Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 14.07.2005, мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейних відносин більше не існує, у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя: він нехтував сімейними цінностями і не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї. Подальше збереження шлюбу неможливе. Просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею, бажає залишити прізвище « [PERSON] ». ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 15.09.2021 відкрито провадження в справі. Ухвалою суду від 15.11.2021 клопотання відповідача задоволено і подружжю надано строк для примирення один місяць, одночасно провадження в справі зупинено (а.с. 24). Ухвалою суду від 22.12.2021 провадження в справі поновлено, в подальшому судове засідання призначено на 20.01.22 (а.с.24). Позивачка в судове засідання не з`явилась, згідно поданої 05.01.2022 заяви просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги задовольнити, оскільки заходи спрямовані на примирення результату не принесли, наполягає на розірванні шлюбу (а.с.30-31). Відповідач, згідно поданої 18.01.2022 заяви, позов не визнає. Заперечує щодо розірвання шлюбу та залишення дітей проживати з позивачкою, між ними наявний спір про визначення місця проживання дітей, тому просив вирішувати дане питання в порядку ст.161 Сімейного кодексу України та роз`яснити цей порядок (а.с. 32). В судовому засіданні відповідач підтримав вищезазначену заяву. Заперечує проти розірвання шлюбу, бо вважає, що це дружина щось надумала собі і її претензії необгрунтовані. Коли суд дав час на примирення, то вона повернулась проживати до нього і його матері на тиждень, але потім повідомила, що бажає розлучення і знову його полишила, поїхала до своїх батьків, їх адреси не знає, знає село, в якому живуть. В шлюбі були 16 років. Не проживають вони разом із кінця серпня 2021 року та не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Дружина забрала без його згоди молодшого сина і перевела в іншу школу, а з ним лишився старший. Вчора вони з мамою приїжджали до його дружини і дитини, але там з ними грубо розмовляли. Згоди щодо місця проживання дітей вони не досягли, тому в випадку розірвання шлюбу просить роз`яснити порядок вирішення спору щодо місця проживання дітей позивачці. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі, зареєстрованому 14 липня 2005 року Виконавчим комітетом Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис №13, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). У шлюбі у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.5, 6), всі зареєсьровані разом, а аткож хз матір`ю відповідача на [ADDRESS] (а.с. 9, 12). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Згідно ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.1 ст. 109 Сімейного Кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. За відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. За наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини, що узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Позивачка стверджує, що шлюбно-сімейних відносин більше не існує. Сторонам надавася строк на примирення, однак примирення досягти не вдалось. Дружина наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечує, але примушування до шлюбу неможливе, незалежно від мотивів позову і наявності чи відсутності заперечень чоловіка. Таким чином, суд робить висновок, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідач заперечував проти проживання дітей з матір`ю. Суд вважає, що між сторонами існує спір щодо місця проживання дітей. Таким чином, на даний час суд відмовляє в задоволенні вимог одночасно із розірванням шлюбу про визначення місця проживання дітей разом із матір`ю та роз`яснює сторонам право звернення до органу опіки та піклування з заявою про визначення місця проживання дитини чи до суду з відповідним позовом. Згідно ч.1 ст. 133, ч. 1 ст. 141 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 908 грн. необхідно стягнути на її користь з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто 50%, що складає 454 грн.

Outcome: partial