Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, зазначивши у позовній заяві, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.07.2021 року. Від шлюбу мають неповнолітню (малолітню) дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. З грудня 2021 року позивач з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Відповідач вчиняв відносно позивача домашнє насилля, та йому виписано Терміновий заборонний припис від 03.01.2022р. Відповідач відповідно до положень ст. 180 СК України зобов`язаний надавати допомогу на утримання дитини, проте ухиляється від виконання зазначеного обов`язку, тому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання на період догляду за дитиною до досягнення трирічного віку у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу). Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити повністю. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини, у частині сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років просить відмовити, у зв`язку з відсутністю постійного доходу та наявністю на утриманні матері пенсійного віку, у якої проживає, наймане житло залишив дружині. Крім того, повідомив, що він раніше був приватним підприємцем, у 2014 року припинив діяльність, та у зв`язку з віком не має змоги влаштуватись на роботу, і має тимчасові заробітки, натомість позивач отримує на дитину державну допомогу та неофіційно працює за місцем проживання. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 липня 2021 року, зареєстрованому Олешківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис за № 77, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , є спільною дитиною сторін, про що свідчить свідоцтво про її народження серії [NUMBER] , видане Олешківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 176. З довідки №ЛС 423969 ЦБ/ПБ 50046/50046 від 05.01.2022 року начальником операційного відділу Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат вбачається, що позивач отримує одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини, всього з липня 2021 року по грудень 2021 року отримано 5160,00 грн. Згідно з висновком Відділення поліції Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області від 11.01.2022 року, б/н, відносно відповідача складено адміністративний протокол серії ВАВ №439536 від 03.01.2022 року за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Позивачем надано суду копії посвідчення водія та картки водія, інших іноземних документів відповідача, згідно яких останній працював за кордоном, однак відсутні відомості щодо місця роботи та отримання заробітку на теперішній час. Відповідачем надано суду витяг з реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України від 14.01.2022 року, з якого вбачається, що відповідач не отримує доходів з 2012 року. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст.182 зазначеного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 183 СК України визначено, що розмір аліментів на одну дитину може бути стягнуто у розмірі однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на двох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, суд вважає, що сторони мають рівні права і мають нести однакові обов`язки по відношенню до дитини, тому зобов`язані утримувати неповнолітню [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття. При цьому, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав, тому суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у частковому співвідношенні до заробітку (доходу) відповідача, зокрема у розмірі 1/4 частки щомісячно з урахуванням встановленого законом мінімуму починаючи з дня пред`явлення позову, а саме: з 06.01.2022 року. Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини на період догляду за дитиною до досягнення трирічного віку суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1ст.79 СК Україниаліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч.2ст.84 СК України). Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4ст.84 СК України). Відповідно до ч. 4 ст.84СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.6 цієї статті право на утримання така дружина має і в разі розірвання шлюбу. У ході судового процесу позивач зобов`язаний довести підстави припинення права подружжя на утримання. Факт відсутності потреби у аліментах слід довести доказами, які б підтвердили, що одержувач аліментів має стабільний дохід, який забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум. Це може бути довідка про його доходи, документи, що підтверджують одержання ним спадщини, утримання від інших осіб тощо. Посилання позивача на відомості, які, нібито, йому відомі, є недопустимими доказами в ході розгляду справи. Можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу оцінюється судом при призначенні аліментів на дружину за ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України. При цьому, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника аліментів у разі зміни його матеріального і (або) сімейного стану, на підставі ч.3 ст. 80 Сімейного кодексу України. Суд вважає, що позивач не довела належними та допустимими доказами наявність обставин, які б слугували б підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання позивачки, оскільки в матеріалах відсутні докази того, що відповідач має фінансову можливість для надання матеріальної допомоги позивачці, а тому відсутня обов`язкова умова, передбачена ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України для стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дружини позивача [PERSON] у зв`язку з тим, що з нею проживає дитина, яка не досягла трьох років. Судовий збір підлягаЄ стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК, оскільки позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від його сплати за подання зазначеного позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial