Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

До Козелецького районного суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно до суду звернулась [PERSON] . Позов мотивований тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить належне їй право на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , що відноситься до категорії колгоспного двору. Для позивача у справі, померла є матір`ю, ступінь родинного зв`язку підтверджується свідоцтвом про народження. Позивач у справі, як спадкоємець за законом на дану спадщину, в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, вступила в управління спадковим майном до виповнення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, постійно проживала з спадкодавцем на день смерті, прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючого документу, так як право власності на належну частку у домоволодінні за померлою за життя зареєстровано не було, не може оформити своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, тому змушена звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Позивач у справі, є єдиними спадкоємцем щодо майна померлої [PERSON] , що підтверджується довідками з місця проживання, інших спадкоємців не має. Даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] відноситься до категорії колгоспного двору, до складу якого входили: померла [PERSON] та позивач у справі, [PERSON] , тому кожен має право на дане домоволодіння в рівних частинах, кожен на 1/2 частку. Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його відсутність, позивач у справі, змушена звернутись до суду. Доказом відсутності документу на спадкове майно є довідка КП «Ніжинсьтке МБТІ». Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав : [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11 червня 1993 року виданого виконкомом Бірки с/Ради Козелецького району, актовий запис про смерть № 20. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, до складу якої входить належне їй право на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , що відноситься до категорії колгоспного двору. Для позивача у справі, померла є матір`ю, ступінь родинного зв`язку підтверджується свідоцтвом про народження (видане повторно) серії [NUMBER] виданого 03 грудня 2020 року Козелецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 36. Позивач у справі, як спадкоємець за законом на дану спадщину, в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, вступила в управління спадковим майном до виповнення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, постійно проживала з спадкодавцем на день смерті, прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючого документу, так як право власності на належну частку у домоволодінні за померлою за життя зареєстровано не було, не може оформити своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, тому змушена звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Позивач у справі, є єдиними спадкоємцем щодо майна померлої [PERSON] , що підтверджується довідками з місця проживання, інших спадкоємців не має. Даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] відноситься до категорії колгоспного двору, до складу якого входили: померла [PERSON] та позивач у справі, [PERSON] , тому кожен має право на дане домоволодіння в рівних частинах, кожен на 1/2 частку. Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його відсутність, позивач у справі, змушена звернутись до суду. Доказом відсутності реєстрації права власності в органах МБТІ є довідка КП «Ніжинське МБТІ» про відсутність реєстрації права власності на вказане домоволодіння. Відповідно до інформації наданої В.о. завідувачем Державним нотаріальним архівом Чернігівської області Шатуновою С., спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилась. Відповідно до довідки виданої виконкомом Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області про склад сім`ї наймача житлового будинку [ADDRESS] на 15.04.1991 року відноситься до категорії колгоспних дворів: голова двору - [PERSON] , [INFO] , дата прописки: 29.01.1981 рік, померла: [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] , дата прописки: 15.06.1978 рік. Відповідно до довідки виданої виконкомом Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області в тому, що гр. [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , померла [INFO] та на день смерті мала склад сім`ї: [PERSON] , дочка, дата прописки: 15.06.1978 рік. Відповідно до довідки виданої виконкомом Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області в тому, що гр. [PERSON] вступила в управління спадковим майном до виповнення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкоємець обробляла город, доглядала за будинком та сплачувала комунальні послуги. Згідно довідки Комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради № 212 від 29.09.2021 року право власності на садибний житловий будинок в [ADDRESS] за даними КП «Ніжинське МБТІ» має такі характеристики. Право власності станом на 31.12.2012 року не зареєстровано. Як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (ст. 112 цього Кодексу). Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Враховуючи вищенаведене житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав [PERSON] , як члену колгоспного двору. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи дату смерті [PERSON] , [INFO] правовідносини щодо спадкування після їх смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її донька - [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] , прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи /оскільки фактично вступила в управління спадковим майном/. Як суспільна група «колгоспний двір» існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність». Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Так, зважаючи на те, що житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді, він може бути об`єктом спадкування. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцями не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок. Відповідно ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , підлягають задоволенню.

Outcome: approved