Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Позивач звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовом до відповідачапро збільшення розміру аліментів, в якому просить змінити розмір аліментів, які сплачує відповідач на її користь на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на аліменти в твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну дитину, з дати набрання рішення законної сили та до досягнення дітьми повноліття. На мотивування позовних вимог позивач вказує, що на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 23.05.2019 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.11.2018 і до досягнення дітьми повноліття. Однак цей розмір аліментів, призначений за рішенням суду не відповідає фактичним витратам на утримання дітей, є меншим від встановленого законом, та є недостатнім для утримання дітей, а тому виникла необхідність в їх збільшенні. Відповідач спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник подав клопотання про слухання справи за його відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив, заяв, клопотань суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 23 травня 2019 року, змінено спосіб стягнення аліментів, установивши його у вигляді частки від щомісячного грошового доходу та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 05.11.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру)ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до копії договору № Тур-210075 від 11.08.2021 та договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 11.08.2021, [PERSON] , зарахована на навчання на 1 курс денною форми здобуття освіти за освітньою програмою «Туризм». Вартість платної освітньої послуги становить 27980 грн. на рік. Суд оцінивши надані докази в сукупності вважає, що наявні підстави для збільшення розміру та зміни способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, з матеріалів долучених до позовної заяви вбачається, що син сторін - [PERSON] , [INFO] , має затримку мовленнєвого та психічного розвитку, через що позивач несе значні витрати на проведення медичних обстежень та лікування. Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про погіршення матеріального стану позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року,в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як зазначено у ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Таким чином, суд враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо стягненню з відповідача та користь позивача судових витрат. Згідно п. 4.1 договору про надання правничої допомоги від 02.09.2021, юридичну допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях, вона є фіксованою 3000 грн. за представництво інтересів останньої як позивача в цивільному провадженні та підготовку та подачу позовної заяви, та 1000 грн. за кожне судове засідання , що відбулося в даній справі. Відповідно до рахунку № 02/09/02 від 02.09.2021 на оплату юридичних послуг згідно договору 02/09/02, загальна вартість послуг становить 3000 грн. 00 коп., які фактично оплачено оплачено згідно квитанції № 12 від 03.09.2021 в розмірі 3000 грн. 00 коп. 18.01.2022 представник позивача подав клопотання про слухання справи без участі позивача та її представника, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати та надав квитанцію № 0.0.2421052516.1 від 17.01.2022 про оплату послуг адвоката в розмірі 1000 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт і послуг, що стосуються підготовки позову та розгляду справи в суді, час, витрачений адвокатом на надання послуг та обсяг таких послуг, факт неявки представника позивача в судове засідання, яке відбулося 18.01.2022, а також значення справи для позивача, суд приходить до висновку, що відшкодування витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення, у розмірі, співмірному з позовними вимогами, а також підтверджене належними доказами, а тому слід стягнути з позивача на користь відповідача 2000 грн. судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved