Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Позивач ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] (далі - Відповідач) на його користь заборгованість за Кредитним договором №AG 9146435 від 21.05.2019 року у розмірі 10 204,19 грн., судового збору у розмірі 2270,00 грн. та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. В обґрунтування позивних вимог зазначає, що 21.05.2019 року між ТОВ «ФК «ДІНЕРО»» (надалі - Банк) та [PERSON] укладено Договір позики. Сума позики складає 7 000,00 грн. За умовами Кредитного договору, Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Додатком до Публічної пропозиції на оформлення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, а Позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати сплату грошових коштів. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 7 000,00 грн. 22 серпня 2019 року між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 22-08/19, відповідно до якого ТОВ «ФК «ДІНЕРО» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № AG 9146435 від 21.05.2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та Боржником. Таким чином, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги до Відповідачів, а ТОВ «ФК «ДІНЕРО» втратив такі права. За період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника за Кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, пені та інфляційних втрат і 3% річних за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 31.03.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 10 204,19 грн.,з яких: Заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 7 000,00 грн. Заборгованість з пені - 2 281,18 грн. Нараховані 3% річних - 373,97 грн. Втрати від інфляції - 549,04 грн. Відповідно до відзиву на позовну заяву відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволені його позовних вимог, оскільки як стверджує відповідач він ніколи не перебував у фінансових та/або кредитних відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дінеро". Жодних кредитних або позичальних операцій не здійснював, Договору позики № AG9146435 від 21 травня 2019 року, на яке посилається Позивач у своєму позову, не укладав, а тому передачі (відступлення) прав вимоги за неіснуючим зобов`язанням Відповідачу не могло бути взагалі. З доданих до позову Спеціальних умов Договору позики № AG9146435 від 21 травня 2019 року та Додаткової угоди № АМ8933451 до Спеціальних умов вбачається, що ці документи взагалі не містять підпису відповідача, що вказує на те, що цей договір позики з ним не укладався. Більш того, у Спеціальних умовах та Додаткової угоди до них міститься інформація, що відповідачу, нібито, належить адреса електронної пошти [INFO] та номер телефону [NUMBER] . Однак, відповідач маю іншу адресу електронної пошти [INFO] та інший номер телефону [NUMBER] , якими користується майже більш ніж 5 років. Інших адресів та номерів засобів зв`язку не мав та не має. У вказаних Спеціальних умовах та Додатковій угоді також зазначені банківські реквізити (рахунок) позичальника «№ [NUMBER] в АТ «ОТП Банк», МФО 300528», які взагалі відповідачу не належать. Він ніколи не перебував у відносинах з АТ «ОТП Банк» та ніколи не мав там будь-яких рахунків. Взагалі протягом останніх 2 років користується послугами іншої банківської установи - АТ КБ «Приватбанк». До цього, мав рахунок в АТ «УкрСиббанк». Інших рахунків в інших банківських установах не мав, а тому за будь-яких обставин не міг отримувати кредитні кошти через рахунок в АТ «ОТП Банк». З наданої Позивачем до позову копії паспорту вбачається, що він містить явні ознаки підроблення. На вклеєній в ньому фотокартці міститься зображення іншої особи. Перша сторінка паспорту містить рукописний текст та підпис, які повністю відрізняються від відомостей дійсного паспорту відповідача. На сторінці 10 паспорту містяться відомості про сімейний стан, які проставлені Новоданилівською сільською Радою народних депутатів Казанківського району Миколаївської області, згідно з якими 17 квітня 2008 року зареєстровано шлюб з громадянкою [PERSON] . Однак, згідно з відомостями дійсного паспорту, відповідач одружений з громадянкою [PERSON] і шлюб зареєстрований 08.08.2008 р. Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Крім того, на його прохання працівники ТОВ «Вердикт Капітал» надіслали фото особи з паспортом, копія якого додана позивачем до позову. З огляду на фото, зображена особа відповідачу невідома. Паспорт, який тримає в руках ця особа схожий на той, що надано позивачем до позову. Тому, є очевидним, що вказаний паспорт відповідачу не належить та він має явні ознаки підроблення. Отже, за вказаних обставин, можна дійти висновку про те, що позика за Договором - позики № АС9146435 від 21 травня 2019 року була отримана іншою особою за фальсифікованими документами з використанням моїх персональних даних і, яким чином вони були отримані для використання при отримані позики іншими особами, йому не відомо. Враховуючи все вищевикладене, відповідач стверджую, що не набував жодних зобов`язань за Договором позики № А09146435 від 21 травня 2019 року перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дінеро", а тому, відповідно, не має жодних зобов`язань й перед Позивачем і підстав для задоволення його позову відсутні. Відповідно до відповіді на відзив позивач заперечує щодо доводів відповідача та зазначає, що в розділі 2 Договору кредитної лінії зазначено: 2.1.Встановлення договірних відносин між Сторонами за допомогою дистанційних засобів забезпечується таким чином: 2.1.1. на Порталі Позичальник повинен заповнити Заяву шляхом введення необхідної Суми Кредиту та Строку оплати, а також надати (завантажити) інші дані та документи, що вимагаються. Також, якщо буде використовуватися електронний платіж, посилання на постачальника таких послуг повинно відкриватися у полі, в якому Позичальник повинен ввести реквізити своєї платіжної картки. Після заповнення вищезазначеної Заяви: 2.1.1.1.Позичальник створює Особистий кабінет на Порталі, шляхом виконання вказівок, викладених на Порталі; 2.1.1.2.Позичальнику надається пропозиція Кредитодавця Спеціальних умов Кредиту на основі інформації, наданої в Заяві (надалі іменується як Пропозиція ). Якщо Позичальник під час обробки заяви змінив інформацію, надану в Заяві (наприклад, запитувану суму), нова Пропозиція буде надана на основі нововведених умов. За запитом Позичальника Кредитодавець повинен надати Позичальнику Пропозицію в паперовому вигляді чи на іншому довговічному носії. Позичальник має право проаналізувати Пропозицію та порівняти її з пропозиціями конкурентів; 2.1.1.3.Натискаючи кнопку Прийняти, Позичальник підтверджує надання Кредитодавцю згоди на (І) використання персональних даних Позичальника для ідентифікації Позичальника, для оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) Позичальника та для виконання Договору відповідно до Політики конфіденційності; (II) використання Порталу відповідно до Умов користування Порталом; (III) встановлення договірних відносин з Кредитодавцем, як передбачається Договором, та (IV) складення Договору; 2.1.2. Код підтвердження (надалі іменується як Код підтвердження ) буде надіслано Кредитодавцем на Номер телефону Позичальника. Шляхом введення Коду підтвердження Позичальник підписує та приймає Пропозицію та підтверджує укладення Договору на основі Загальних умов Кредиту. В такому ж порядку укладено Договір позики шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пункту 1 статті 3 Законом України № 675-УІП від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Під час укладення договору, а саме Договору позики відповідачем було успішно пройдено процес верифікації клієнта на сайті ТОВ «ФК «Дінеро», що підтверджується долученими до матеріалів справи інформацією щодо авторизації клієнта [PERSON] . Отже, позивачем було укладено договір в порядку, передбаченому чинним законодавством, а саме Законом України №675-УІІІ от 03.09.2015 року «Про електронну комерцію». Тому позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 6 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Письмовими матеріалами справи встановлено, що ТОВ «ФК «ДІНЕРО»» (надалі - Банк) та [PERSON] укладено Договір позики у сумі 7 000,00 грн. (а.с. 14-18). Особа позичальника була встановлена на підставі копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 11.07.1997 Дзержинським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області (копія паспорта міститься в матеріалах справи - а.с. 20). Зазначено, що відповідач зобов`язання по кредитному договору не виконав. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, пені та інфляційних втрат і 3% річних за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 31.03.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 10 204,19 грн. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частини третя-п`ята статті 203 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Частинами 1, 3 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з частиною першою статті 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі №674/461/16-ц (провадження №61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». З письмових матеріалів справи встановлено, що [PERSON] не погоджується з позовом, аргументуючи свою позицію тим, що він не має жодного відношення до кредитної угоди, зазначає, що кредит було отримано іншою особою за фальсифікованими документами. До відзиву було долучено копію паспорта [PERSON] громадянина України серії [NUMBER] , виданого 11.07.1997 Дзержинським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області. Оглянувши в судовому засіданні, вищевказані копії паспортів, наданих сторонами, суд дійшов висновку, що надана позивачем копія паспорту серії [NUMBER] , має суттєві відмінності від тої, яку надав відповідач, а саме: в копії паспорту, наданої позивачем, вклеєна фотокартка сторонньої особи. Окрім того, дослідивши сторінки 10,11 паспорту, а саме сімейний стан та місце проживання, суд звертає увагу на численні відмінності наданих копій паспортів. На сторінці 10 паспорту містяться відомості про сімейний стан, які проставлені Новоданилівською сільською Радою народних депутатів Казанківського району Миколаївської області, згідно з якими 17 квітня 2008 року зареєстровано шлюб з громадянкою [PERSON] . Однак, згідно з відомостями дійсного паспорту, відповідач одружений з громадянкою [PERSON] і шлюб зареєстрований 08.08.2008 р. Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Крім того, на прохання відповідача працівники ТОВ «Вердикт Капітал» надіслали фото особи з паспортом, копія якого додана позивачем до позову. З огляду на фото, зображена інша особа не схожа на відповідача. Паспорт, який тримає в руках ця особа має явні ознаки підроблення. Таким чином, на підставі вищенаведеного, суд доходить до переконання, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, якіб підтверджували факт отримання саме відповідачем [PERSON] кредитних коштів за вказаним кредитним договором, оскільки договір було укладено з іншою невстановленою фізичною особою, яка використала персональні дані відповідача, тобто було відсутнє волевиявлення відповідача на укладення будь-яких угод, в тому числі кредитного договору. Встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персональних даних або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року справа №127/23496/15-ц та 20 червня 2018 року справа №691/699/16-ц. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed