Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

02 березня 2020 року на адресу суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просить стягнути з відповідача, [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дочки у сумі 64\~969 грн. 10 коп. В обґрунтування поданої позовної заяви зазначає, що вона проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу з 2001 року по серпень 2007 року. Під час фактичних шлюбних відносин у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що після припинення фактичних шлюбних відносин та ведення спільного домашнього господарства вони стали проживати окремо, проте, відповідач не надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. 22 вересня 2002 року Летичівський районний суд виніс рішення у справі №2-420, яким стягнув з відповідача на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2008 року до досягнення нею повноліття. Починаючи з 2008 року і до кінця 2019 року відповідач не заплатив жодної копійки аліментів на утримання дитини. Таким чином заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на дочку [PERSON] становить 64 969 грн. 10 коп. 06 березня 2022 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області було прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. 03 листопада 2021 року на адресу суду надійшла заява позивачки про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 444\~501 грн. 57 коп. неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання дочки в період з 01 жовтня 2008 року по 30 червня 2017 року, та 35\~077 грн. 80 коп. неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання дочки в період з 01 липня 2017 року по 30 жовтня 2021 року, а всього 479\~579 грн. 37 коп. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та без звукозапису, збільшені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи, про що свідчить підпис на розписці та в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області, подав відзив на позовну заяву, відповідно до якої просить відмовити у задоволенні позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України,за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 29 липня 2002 року [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2008 року у справі 2-420/2008 позов задоволено. Вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмір ј з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2008 року до досягнення нею повноліття. Відповідно до Довідки-розрахунку сплати за заборгованості з виплати аліментів станом на 01.12.2019 року, складеного державним виконавцем Ковальчуком Ю. Ю., заборгованість [PERSON] становить 64\~969 грн. 10 коп. Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 26.10.2021 року, складеного державним виконавцем Серга Н. В., заборгованість [PERSON] становить 68\~969 грн. 10 коп. 19.12.2019 року головний державний виконавець Летичівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області виніс постанови у ВП № 9536862: про встановлення обмеження боржнику у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві виїзду за межі України; про встановлення обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві полювання. За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. В ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч. 2). Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3). Аналіз абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України дає підстави для висновку, що у будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки. В силу ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За приписами абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). У абз. 1 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року судам роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Отже, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до цієї особи відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. В СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7). Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (ч. 1 ст. 8). У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19, провадження №61-16670сво19). Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч. 1 ст. 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. У постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 і зробила висновок про те, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Відповідно до здійсненого представником позивача розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, нарахованих за період з 1 жовтня 2008 року та по червень 2017 року; з 01 липня 2017 року по 30 жовтня 2021 року, загальний розмір пені склав 479\~579 грн. 37 коп. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Судом встановлено, що станом на 26.10.2021 року заборгованість за аліментами становила 68 985 грн. 94 коп. Вказаний розмір заборгованості, обчислений державним виконавцем Серга\~Н.\~В. належними та допустимими доказами спростований не був. Вирішуючи спір, суд погоджується з розрахунком пені наданим позивачем, який здійснений з урахуванням вимог закону та за період з 01 жовтня 2008 по 30 жовтня 2021 року складає 479\~579,37 гривень, крім того, суд приходить до висновку про те, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти,виникла заборгованість по аліментах. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів з 01 жовтня 2018 року по жовтень 2021 року, але не більше 100 відсотків заборгованості, що становить 68\~985 грн. 94 коп. гривень,а тому позов підлягає частковому задоволенню. При цьому стягнення з відповідача неустойки (пені) саме в такому розмірі не порушує його прав, як платника аліментів, оскільки визначений судом розмір пені не перевищує максимального її розміру, передбаченого законом. Враховуючи ненадання відповідачем під час судового розгляду справи належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження перебування його у такому матеріальному та сімейному стані, який би об`єктивно свідчив про необхідність зменшення розміру неустойки (пені), визначеної згідно ч.1\~ст.196 СК України, суд не знаходить підстав для застосування до спірних правовідносин сторін положень ч.2\~ст.196 СК України. Крім того, відповідач не надав підтвердження перерахування грошових коштів доньці, зокрема квитанцій чи виписок з рахунку. У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору у даній справі, тому враховуючи вимоги ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить (68\~985,94 х 100 : 479\~579,37 = 14,38%; 840,80 х 14,38 % :100 =120,90 грн.). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial