Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клехо А. Є. перебуває виконавче провадження №67845320 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., реєстраційний номер виконавчого напису 250076 від 29 червня 2021 року. Позивач вважає вищевказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що порушує її права, оскільки він вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, адже обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису про стягнення заборгованості є безспірність такої заборгованості. На переконання позивача заборгованість, вказана у виконавчому написі нотаріуса, не може бути безспірною, оскільки зобов`язальних відносин між нею та відповідачем не існує, вона не укладала договорів з ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та не отримувала кредитних коштів. Також позивач зазначає, що вона не отримувала повідомлення чи письмової вимоги від відповідача про погашення заборгованості. Разом з тим, відповідно до ухвали Господарського суду Волинської області від 04.02.2021 року провадження у справі № 903/885/20 про неплатоспроможність боржника фізичної особи [PERSON] закрите; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк, уважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. У вищевказаній ухвалі суду зазначено, що по справі № 903/885/20 не надійшло жодної кредиторської заяви з грошовими вимогами до боржника [PERSON] . Позивач просить відмовити в позові з посиланням на ті обставини, що відповідачем, як конкурсним кредитором, не було заявлено майнових вимог в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк після відкриття провадження у справі Господарським судом Волинської області за її заявою про неплатоспроможність боржника фізичної особи, у зв`язку з чим вимоги ТОВ «Європейська кредитна група» вважаються погашеними. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. (зареєстрований в реєстрі за №250076) від 29.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованості за кредитним договором в розмірі 18280 грн, а також стягнути понесені у справі судові витрати. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 23 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача Деркач Д. В. в судове засідання не з`явився, 20 січня 2022 року надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського районного нотаріального округу Остапенко Є. М. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України) оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд доходить висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що предметом спору, що виник між сторонами, є виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. реєстраційний номер №250076 від 29 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості в сумі 18280 гривень. Судом встановлено, що 29 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. на підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №250076 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості в сумі 18280 гривень. Також встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Клехо А. Є. постановою від 09 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження №67845320 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. Так, за приписами ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства Юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів У країни. Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. З врахуванням того, що представник відповідача в судове засідання не з`явився та не подав суду відзив на позовну заяву, матеріали справи не містять доказів про направлення боржнику письмової вимоги про усунення порушень, тоді як позивач вказує, що вона не перебуває у договірних стосунках з відповідачем, природа боргу за оскаржуваним виконавчим написом нотаріуса їй невідома, жодних повідомлень про наявність заборгованості вона попередньо не отримувала. Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні такого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Суд також враховує, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин", а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: "Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття". Разом з цим суд враховує також наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Господарського суду Волинської області перебувала справа № 903/885/20 за заявою позивача [PERSON] про неплатоспроможність боржника фізичної особи. Умови та порядок відновлення платоспроможності фізичної особи з метою задоволення вимог кредиторів визначено Кодексом України з процедур банкрутства. Як убачається з матеріалів справи ухвалою Господарського суду Волинської області від 10.12.2021 року по справі № 903/885/20 було відкрите провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] ( [ADDRESS] ; ідентифікаційний номер: [NUMBER] ); 11 грудня 2020 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] , з гідно з яким зазначено строк подання заяв кредиторів до боржника: протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі. Заяви з грошовими вимогами до боржника на адресу суду станом на 21.01.2021 року не надходили. Відповідно частини 6 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства, з метою виявлення всіх кредиторів здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно положень частини 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. За нормою пунктів 1, 6 частини 1 ст. 120 Кодексу України з процедур банкрутства, з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника: пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом; строк виконання всіх грошових зобов`язань боржника вважається таким, що настав. Відповідно до ухвали Господарського суду Волинської області від 04.02.2021 року провадження у справі № 903/885/20 про неплатоспроможність боржника фізичної особи [PERSON] закрите; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк, уважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. У вищевказаній ухвалі суду зазначено, що по справі № 903/885/20 не надійшло жодної кредиторської заяви з грошовими вимогами до боржника [PERSON] . Позивач просить відмовити в позові з посиланням на ті обставини, що відповідачем, як конкурсним кредитором, не було заявлено майнових вимог в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк після відкриття провадження у справі Господарським судом Волинської області за її заявою про неплатоспроможність боржника фізичної особи, у зв`язку з чим вимоги ТОВ «Європейська кредитна група» вважаються погашеними. Враховуючи викладене, суд вважає, що при вчиненні спірного виконавчого напису не було дотримано нормативно передбачених умов для його вчинення, зокрема, вимог щодо безспірності заборгованості та вимогу щодо права вчинення виконавчого напису лише на кредитному договорі, який посвідчений нотаріально. З наведених мотивів суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 908 грн. Крім того, підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу. Так, згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як слідує із копії договору про надання правової (правничої) допомоги від 16 грудня 2021 року, судом встановлено, що адвокатом Деркач Д. В. надавалася правнича допомога [PERSON] у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до опису витрат до договору про надання правової (правничої) допомоги від 16 грудня 2021 року така допомога полягала у: попередній консультації щодо характеру спірних правовідносин (втрачений час 1 год); вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, вивчення судової практики по подібних спорах (витрачений час 2 год), підготовка та подання до суду позовної заяви (витрачений час 5 год); представництво інтересів в суді першої інстанції (втрачений час 2 год). Вартість однієї години робочого часу адвоката становить 500 гривень. Загальна сума оплати послуг професійної правничої допомоги складає 5000 гривень. Копією квитанції до прибуткового касового ордера від 16 грудня 2021 року підтверджено сплату [PERSON] адвокату Деркач Д. В. коштів в розмірі 5000 грн. за договором про надання правової (правничої) допомоги від 16 грудня 2021 року. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, враховуючи те, що позивачу правова допомога надавалась і рішення суду ухвалено на його користь, на думку суду розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК та підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved