Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

позивачі звернулися до суду з даним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просили: -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] реальні збитки в розмірі 74 648 грн., упущену вигоду в розмірі 33 347 грн., моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] реальні збитки в розмірі 6 910 грн., упущену вигоду в розмірі 885 грн., моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.; -стягнути з [PERSON] на користь позивачів судовий збір, сплачений за подання цього позову до суду та інші судові витрати понесені позивачами в зв`язку із розглядом справи. Свої вимоги мотивували тим, що 20 березня 2017 року [PERSON] , зловживаючи своїми правами, безпідставно звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою про захист ділової репутації до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , в задоволенні якого відмовлено рішенням суду від 31 липня 2019 року. Неправомірні вимоги відповідача примусили позивачів витрачати власні кошти для відновлення порушених прав, нести реальні збитки на правовий захист та судовий процес у цивільній справі №758/3931/17. Під час розгляду вказаної справи відповідачі понесли збитки, які складаються з витрат на медичні послуги для [PERSON] у ТОВ «Медичний Центр «Добробут-Поліклініка» в розмірі 935 грн.; витрат на медикаменти в розмірі 1 232 грн. 48 коп.; витрат у зв`язку із сплатою судового збору за подання до Маневицького районного суду Волинської області в розмірі 683,60 грн. позовної заяви про визнання недійсним акту відділу освіти Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про нещасний випадок № 3 за формою Н-Н від 18 жовтня 2016 року; витрат зі сплати судового збору до Подільського районного суду м. Києва в розмірі 67 грн. 64 коп. за видачу в електронному вигляді копії запису судового засідання від 30 серпня 2018 року по справі №758/3931/17-ц; витрат на юридичну і професійну правничу допомогу в розмірі 76 000 грн., які надавалися ТОВ юридична група «Ярема та партнери» та адвокатом Дмитрашем О.М. відповідачам в цивільній справі №758/3931/17-ц; витрати на послуги нотаріусів за вчинення нотаріальних дій в розмірі 1 200 грн.; витрати на поштові й канцелярські послуги в розмірі 499 грн. 45 коп.; витрати на проїзд автобусом в розмірі 440 грн. та витрат, пов`язаних з отримання довідок в АТ «Комерційний банк «Приватбанк» та АТ «Комерційний банк «Глобус» в розмірі 500 грн., що в загальному розмірі становить 81 558 грн. Крім того, просили стягнути з відповідача розмір упущеної вигоди позивачів в розмірі 34 232 грн., розрахунок якої проведено шляхом застосування процедури накопичення і/або калькулювання чистого операційного доходу, що не отримали позивачі в комерційних банках за обліковою ставкою НБУ, починаючи з 15 травня 2017 року, тобто з дати заподіяння відповідачем шкоди, по дату оцінки 17 лютого 2020 року. Разом з тим, зазначили, що розмір упущеної вигоди згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. В обґрунтування заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачі зазначили, що зазнали сильних душевних страждань пов`язаних із судовим процесом про захист ділової репутації [PERSON] , що змінили звичний сімейний і науковий ритм їх життя, порушився стан їх здоров`я, погіршилися стосунки з оточуючими людьми, з`явився дискомфорт в родинних відносинах, що не сприяло звичній науковій роботі, погіршило трудову функцію й вплинуло на фінансовий стан. Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом про захист ділової репутації до [PERSON] та [PERSON] з метою реалізації своїх конституційних прав в межах чинного законодавства. Вважав, що позивачі не довели наявність зв`язку між реалізацією відповідачем своїх конституційних прав (звернення до суду за захистом своїх прав) та погіршенням стану їх здоров`я, а тому вимоги про стягнення витрат на медичні послуги та лікарські препарати вважав необґрунтованими. Також зазначив, що витрати позивачів, пов`язані із сплатою судового збору, витрат на правову допомогу, послуги нотаріуса мали бути віднесені до судових витрат, а питання щодо їх розподілу повинно було вирішуватись під час ухвалення судом рішення саме в справах №758/3931/17-ц та №164/2385/17 в порядку ст. 264 ЦПК України. Витрати на поштові та канцелярські послуги, міжміський транспорт та на отримання довідки АТ «КБ «Приватбанк» і АТ «КБ «Глобус» вважав необґрунтованими. Також зазначив, що позивачі не надали докази, які б беззаперечно свідчили про завдання їм моральної шкоди, не довели протиправність поведінки відповідача по відношенню до них, наявність у них емоційних стресів, наявність причинного зв`язку між реалізацією відповідачем своїх конституційних прав (звернення до суду за захистом своїх прав) та погіршенням стану їх здоров`я, погіршенням стосунків з оточуючими, з`явлення дискомфорту в родинних відносинах, погіршення трудової функції. Крім того вважав, що позивачі не надали жодних належних доказів, що саме через неправомірну поведінку відповідача вони були позбавлені можливості отримати прибуток від комерційних банків за рахунок депозиту, відтак вимога щодо стягнення упущеної вигоди не підтверджується належними доказами, є абстрактною, ймовірною та надуманою. Представник позивачів подав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що після відкриття Подільським районним судом м. Києва провадження в цивільній справі №758/3931/17 про захист ділової репутації за позовом [PERSON] до відповідачів [PERSON] і [PERSON] . Управління освіти Подільської районної в місті Києві державної адміністрації наказом від 04 квітня 2017 року №92 з [PERSON] знято догану оголошену наказом від 11 липня 2016 №176, оголошену внаслідок звернення №ОП/Д-13081 від 29 червня 2016 [PERSON] до Голови Київської міської Ради, Голови виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) Кличка В.В . Відтак вважав, що позов про захист ділової репутації у справі №758/3931/17-ц слугував достроковому зняттю дисциплінарного стягнення з [PERSON] . Також зазначив, що неправомірні вимоги [PERSON] в справі №758/3931/17-ц як заподіювача шкоди, примусили позивачів витрачати власні кошти не на поновлення наявних депозитів у комерційних банках, а на відновлення порушених прав і свобод, нести витрати на юридичні послуги і правовий захист й доказування достовірності інформації у цивільній справі №758/3931/17. Внаслідок неправомірних вимог [PERSON] і [PERSON] понесені реальні збитки для відновлення порушених прав і свобод, котрі як похідні, призвели до не отримання позивачами упущеної вигоди як додаткових пасивних доходів, на які вони розраховували від поповнення додатковими коштами наявних депозитних вкладів у цих комерційних банках. Позивачі та їх представник в суді просили про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача в суді проти задоволення позову заперечив, з підстав викладених у відзиві. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, в березні 2017 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності інформацію та порочить ділову репутацію позивача: «Окремі із проведених заходів за участю групи 32 київських малолітніх дітей від 6 до 8 років вимагають оцінки і прийняття рішень компетентних органів Київської міської ради щодо ініціатора та керівника усіх заходів - заступника директора БДТ [PERSON] . Зокрема - це такі заходи, як: - … примус вихованців хореографічного ансамблю «Юність» другого 2015/1026 року навчання до видобутку бурштину в незаконний спосіб…»; поширену [PERSON] в скарзі на керівництво Будинку дитячої творчості Подільського району м. Києва щодо охорони праці і безпеки життєдіяльності, плану заходів та режиму роботи табору в смт. Колки Маневицького району Волинської області від 29.06.2016 року на ім`я Голови Київської міської державної адміністрації Кличка В.В. , в скарзі [PERSON] на порушення плану заходів та режиму роботи табору ансамблю «Юність» із 32 київських дітей в смт. Колки Маневицького району Волинської області від 14.07.2016 року на ім`я Директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради Фіданяна О.Г. ; « … заступником директора БДТ [PERSON] не була організована попередня перевірка місця дозвілля та відпочинку вихованців і не було ужито всіх необхідних заходів для безпеки життєдіяльності малолітніх дітей…», поширену [PERSON] в скарзі на керівництво Будинку дитячої творчості Подільського району м. Києва щодо охорони праці і безпеки життєдіяльності, плану заходів та режиму роботи табору в смт. Колки Маневицького району Волинської області від 29.06.2016 року на ім`я Голови Київської міської державної адміністрації Кличка В.В. , в скарзі [PERSON] на порушення плану заходів та режиму роботи табору ансамблю «Юність» із 32 київських дітей в смт. Колки Маневицького району Волинської області від 14.07.2016 року на ім`я Директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради Фіданяна ОГ., заяві [PERSON] та [PERSON] нещасний випадок з вихованкою Будинку творчості Подільського району м. Києва в смт. Колки Маневицького району Волинської області від 10.07.2016 року на ім`я Міністра освіти і науки України Гриневич Л.М. ; « Наявні від 09.06.2016 фотодокументи засвідчують приїзд малолітніх дітей без згоди їх батьків в урочище Білий берег Колківського лісництва в 10.46 годині та їхнє небезпечне дозвілля там за відсутності педагогів поруч з дітьми до 13.09 й початку обіду з рибною юшкою приготовленої в казані та відкритому багатті і приправленої обвугленою головешкою, яку тримає в правій руці [PERSON] з кропивою в лівій руці та як керівник групи із 32 київських дітей віком від 6 до 8 років демонструє їм свій педагогічний хист…», поширену [PERSON] та [PERSON] в заяві про нещасний випадок з вихованкою Будинку дитячої творчості Подільського району м. Києва в смт. Колки Маневицького району Волинської області від 10.06.2016 року на ім`я Міністра освіти і науки України та [PERSON] в заяві про покривання (приховування) директором Департаменту освіти та науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) Фіданян О.Г. від розслідування нещасного випадку з вихованкою Будинку творчості Подільського району м. Києва [PERSON] біля смт. Колки Маневицького району Волинської області від 02.09.2016 року на ім`я Голови Київської міської ради Кличка В.В. та начальника Управління по роботі з персоналом апарату виконавчого органу Київської міської ради Стекленьової Т.А. ; «…зокрема заступник директора з навчально-виховної роботи Будинку дитячої творчості Поділсьського району м. Києва [PERSON] , котрий як член комісії з розслідування нещасного випадку…, був зацікавленою особою в фальсифікації обставин події та підробці цього нікчемного недійсного акту»; «Адже [PERSON] завідомо своєю відмовою залишив без стаціонарної хірургічної допомоги шестилітню [PERSON] …, а також [PERSON] сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан…», поширену в скарзі ( повторному зверненні) [PERSON] про покривання (приховування) державними службовцями у місті Києві розслідування нещасного випадку з шестилітньою вихованкою Будинку дитячої творчості Подільського району м. Києва [PERSON] в урочищі Білий берег Колківського лісництва біля смт. Колки Маневицького району Волинської області шляхом невиконання або неналежного виконання ними актів органів державної влади, своїх посадових обов`язків встановлених нормативно-правовими актами в сфері державної служби і посадовою інструкцією, порушень п.п.3,4,5 і 7 розділу І та п.п. 1,4,5,7 і 8 розділу ІІ Загальних правил етичної поведінки державних службовців та здійснення дій, які зашкодили авторитету державної служби від 24 жовтня 2016 року на ім`я Президента України Порошенка П.О . Позов мотивований тим, що на підставі угоди від 24 квітня 2015 року про співпрацю між «Колківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступеня - ліцею» с. Колки Маневичівського району Волинської області та хореографічним ансамблем «Юність» Будинку дитячої творчості Подільського району м. Києва та листа № 54 від 10.05.2016 року директора школи-ліцею смт. Колки з метою розвитку двосторонніх культурних зв`язків, а також з метою організації відпочинку дітей, з 03.06.2016 року по 18.06.2016 року група дітей хореографічного колективу «Юність» в кількості 32 дітей та 4 супроводжуючих проводила навчальний збір на базі школи-ліцею смт. Колки Маневицького району Волинської області. Зазначає, що 09 червня 2016 року діти виїхали на відпочинок до урочища «Білий берег», але під час відпочинку дитина [PERSON] побігла до групи дітей, перечепившись впала і травмувалась гілкою куща. Дитині була надана первинна медична допомога і терміново дитина була доставлена до станції швидкої допомоги смт. Колки з подальшим перевезенням в лікарню м. Маневичи. Вказує, що 10 червня 2016 року приїхали батьки дитини та забрали її до м. Києва в Київську міську дитячу лікарню №1, де дитині було проведено діагностичну лапароскопію та в задовільному стані 21.06.2016 року виписано під нагляд за місцем проживання. Крім того, наказом директора школи-ліцею смт. Колки від 10.06.2016 року № 11-аг створено комісію з розслідування нещасного випадку, внаслідок проведення заходів щодо розслідування нещасного випадку було складено акт про нещасний випадок за формою Н-Н від 10.06.2016 року. Відповідачі не погоджуючись з висновками викладеними в акті почали звертатися до державних органів зі скаргами, поширюючи при цьому спотворену та негативну інформацію. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року, яке набрало законної сили, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та не засновані на законі, а тому в задоволенні позову відмовлено. Під час розгляду вказаної справи, з метою захисту своїх прав та інтересів, відповідачі [PERSON] та [PERSON] несли витрати пов`язані із сплатою судового збору та оплатою правової допомоги, на послуги нотаріусів за вчинення нотаріальних дій, на поштові й канцелярські послуги, на проїзд міжміським транспортом, на отримання довідок від банківських установ та на медичні огляди та лікарські препарати, загальний розмір яких оцінюють в 81 558 грн. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 1 та 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як встановлено ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Пунктом 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України передбачено, що розподіл між сторонами судових витрат вирішується судом під час ухвалення рішення суду. Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відтак, витрати позивачів пов`язані із сплатою судового збору, оплатою вартості професійної правничої допомоги, на послуги нотаріусів за вчинення нотаріальних дій, на поштові й канцелярські послуги, на проїзд міжміським транспортом та інше, за своєю правовою природою можуть бути включені до судових витрат, порядок розподілу яких між сторонами вирішується судом під час ухвалення рішення по справі згідно вимог ст. 264 ЦПК України. Не вирішення питання розподілу між сторонами судових витрат може бути підставою для ухвалення по справі додаткового рішення суду згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, і не є підставою для подання самостійного цивільного позову про відшкодування збитків. Тобто відшкодування відповідній стороні судових витрат, пов`язаних з розглядом справи є процесуальним питанням, що вирішується в порядку передбаченому ЦПК України і не є підставою для самостійної цивільної відповідальності особи. Що стосується решти позовних вимог, зокрема стягнення витрат на медичні огляди та лікарські препарати, відшкодування упущеної вигоди та моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 та 3 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відтак, звернення позивача до суду із позовною заявою, в задоволенні якої відмовлено рішенням суду, не є винною протиправною поведінкою особи та не може бути підставою для покладання на неї цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню, шкоди завданої внаслідок такого звернення шкоди, що на вимогах чинного законодавства України не ґрунтується. Звернення особи до суду із позовною заявою про захист її порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів є невід`ємним правом особи на доступ до правосуддя передбачений ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Саме тільки звернення особи до суду з позовом і відмова в його задоволенні судом не можуть бути підставою для задоволення позову про відшкодування шкоди, завданої іншій стороні внаслідок такого звернення, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою свого конституційного права на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, які особа вважала порушеними і ініціювала спір, що розглядався в суді. У той же час, необґрунтованість позовних вимог і відмова в їх задоволенні судом не є підставою для визнання дій такого позивача неправомірними в контексті заподіяння шкоди особам, до яких висунуто позовні вимоги, коли розгляд позовних вимог та вирішення справ здійснюється в порядку передбаченому ЦПК України. Витрати, які особа несе у зв`язку із розглядом справи в суді не вважаються матеріальною і моральною шкодою, а є судовими витратами, які розподіляються між сторонами в порядку передбаченому процесуальним законодавством. Відтак, підстав для покладання на [PERSON] цивільної відповідальності по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди, завданої його зверненням до суду із позовною заявою про захист ділової репутації, судом не встановлено, що на вимогах Закону не ґрунтується, а тому в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] про це слід відмовити. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, підстав для покладання на відповідача судових витрат позивачів в цій справі згідно вимог ст. 141 ЦПК України судом не встановлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed