Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № ЛЛ-01118024 від 25.03.2021 року у розмірі 8840,59 грн. та судового збору у розмірі 2270,00 грн. На підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що 25.03.2021 року між ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» і [PERSON] за допомогою відповідного електронного сервісу було укладено кредитний договір № ЛЛ-01118024 на суму 2700,00 грн. з оплатою процентів за користування кредитом. Договір укладався відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», примірник кредитного договору був наданий відповідачу в його особистому кабінеті на сайті позивача. Правила надання грошових коштів у позику в режимі он-лайн позивачем, є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України і Правила є невід`ємною частиною договору. Кредит видано шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на наданий картковий рахунок відповідачем згідно платіжного сервісу АТ «ПУМБ» про проведення видачі займу на карту відповідача за договором від 25.03.2021 року № ЛЛ-01118024 в сумі 2700,00 грн. Позивач повністю виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, перерахував грошові кошти, однак відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. Станом на 25.03.2021 року за відповідачем утворилася заборгованість на загальну суму 12342,20 грн, в тому числі: - заборгованість по сумі кредиту в розмірі 2700,00 грн; - заборгованість по відсотках - 6091,20 грн, з яких: 691,20 грн відповідно до п. 1.4.1 кредитного договору; 5400,00 грн нараховано відповідно до п. 1.4.2 кредитного договору № ЛЛ-01118024 від 25.03.2021 року; - три проценти річних від простроченої суми в розмірі 49,39 грн. Відповідач зобов`язувалася сплачувати кредитні кошти, але взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконувала. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, у судове засідання не з`явилася. Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою направлялися судові повістки, але вони повернулася до суду з відміткою поштового відправлення «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином суд вважає, що відповідач була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою технічного засобу. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 11.01.2021 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду даної справи. Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Встановлено, що 25.03.2021 року між ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» і [PERSON] за допомогою відповідного електронного сервісу було укладено кредитний договір № ЛЛ-01118024 на суму 2700,00 грн. з оплатою процентів за користування кредитом. Договір укладався відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», примірник кредитного договору був наданий відповідачу в його особистому кабінеті на сайті позивача. Правила надання грошових коштів у позику в режимі он-лайн позивачем, є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України і Правила є невід`ємною частиною договору. Кредит видано шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на наданий картковий рахунок відповідачем згідно платіжного сервісу АТ «ПУМБ» про проведення видачі займу на карту відповідача за договором від 01.04.2021 року № ЛЛ-01118024 в сумі 2700,00 грн. Позивач повністю виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, перерахував грошові кошти, однак відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. Станом на 25.03.2021 року за відповідачем утворилася заборгованість на загальну суму 12342,20 грн, в тому числі: - заборгованість по сумі кредиту в розмірі 2700,00 грн; - заборгованість по відсотках - 6091,20 грн, з яких: 691,20 грн відповідно до п. 1.4.1 кредитного договору; 5400,00 грн нараховано відповідно до п. 1.4.2 кредитного договору № ЛЛ-01118024 від 25.03.2021 року; - три проценти річних від простроченої суми в розмірі 49,39 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Тому відповідач, як особа, яка не виконала взяті на себе зобов`язання, повинна відшкодувати збитки заподіяні ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп.

Outcome: approved