Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прості займи» (далі - Товариство, ТОВ «Прості займи») звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансових послуг за №180624-161910 від 24 червня 2018 року в сумі 69 451,80 грн. станом на 25 травня 2021 року. В обґрунтування вимог позивач вказав, що 24 червня 2018 року між ТОВ «Прості займи» та відповідачем укладено договір про надання фінансових послуг за №180624-161910 від 24 червня 2018 року, згідно з яким останній отримав кошти у розмірі 3000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60 грн. за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Вказаний договір про надання фінансових послуг (кредитний договір) укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача в електронній формі, яка прирівнюється до письмової форми. Відповідач заповнив свої дані на сайті позивача та перш ніж отримати позику, ознайомився з правилами та умовами позики (оферти), переглянувши їх за посиланням www.bistrozaim.ua та підтвердивши свою згоду, поставивши відповідні галочку в пункті «З правилами й умовами надання позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних, в тому числі на передачу даних в бюро кредитних історій». Після подачі заявки відповідач отримав унікальний код підтвердження оформлення позики через СМС на свій мобільний номер, зазначений ним при реєстрації на сайті позивача. Після отримання СМС відповідач ввів отриманий код на сайті, чим підтвердив подачу заявки та підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності. Товариство виконало свої зобов`язання з надання грошових коштів та перерахувало відповідачу кредитні кошти у розмірі 3000 грн. на банківську картку останнього. Таким чином, відповідач взяв на себе зобов`язання за кредитним договором, зокрема повернути кредит у розмірі 3000 грн. та сплатити проценти у розмірі 960 грн. у строк до 09 липня 2018 року. Крім цього, відповідач взяв на себе зобов`язання у разі виникнення заборгованості сплатити неустойку у вигляді пені згідно кредитного договору. 08 липня 2018 року відповідач частково здійснив внесення коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про визнання боргу і підтвердження самим відповідачем свого обов`язку з повернення кредиту та сплати процентів. Відповідач [PERSON] порушив умови договору, суми кредиту в повному обсязі не повернув, внаслідок чого станом на 25 травня 2021 року виникла заборгованість на загальну суму 69 451,80 грн., яка складається із: 2910 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 61 226,40 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1500 грн. - пеня, 918,23 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення та 2897,17 грн. - три проценти річних від простроченої суми. Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2021 року витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про повні реквізити карти [NUMBER] , категорія карти Visa із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові особи, на ім`я якої відкрита зазначена карта та про надходження на зазначену карту 24.06.2018 року переказу у розмірі 3000 грн., якщо так - надати підтверджуючі документи. У судове засідання представник позивача не з`явився. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив та заперечення на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 24 червня 2018 року між ТОВ «Прості займи» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг за №180624-161910. Відповідно до умов договору [PERSON] отримав кредит на особисті потреби в розмірі 3000 грн., строком на 16 днів до 09 липня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 960 грн (2% за кожен день користування кредитом, 730 % річних). Згідно з умовами вказаного договору при виникненні заборгованості [PERSON] зобов`язався сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3 % за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15 й день - 5,02 %, на 30 й день - 7,67 %. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. ТОВ «Прості займи» є фінансовою установою та здійснює діяльність щодо надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів. Кошти за Кредитним договором перераховані на банківську картку відповідача платіжною системою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (WayForPay), яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY». Згідно роз`яснень, розміщених на офіційному сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг), належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в ІТС, якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів, що підтверджується інформаційною довідкою процедури оформлення заявки на видачу займу від 24 червня 2018 року за №180624-161910 за Кредитним договором. Відповідно до положень пунктів 4-6 заяви-анкети [PERSON] підтвердив, що доступ до заповнення від його імені заяв-анкет на офіційному сайті відповідача (pzaim.zp.ua, www.bistrozaim.ua) належить лише йому, ні які інші особи не мають можливості скористатись від його імені можливістю отримання інтернет-кредиту у Товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від його імені на сайт (pzaim.zp.ua, www.bistrozaim.ua), є дійсними та надані ним особисто; всі заявки на видачу кредитних коштів на його картковий рахунок надані з його особистого мобільного телефону є дійсними та надані ним особисто. Згідно наданої позивачем інформації щодо порядку (хронології) дій щодо укладення електронного договору, вчинених Товариством та відповідачем в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій, після подачі відповідної заяви позичальником отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому ж сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети. Відповідач заповнив свої дані на сайті позивача. Перш ніж отримати позику, відповідач ознайомився з правилами та умовами позики (оферта) переглянувши їх за посиланням www.bistrozaim.ua і підтвердив свою згоду, поставивши відповідну позначку в пункті «З Правилами й умовами надання, позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних, в тому числі на передачу даних в бюро кредитних історій». Далі, після подачі заявки, відповідач отримав унікальний код підтвердження оформлення позики через SMS на свій мобільний номер, зазначений ним при реєстрації на сайті Товариства. Після отримання SMS, відповідач ввів отриманий код на сайті, і, таким чином, підтвердив подачу заявки та підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності. Позивач виконав свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів, а саме перерахував на банківську картку відповідача платіжною системою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (WayForPay), яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY», кредитні кошти у розмірі 3000 грн., що підтверджується довідкою за №453 від 25 травня 2021 року, виданою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ». З довідки за №453 від 25 травня 2021 року, виданої ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на користь ТОВ «Прості займи» 08 липня 2018 року о 11:05:56 було отримано 990 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором за №180624-161910 від 24 червня 2018 року станом на 25 травня 2021 року становить 69 451,80 грн., яка складається із: 2910 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 61 226,40 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1500 грн. - пеня, 918,23 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення та 2897,17 грн. - три проценти річних від простроченої суми. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За вимогами ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з вимогами ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. В силу вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з вимогами ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. В силу вимог ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Згідно з вимогами ст. ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1055 кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Матеріали справи свідчать, що оспорюваний договір укладено в електронній формі. Електронні правочини оформляються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Встановлено, що Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Прості займи» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи встановлено, що на підставі укладеного між сторонами кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 3000 грн. та взяв на себе зобов`язання повернути вказані кошти до 09 липня 2018 року, сплативши проценти у розмірі 960 грн. Крім цього, відповідач зобов`язався, у разі виникнення заборгованості, сплатити неустойку у вигляді пені згідно з умов кредитного договору. Відповідач [PERSON] отримав та користувався наданими йому позивачем кредитними коштами, що не спростовано відповідачем. Відповідач сплатив в рахунок погашення кредиту грошові кошти в розмірі 90 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «ФК Вей Фор Пей» за №453 від 25 травня 2021 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума заборгованості по тілу кредиту у розмірі 2910 грн. підлягає поверненню відповідачем банку. Оскільки доказів належного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості останнього підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий суду та ніким не спростований, позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення процентів за кредитом слід зазначити наступне. Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена ТОВ «Прості займи» сума заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитом в сумі 62 126,40 нарахована за період з 24 червня 2018 року по 25 травня 2021 року, який виходить за межі строку кредитування. Крім цього, із вказаного розрахунку вбачається, що 08 липня 2018 року відповідачем було внесено 990 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором. Вказана сума була зарахована в наступному порядку: 900 грн. - на погашення заборгованості за нарахованим відсотками та 90 грн. - на погашення заборгованості за тілом кредиту. На підставі здійсненного судом розрахунку заборгованості за відсотками встановлено, що заборгованість відповідача зі сплати відсотків за період з 24 червня 2018 року по 08 липня 2018 року становить 60 грн. В даному випадку процентна ставка, визначена умовами договору в конкретній сумі, а тому після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Відтак, виконаний позивачем розрахунок заборгованості за нарахованими відсотками виконаний не вірно. Таким чином, залишок нарахованих відповідачу [PERSON] відсотків за період з 24 червня 2018 року по 09 липня 2018 року в розмірі 60 грн. підлягає стягненню з відповідача в користь позивача, оскільки їх сплата була передбачена умовами договору. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат, слід зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що сума з якої здійснюється обрахування заборгованості відповідача за платежами, передбаченими ст. 625 ЦПК України становить 2970 грн. (2910 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 60 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками). На підставі здійсненого судом розрахунку сума трьох процентів річних становить - 256,32 грн. та встановленого індексу інфляції - 652,47 грн. заперіод з 10 липня 2018 року по 25 травня 2021 року. Таким чином, виконаний позивачем розрахунок заборгованості за сумою трьох відсотків річних та інфляційних втрат виконаний не вірно, оскільки останній виконаний на основні сум, які включали в себе проценти, нараховання яких не було передбачено умовами укладеного між сторонами кредитного договору. З врахуванням наведеного, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача в користь позивача трьох процентів річних у розмірі 256,80 грн. та встановленого індексу інфляції у розмірі 630,83 грн. Щодо позовних вимог про стягнення пені, слід зазначити, що визначений позивачем розмір пені відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки виконаний у відповідності до погоджених між сторонами умов. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 1500 грн. підлягають до задоволення. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити часткового та стягнути з [PERSON] в користь ТОВ «Прості займи» заборгованість за кредитним договором за №180624-161910 від 24 червня 2018 року в загальному розмірі 5378,79 грн., з яких: 2910 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 60 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 24 червня 2018 року по 09 липня 2018 року; 1500 грн. - пеня, 652,47 грн. - індекс інфляції та 256,32 грн. - три проценти річних від простроченої суми. Вказана сума відповідачем не спростована. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 175,80 грн. (5378,79 * 2270 : 69 451,80), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial