строку трудового договору; - поновити [PERSON] на посаді викладача Професійно-технічного училища №4 м. Бердичева, з моменту звільнення на безстроковій основі; - стягнути з Професійно-технічного училища №4 м. Бердичева середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 20211, 00 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовну заяву [PERSON] обґрунтовано тим, що відповідно до наказу № І9-К від 01.09.1998 її було прийнято безстроково на посаду викладача ПТУ №12 м. Бердичева. 18.04.2001 позивачці присвоєно кваліфікаційну категорію «Спеціаліст II категорії»; 19.04.2006 - «Спеціаліст II категорії», а 01.04.2016 - «Спеціаліст вищої категорії» та педагогічне звання «Старший викладач». 01.12.2017 позивачку переведено на посаду майстра виробничого навчання. 06.12.2017 ПТУ № 12 м. Бердичева реорганізовано шляхом приєднання до ПТУ №4 м. Бердичева. Відповідно до наказу № 39 від 30.06.2020, з 01.09.2020 скорочено ставку майстра виробничого навчання. Про майбутнє вивільнення позивачці направлено повідомлення та довідку про вакансію, згідно з якою їй була запропонована посада двірника. Проте вона відмовилась від такої вакансії, оскільки вона не відповідає рівню професії та кваліфікації позивачки. В подальшому відповідно до наказу № 52-К від 31.08.2020, 01.09.2020 [PERSON] з посади майстра виробничого навчання було переведено на посаду викладача на період 2020-2021 навчального року на умовах строкового договору. Тобто відповідачем в односторонньому порядку було змінено істотні умови трудового договору, в частині переведення з безстрокового на строковий договір. Проте зважаючи на перспективу залишитись взагалі без роботи, позивачка всупереч своїм інтересам вимушена була підписати строковий трудовий договір від 31.08.2020. Разом з тим вказує, що п. 6.7 вищевказаного трудового договору погіршує її становище як працівника та дає підстави вважати вказаний договір недійсним. Крім того, позивачка мала надію на щорічне переукладення строкового договору, оскільки характер її наступних робіт у трудових відносинах з відповідачем може бути встановлений на невизначений строк, а вимога строковості, як пояснив їй відповідач носила лише формальний характер. Проте, не дивлячись на вищезазначені обставини, на підставі наказу № 35-к від 29.06.2021 відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України позивачку було звільнено у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору. Посилаючись на ст. 43 Конституції України, статті 23, 9 КЗпП України [PERSON] вважає, що ПТУ №4 м. Бердичева, укладаючи з нею строковий трудовий договір, не дотрималось вимог чинного законодавства. Умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю є недійсними. Тому вважає п. 6.7. трудового договору укладеного між нею та відповідачем недійсним і наказ № 35-к від 29.06.2021 про її звільнення у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України - незаконним. У відзиві на позовну заяву представник відповідача - т.в.о. ПТУ №4 м.Бердичева [PERSON] позовні вимоги не визнав та вказав, що 28.08.2021 позивачкою ініційовано її переведення на умовах строкового трудового договору з посади майстра виробничого навчання на посаду викладача на період 2020-2021 навчального року. Відповідно до наказу № 52-к 31.08.2021 [PERSON] переведено на посаду викладача на період 2020-2021 навчального року. Цього ж дня вона була ознайомлена із наказом, отримала його примірник та підписала строковий трудовий договір про продовження трудових відносин на іншій посаді на нових умовах. За положеннями вказаного договору роботодавець і педагогічний працівник керувалися інтересами працівника щодо укладення вказаного договору у відповідності до ч. 2 ст. 23 КЗпП України. Згідно п. 6.7 договору договір набирає чинності і діє до закінчення 2020-2021 навчального року. Відповідно до наказу № 61 від 29.06.2021, 2020-2021 навчальний рік завершено 30.06.2021, у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору на підставі наказу № 35-к від 29.06.2021 [PERSON] звільнено з посади викладача 30.06.2021, їй виплачено компенсацію за 56 календарних днів невикористаної щорічної основної відпуски, видано трудову книжнику та проведено розрахунок при звільненні. Після звільнення [PERSON] подала скаргу, у зв`язку з чим Управлінням Держпраці у Житомирській області було проведено перевірку, в процесі якої не виявлено жодного порушення виникнення, зміни або припинення трудових відносин або іншого порушення трудового законодавства в призмі трудових відносин училища зі скаржницею. Крім того, у період з 31.08.2020 та до припинення трудових відносин позивачка не зверталась про зміну строкових трудових відносин на безстрокові. Після звільнення заяву про прийняття на роботу - не подавала. Термін дії строкового трудового договору може визначатись як конкретною датою так і датою настання певної події, посилається при цьому на постанову Верховного Суду у справі №266/3163/16-ц від 29.04.2021. Крім того, представник відповідача, посилаючись на статті 228, 233 КЗпПУ вказує, що позивачка звернулась до суду із порушенням строків визначених КЗпПУ щодо позовної вимоги про визнання недійсним п. 6.7 трудового договору від 31.08.2020, укладеного між ПТУ №4 м. Бердичева та [PERSON] . Просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 36-38). Також т.в.о. директора [PERSON] звернувся до суду із окремою заявою про застосування наслідків спливу тримісячного строку позовної давності до позовної вимоги про визнання п. 6.7 трудового договору від 31.08.2020 недійсним (а.с. 78). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою від 27.07.2021 позовну заяву було залишено без руху, позивачці надано строк на усунення недоліків 10 днів, з дня отримання копії ухвали (а.с. 22-23). Ухвалою від 03.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 32). У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги із підстав, наведених у позовній заяві. Позивачка доповнила, що укладення строкового трудового договору адміністрацією ПТУ № 4 мотивовано необхідністю укладення строкового трудового договору із нею як пенсіонеркою за віком було мотивовано вимогами ЗУ «Про повну загальну середню освіту», тоді як цей закон до неї як працівника професійно-технічної освіти не застосовувався. Представник відповідача т.в.о. ПТУ № 4 м. Бердичева [PERSON] у судовому засіданні 18.01.2022 не визнав позовні вимоги із підстав, наведених у відзиві. Пояснив, що по закінченню строкового трудового договору [PERSON] не ініціювалося продовження строку та на початку наступного навчального року вона не зверталася із заявою про працевлаштування. Будь-яких неприязних відносин із [PERSON] , які б слугували підставою для ініціювання звільнення позивачки із його боку не було. Посада майстра групи продавців продовольчих та непродовольчих товарів підлягала скороченню у зв`язку із відсутністю регіонального замовлення на дану спеціальність. [PERSON] було запропоновано посаду викладача за строковим трудовим договором, на що вона погодилася. Укладено строковий трудовий договір, оскільки ним мало бути забезпечено викладачів працею, із урахуванням регіонального замовлення. Лише завдяки тому, що набір студентів на 2020-2021 навчальний рік, було продовжено до жовтня 2021, група кравців була набрана. 2. Мотивувальна частина Релевантні норми права Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже, трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин. Відповідно до ст. 21 КЗпП трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За положеннями статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення. Контракт, у якому передбачено термін дії, який неодноразово переукладався, не вважається таким, що укладений на невизначений строк, оскільки за два місяці до закінчення строку дії контракту за згодою сторін його може бути продовжено або укладено на новий строк. За положеннями статті 32 КЗпПУ переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Фактичні обставини, встановлені судом Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , на підставі наказу № 19-К [PERSON] 01.09.1998 прийнята на посаду викладача на спец. дисципліни взуттєвого виробництва у Професійно-технічне училище № 12 м. Бердичева. Згідно наказу від 01.04.2016 [PERSON] присвоєно кваліфікаційну категорію «Спеціаліст вищої категорії та педагогічне звання «Старший викладач» (а.с. 8-9, 69). Відповідно до наказу від 01.12.2017 № 93-ВК Професійно-технічного училища № 12 м. Бердичева викладача [PERSON] з 01.12.2017 на підставі її заяви переведено на посаду майстра виробничого навчання (а.с. 67). Згідно наказу голови комісії з приєднання [PERSON] від 20.11.2019 Професійно-технічне училище № 12 м. Бердичева реорганізовано шляхом приєднання до Професійно-технічного училища № 4 м. Бердичева (а.с. 8). Відповідно до наказу № 60 від 02.03.2020 т.в.о. директора ПТУ № 4 м. Бердичева [PERSON] на підставі наказу МОН України № 1443 від 20.11.2019 "Про реорганізацію закладів професійної (професійно-технічної) освіти м. Бердичева Житомирської області та у зв`язку з приєднанням до ПТУ № 4 м. Бердичева ПТУ № 12 м. Бердичева 02.03.2020 [PERSON] та [PERSON] призначено майстром в/н групи № 16 "Продавець продовольчих товарів, Продавець непродовольчих товарів" (а.с. 122). На виконання наказу Міністерства освіти і науки від 27.03.2020 № 1/9-179 «Щодо проведення атестації педагогічних працівників у 2021 році, наказом № 47 від 19.05.2021 директора ПТУ № 4 [PERSON] , серед іншого [PERSON] підтверджено відповідність раніше присвоєній кваліфікаційній категорії «спеціаліст вищої категорії» та відповідність раніше присвоєному педагогічному званню «старший викладач» (а.с. 17). Відповідно до наказу № 39-к від 30.06.2020 т.в.о. директора ПТУ№ 4 [PERSON] у зв`язку з невключенням до регіонального замовлення підготовки у Професійно-технічному училищі № 4 м. Бердичева за напрямками - Продавець продовольчих товарів, Продавець непродовольчих товарів, коди професій 5220 ставку 1, 0 майстра виробничого навчання з 01.09.2020 скорочено. У той же день 30.06.2020 [PERSON] з наказом була ознайомлена та отримала його копію, про що свідчить її особистий підпис (а.с.10, 66). 30.06.2020 на виконання вищевказаного наказу № 39-к від 30.06.2020 інспектором з кадрів ПТУ № 4 м. Бердичева відповідно до ст. 49-2 КЗпП України майстра виробничого навчання - [PERSON] попереджено про майбутнє вивільнення по закінченні двох місяців з моменту вручення попередження. У зв`язку з вивільненням [PERSON] запропоновано для працевлаштування наявні у ПТУ № 4 м. Бердичева вакансії, зокрема посаду двірника, від займання якої [PERSON] відмовилась та заперечила проти заходів пов`язаних з майбутнім вивільненням (а.с. 11). 28 серпня 2020 року [PERSON] звернулася із заявою на ім`я директора ПТУ № 4 [PERSON] із проханням перевести її на посаду викладача на умовах строкового трудового договору на період 2020-2021 навчального року, починаючи із 01.09.2020 (а.с.41). 31.08.2020 між [PERSON] та Професійно-технічним училищем № 4 м. Бердичева, було укладено строковий трудовий договір про продовження трудових відносин із [PERSON] на посаді викладача на умовах строкового договору. Відповідно до п.6.7 цей договір набирає чинності з 01.09.2020 і діє до закінчення 2020-2021 навчального року (а.с. 13-14). Наказом замісника директора ПТУ № 4 м. Бердичева [PERSON] , № 52-к від 31.08.2020 майстра виробничого навчання - [PERSON] на підставі її заяви від 28.08.2020, із 01.09.2020 переведено на посаду викладача на період 2020-2021 навчального року на умовах строкового трудового договору (п. 2.1.), про що наявний запис у трудовій книжці позивачки(а.с. 41, 42). Наказом від 29.06.2021 т.в.о. ПТУ № 4 [PERSON] навчальний рік завершено 30.06.2021 (а.с. 47). Наказом № 35-к від 29.06.2021 « т.в.о. директора ПТУ№ 4 м. Бердичева [PERSON] від 30.06.2021, у зв`язку із закінченням строку трудового договору відповідно до п. 2 ст.36 КЗпП України на підставі п. 6.7 строкового трудового договору від 31.08.2020 [PERSON] звільнено з посади викладача (а.с. 15). Зі змісту акта № ЖТ 2168/72/АВ від 02.08.2021 складеного Управлінням держпраці у Житомирській області щодо додержання вимог законодавства у сфері праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю у ПТУ № 4 м. Бердичева вбачається, що за зверненням працівника, в частині законності звільнення у ПТУ № 4 м. Бердичева було проведено інспекційне відвідування, в ході якого на підставі підтверджуючих документів було, серед іншого, встановлено, що [PERSON] була прийнята на посаду майстра виробничого навчання у ПТУ № 4 м. Бердичева шляхом переведення з ПТУ№ 12 м. Бердичева. В подальшому її було переведено на посаду викладача. На підставі наказу № 35-К від 29.06.2021 її було звільнено з посади 30.06.2021 за п. 2 ст. 36 КЗпП України на підстав п. 6.7 строкового трудового договору від 31.08.2020, з яким [PERSON] була ознайомлена під розпис. В день звільнення їй виплачено розрахункові кошти у тому числі і компенсацію за 56 днів невикористаної відпустки. 17.12.2020 [PERSON] проведено виплату щорічної грошової допомоги за сумлінну працю, зразкове виконання посадових обов`язків та активну участь у громадському житті училища в сумі 6462 грн. При звільненні грошова винагорода [PERSON] щорічна грошова допомоги за сумлінну працю, зразкове виконання посадових обов`язків не виплачувалась. Перевіркою не виявлено будь-яких документів, які б надавали право на отримання такої допомоги. Про що в журналі реєстрації перевірок внесено відповідний напис (а.с. 49-60). Згідно акта № ЖТ 0780/71/АВ від 16.03.2021 складеного Управлінням держпраці у Житомирській області щодо додержання вимог законодавства у сфері праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю у ПТУ № 4 м. Бердичева, в училищі з 15.03.2020 по 27.01.2020 діяв штатний розпис, затверджений начальником управління освіти і науки Житомирської обласної державної адміністрації 15.01.2021. В подальшому на підставі листа ПТУ № 4 м. Бердичева за вих. 09-127 від 18.09.2020 Управлінням освіти і науки Житомирської ОДА було надано погодження щодо внесення змін до штатного розпису училища(лист № 2852-5/3-20 від 24.09.2020), які були здійснені на підставі наказу т.в.о. директора ПТУ№ 4 м. Бердичева № 7-К від 28.01.2021. Факту порушення законодавства про працю в частині вивільнення працівників та пропозиції вакантної посади встановлено не було (а.с. 110-111). З листа адресованого [PERSON] . Департаментом освіти і науки Житомирської ОДА від 12.07.2021 вбачається, що її звернення щодо поновлення на раніше займаній посаді та виплаті коштів на оздоровлення від 16.06.2021 розглянуто, повідомлено, що відповідно до статті 24 ЗУ «Про професійну (професійно-технічну) освіту» керівник, серед іншого, приймає на посади та звільняє із посад працівників закладу освіти, затверджує відповідно до кваліфікаційних характеристик їхні посадові обов`язки, формує педагогічний колектив. Директору ПТУ №4 м. Бердичева [PERSON] було наголошено про недопущення порушення трудового законодавства і прав працівників та вказано шляхи вирішення даної ситуації, зокрема забезпечити заявницю робочим місцем відповідно до професійної кваліфікації (а.с. 73). Будучи допитаною у якості свідка [PERSON] пояснила, що у листопаді 2019 року Міністерством освіти і науки України було прийнято рішення про реорганізацію ПТУ № 12, шляхом приєднання його до ПТУ № 4. Головою комісії із питань реорганізації було призначено [PERSON]. Вона на той час виконувала обов`язки директора ПТУ №12. Вона заперечувала проти дій [PERSON] , вважаючи такі дії протиправними. Зокрема, [PERSON] зініціював загальні збори на яких попередив про вивільнення працівників. При цьому не було затверджено Статут, штатний розпис новоствореного ПТУ. У березні 2020 року було скорочено 17 осіб, що складало 39 % від загальної кількості працівників. Вона проти цього заперечувала та вважає, що внаслідком таких її дій щодо неї керівництва її було звільнено. В березні 2020 року її перевели до ПТУ № 4. У липні її попередили про скорочення, запропонувавши посаду двірника, на яку вона не погодилася. На початку навчального року їй запропонували працю викладачем у групі кравців та закрійників. Вона написала відповідну заяву. Потім було видано тарифікацію, де вказано групу та предмет, було складено розклад занять. Після цього, у вересні директор [PERSON] та юрист [PERSON] їй поставили умову, що так як вона пенсіонерка, то із нею має бути укладено строковий трудовий договір. У разі, якщо вона не погодиться їй пригрозили звільненням. Свідків при цій розмові не було. Вона побоюючись звільнення, підписала договір. Це відбулося у середині вересня 2020 року. Вона підписала про ознайомлення із наказом, оскільки побоювалася за своє життя. Укладення нею строкового трудового договору не відповідало її інтересам. Ця посада могла бути безстроковою. Трудові відносини на той час уже тривали. Коли договір закінчися, а це 30 червня 2021 року, її було запрошено до директора, де їй вручили трудову книжку та наказ про її звільнення. При цьому, вона була викладачем не лише у випускних груп, а й в груп першого та другого курсу. Їй не було запропоновано продовжити строк дії договору. Вона перед закінченням строку трудового договору не просила укласти із нею договір на новий строк, оскільки вважала, що буде продовжено автоматично. В подальшому не зверталася із заявами про прийняття на роботу, оскільки вважала, що строковий трудовий договір укладено із порушенням закону. Аналіз доводів сторін, висновки суду Суд не вбачає підстав для визнання недійсним п. 6.7 трудового договору укладеного 31.08.2020 між Професійно-технічним училищем №4 м. Бердичева та [PERSON] , в частині визначення строку його дії до закінчення 2020-2021 навчального року. Як встановлено судом, за заявою [PERSON] від 28.08.2020 про її переведення на посаду викладача за строковим трудовим договором на період 2020-2021, із нею було укладено строковий трудовий договір від 31.08.2020. Доводи позивачки, що вона вимушена була написати цю заяву під тиском, побоюючись, що її звільнять та строковий трудовий договір не відповідає інтересам позивачки, суд відхиляє. Дійсно у зв`язку із скороченням посади майстра виробничого навчання у групі Продавців продовольчих товарів та продавців непродовольчих товарів, посада майстра підлягала скороченню із 01.09.2020 та [PERSON] 30.06.2020 було попереджено про майбутнє вивільнення. На пропозицію адміністрації ПТУ № 4 м. Бердичеві [PERSON] погодилася на її переведення на посаду викладача за строковим трудовим договором, подавши про це відповідачу заяву від 28.08.2020 та уклавши строковий трудовий договір. Доводи позивачки, що про вивільнення попереджено лише її, проте не іншого майстра у групі, яка випускалася та на яку не було набору на наступний навчальний рік [PERSON] доводиться матеріалами справи. Стороною відповідача це пояснюється тим, що [PERSON] , відповідно до її заяви від 20.05.2020 було переведено майстром виробничого навчання в групу кухарів та офіціантів за межами процедури скорочення, під яку об`єктивно підпадала лише [PERSON] і яка не закінчена у зв`язку із її волевиявленням про переведення на посаду викладача за строковим трудовим договором (а.с. 121 -115). Пояснення позивачки як свідка, що заяву про переведення на посаду викладача вона фактично писала в середині вересня 2020 року суперечить змісту її заяви про переведення, строкового трудового договору, наказу про переведення на посаду за строковим трудовим договором та об`єктивно нічим іншим не підтверджено. Позивачка із часу переведення її на посаду викладача, тобто із 01.09.2020 продовжувала працю за строковим трудовим договором до його закінчення. Накази про своє переведення на умовах строкового трудового договору [PERSON] не оскаржила. Також [PERSON] до закінчення дії строкового трудового договору не ініціювала укладення продовження дії строкового трудового договору чи його переукладення на інший строк. Як визначено ст. 23 КЗпПУ підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є випадки, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Продовження трудової діяльності в училищі на умовах строкового трудового договору, а не можливе майбутнє звільнення позивачки, у зв`язку із відсутністю регіонального замовлення на 2020-2021 навчальні роки на спеціальність "Продавці продовольчих товарів Продавці непродовольчих товарів" не могло не відповідати її інтересам. Крім того, таке переведення на посаду викладача за строком трудовим договором позивачкою ініціювалося у її заяві від 28.08.2020. Відповідно до письмового пояснення т.в.о. директора [PERSON] строкові трудові договори в училищі укладені, окрім [PERSON] і з іншими працівниками, в тому числі педагогічними, зайнятість яких перебуває у прямій залежності від результатів щорічного набору учнів. З числа працівників із якими укладено строкові трудові договори четверо людей пенсійного віку (а.с. 94). За положеннями статті 24 Закону «Про професійну (професійно-технічну) освіту» керівник державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти, серед іншого, організовує навчально-виробничий, навчально-виховний процес, забезпечує створення необхідних умов для підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації робітників; приймає на посади та звільняє з посад працівників закладу освіти, затверджує відповідно до кваліфікаційних характеристик їхні посадові обов`язки, формує педагогічний колектив. У суду відсутні підстави вважати, що дії в.о. директора ПТУ № 4 м. Бердичева щодо укладення строкового трудового договору із позивачкою суперечать закону. Укладення такого договору є дискреційними повноваженнями керівника закладу освіти. Посилання сторони позивача на постанову ВС від 25.09.2019 у справі № 375/15008/18 не заслуговують на увагу, оскільки у цій справі інші фактичні обставини. Отже за безпідставністю позовної вимоги, суд відмовляє у позові про визнання недійсним п. 6.7 строкового трудового договору від 31.08.2020 укладеного між Професійно-технічним училищем №4 м. Бердичева та [PERSON] . Суд не наводить аналізу доводів заяви відповідача про застосування наслідків строку пропуску позовної давності за даною вимогою, оскільки наслідки пропуску строку позовної давності можуть бути застосовані судом лише у разі встановлення порушення прав особи, які підлягають захисту. Суд також відмовляє у позові про визнання незаконним та скасування наказу Професійно-технічного училища №4 м. Бердичева № 35-к від 29.06.2021 про звільнення [PERSON] з посади викладача з 30.06.2021 у зв`язку із закінченням строку трудового договору із таких підстав. У пункті 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 статті 23). Тобто у вказаній нормі права передбачено підставу припинення трудового договору, що укладався на певний строк. А саме: у тих випадках, коли трудовий договір укладався до настання певного факту, такий договір вважається укладеним на певний строк. Тому настання обумовленого факту є підставою для припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку. Звільнення у зв`язку із завершенням дії строкового трудового договору по суті, не є розірванням трудового контракту, а є припиненням договору у зв`язку із закінченням строку його дії. У постанові Верховного Суду від 31.07.2020 у справі № 757/34139/18-ц (провадження № 61-6954св19) вказано, що припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України. З огляду на викладене, оскільки строк трудового договору закінчився 30.06.2021, суд вважає, що звільнення [PERSON] на підставі пункті 2 частини першої статті 36 КЗпП України проведено відповідачем з дотриманням трудового законодавства, у зв`язку з чим слід відмовити і в задоволенні її вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Суд не наводить детального аналізу іншим доводам сторін та наявним у справі доказам, оскільки вони не впливають на висновки суду про відмову у задоволенні позову. Розподіл судових витрат Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачки не компенсуються. Судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена за позовну вимогу про поновлення на роботі в розмірі 908 грн підлягає компенсації за рахунок держави, в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed