Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

06 грудня 2021 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Швець М.Є., звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з позивачем, який працював на підприємстві ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є відповідач, 06 листопада 2001 року стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму. В подальшому внаслідок виробничої травми позивач був госпіталізований в спеціалізовану четверту міську лікарню. У зв`язку з виробничою травмою позивачу 30.09.2008 року вперше встановлено 5% втрати професійної працездатності. При повторному переогляді 08.10.2009 встановлено 10% втрати професійної працездатності, і при наступних переоглядах процент втрати працездатності залишений без змін 10% до 01.10.2023. Вказав, що наслідки нещасного випадку викликають у позивача фізичні страждання, травма спричинила погіршення реалізації фізичних і професійних можливостей, внаслідок виробничої травми виникли фізичні вади, які заважають позивачу повноцінно використовувати свої фізичні можливості як в побуті та і в професійній діяльності. Внаслідок виробничої травми позивач був вимушений змінити спосіб життя, не міг виконувати ті дії, які виконував до травмування, також позивач був прооперований у зв`язку з виробничою травмою лівого ока. Внаслідок виробничої травми фізичний стан позивача не поліпшується на протязі тривало часу. Просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 260 000 гривень. Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 22 грудня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що комісією з розслідування нещасного випадку встановлено лише вину самого позивача у настанні нещасного випадку, атому відповідач не може нести відповідальність за моральну шкоду завдану позивачу. Також вказав, що позивачем не доведений факт спричинення моральної шкоди, документи надані позивачем підтверджують лише наявність тілесного ушкодження у позивача, і не можуть бути беззаперечними доказами заподіяння моральної шкоди. Ухвалою суду від 23 грудня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи з викликом сторін, розгляд справи призначено на 20 січня 2022 року. 13 січня 2022 року представником позивача подано відповідь на відзив в якій зазначив, що доводи представника відповідача не можуть бути взяті до уваги. Зазначив, що у зв`язку з виробничою травмою позивач вперше 30.09.2008 року пройшов огляд МСЕК, де йому було встановлено 5% втрати професійної працездатності, при повторному огляді МСЕК 08.10.2009 встановлено 10% втрати професійної працездатності та в подальшому при переоглядах в 2012, 2013, 2014 ,2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роках процент втрати працездатності залишився без змін 10% . Також вказав, що робота позивача на підприємстві відповідача була пов`язана з підвищеною небезпекою для нього і він підпадає під дію норми п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України. Щодо вини самого позивача у настанні нещасного випадку зазначив, що комісія з охорони праці на засіданні, яке відбулось 09.10.2008 року висловила свою думку, і визначила ступінь вини [PERSON] - 5%. Представник позивача Швець М.Є. в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, відповіді на відзив. Пояснив суду, що позивач протягом 20 років переносить страждання через заподіяння шкоди його здоров`ю. Представник відповідача Артеменко С.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у позові в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позов. Зазначила, що у настанні нещасного випадку повністю вина позивача, спричинення моральної шкоди не доведено стороною позивача. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] працював прохідником на підприємстві відповідача шахтах «Жовтнева», «Батьківщина», «Леніна» з 23.05.2001 по 29.09.2021, і був звільнений з підприємства відповідача 29.09.2021 за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком, ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с.6-10). Згідно копії Акту № 14 про нещасний випадок від 23 листопада 2001 року, 06 листопада 2001 року о 17.00 годині на шахті «Жовтнева» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» з прохідником [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок якого останній отримав травму лівого ока, діагноз ушкодження здоров`я потерпілого - абсцес роговиці лівого ока. Крім того, актом про нещасний випадок встановлено, що особами які допустили порушення законодавства про охорону праці є - [PERSON] , прохідник - п.3.1.3 «Інструкції з охорони праці для прохідника» (а.с. 11-15). Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії ДНА 02 №027737 від 30.09.2008, [PERSON] при первинному огляді встановлено 5% втрати професійної працездатності з 16 вересня 2008 року до 01 жовтня 2009 року, без встановлення групи інвалідності, у зв`язку з трудовим каліцтвом, акт № 14 від 23.11.2001 (а.с.23). В подальшому [PERSON] 06.10.2009 пройшов переогляд та йому встановлено 10% втрати професійної працездатності, без встановлення групи інвалідності з 01.10.2009 по 01.10.2011, у зв`язку з трудовим каліцтвом, акт №14 від 06.11.2001 (а.с.23) При наступних переоглядах 14.12.2011, 18.09.2013, 23.09.2015 [PERSON] встановлено 10% втрати професійної працездатності, без встановлення групи інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом, акт №14 від 06.11.2001(а.с.24-26). [PERSON] 09.09.2020 пройшов переогляд та йому встановлено 10% втрати професійної працездатності, без встановлення групи інвалідності з 01.10.2020 по 01.10.2023, у зв`язку з трудовим каліцтвом, акт №14 від 06.11.2001, з переоглядом 15.09.2023 (а.с.26). Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Так, суд встановив, що нещасний випадок на виробництві, що призвело до втрати працездатності позивача стався з ним 06 листопада 2001 року, [PERSON] первинно була встановлена втрата професійної працездатності 5% - 30 вересня 2008 року, та в подальшому 10% - 08 жовтня 2009 року, та в подальшому 09 вересня 2020 року 10 % без визначення групи інвалідності з переоглядом 15 вересня 2023 року, в суд з позовом за захистом своїх порушених прав, позивач звернувся 06 грудня 2021 року. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним каліцтва при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок виробничої травми, що потягло втрату працездатності первинно у розмірі 5% та повторно 10%, без встановлення групи інвалідності, з переоглядом 15 вересня 2023 року, що свідчить про неможливість покращення стану його здоров`я в майбутньому, вину самого позивача у настанні нещасного випадку, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 60 000 гривень, оскільки саме цей розмір є розумним, виваженим і справедливим у ситуації позивача, а також не перевищує гранично допустимого розміру відшкодування такої шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 гривень.

Outcome: partial