Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значенння. В своїй заяві, з урахуванням уточнення вимог від 22.11.2021 року, заявник зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.12.1997 року, квартира [ADDRESS] була приватизована на трьох осіб [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках. Дане право власності було зареєстровано в КП «Дніпровська міжміське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до договору дарування, укладеного 23.10.1998 року зареєстрованого в реєстрі за № 5-10632, посвідченого державним нотаріусом та укладеного між [PERSON] та заявником, остання стала власницею 1/3 частки вказаної квартири. [INFO] [PERSON] померла, однак до цього часу заявник не зареєструвала своє право власності на нерухоме майно. у Жовтні заявник звернулась до державного реєстратора з метою зареєструвати право власності, на що 19.10.2021 року отримала відмову, оскільки в договорі дарування зазначено, що [PERSON] отримала в дар 1/3 частину квартири [ADDRESS] , замість вірного «1/3 частину квартири [ADDRESS] ». Враховуючи наведене, а також те, що заявник не має іншої можливості виправити допущену помилку, остання просить встановити факт того, що в договорі дарування 1/3 частини квартири [ADDRESS] від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , і який дійсно належить заявниці, має місце технічна помилка, а саме те, що заявниці була подарована квартира [ADDRESS] , а не квартира [ADDRESS] . Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 28 жовтня 2021 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Заявник в судове засідання не з`явилась, натомість подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями п. 6 ч. 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому засіданні можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що на підставі Відповідно до Договору дарування серії ААА № 832019, зареєстрованого в реєстрі за № 5-10632, посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М., та укладеного 23.10.1998 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Разом з тим, у Договір дарування серії ААА № 832019 від 23.10.1998 року містить помилку у п. 1, де зазначено «1/3 частину квартири [ADDRESS] », замість вірного «1/3 частину квартири [ADDRESS] ». Так, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1997 року, виданого згідно з розпорядженням від 17.12.1997 року № 3/3953-97, виконком міської Ради народних депутатів посвідчив, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Дане право власності було зареєстровано в КП «Дніпровська міжміське бюро технічної інвентаризації» та записано у реєстрову книгу за 389п-77, про що зазначено у даному Свідоцтві. Також у свідоцтві про право власності на житло від 17 грудня 1997 року зазначено, що 23.10.1998 року по реєстру № 5-10632, від [PERSON] перейшло у власність до [PERSON] 1/3 частка квартири зазначеної у даному документів. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 17.02.199 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 60995784 від 19.10.2021 року, державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сакалюк С.Г. розглянув заяву [PERSON] від 11.10.2021 року для проведення державної реєстрації права власності та вирішив відмовити у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна частково, на квартиру з реєстраційним номером 1610861112101, що розташована: [ADDRESS] , за суб`єктом: [PERSON] ,оскільки подані документи не відповідають вимогам, встановленим ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Таким чином, аналіз вказаних документів, доданих до матеріалів справи дає підстави дійти висновку про підтвердження факту належності [PERSON] Договору дарування серії ААА № 832019, посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М. 23.10.1998 року, у п. 1 якого наявна технічна помилка та зазначено «1/3 частину квартири [ADDRESS] », замість вірного «1/3 частину квартири [ADDRESS] ». Встановлення вищезазначеного факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки необхідне для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно. За таких обставин, суд приходить до висновку, що встановлення вищезазначеного юридичного факту повністю доведено дослідженими доказами, відповідає вимогам закону й інтересам заявника, встановлюється через неможливість іншим способом виправити зазначені помилки, а тому заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значенння підлягає задоволенню.

Outcome: approved