Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахування та виплати страхових виплат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [PERSON] з 2014 року перебував на обліку у Волноваському міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, як отримувач соціальної допомоги по дату його смерті [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі і на отримані страхові виплати, які належали за життя померлому. На запит приватного нотаріуса Орлової Л.О. відповідач повідомив про відсутність заборгованості по страховим виплатам, оскільки з 01.11.2017 року виплати йому не проводилися. Додатково приватним нотаріусом біло зроблено повторний запит до відповідача щодо підстав ненадання сум страхових виплат. Відповіддю від 02.07.2021 року відповідач зазначив, що на обліку у нього [PERSON] перебував до 01.11.2017 року і з нього часу виплати припинені. Вважає дії відповідача такими, що не відповідають закону та порушують її право власності на грошові кошти, які належали спадкодавцю у зв`язку з тим, що до 2014 року [PERSON] перебував на обліку у ВФСС в м. Антрацит Луганської області. Після початку військового конфлікту на сході України [PERSON] вимушений був переміститися до м. Волноваха Донецької області та стати на облік як ВПО. З 18.11.2014 року відповідачем було взято на облік [PERSON] та йому почали виплатувати страхові виплати. З 01.11.2017 року без прийняття відповідного рішення виплати страхових сум [PERSON] були припинені. Враховуючи стан здоров`я останній повернувся на тимчасово неконтрольовану територію у с. Леськине Антрацит Луганської області та в подальшому не мав змоги виїхати та поновити виплати. [INFO] [PERSON] помер на непідконтрольній Україні території. Позивач є рідною сестрою [PERSON] і звернулася до нотаріуса с заявою про оформленні спадщини, однак відповідачем було відмовлено в отриманні інформації для нотаріуса. Посилаючись на ст. 1227, 1269, 1301 ЦК та ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV просить зобов`язати відповідача здійснити нарахування страхових виплат [PERSON] за період з 01.11.2017 року по 19.03.2020 року у розмірі 80 000 грн. та виплатити нараховані суми на її користь. 27.10.2021 року до суду надано відзив на позовну заяву, де представник відповідача зазначив, що [PERSON] перебував на обліку з 01.04.2001 року та отримував виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Антрацит Луганської області, де органи державної влади здійснювали свої повноваження в повному обсязі до набуття чинності розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07.11.2014 № 1085-р. Згідно з даним розпорядженням Уряду місто Антрацит віднесено до населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Реалізуючи свої права [PERSON] звернувся до Волноваського міського відділення, де отримував страхові виплати в період з 01.10.2014 року по 01.11.2017 року. 01.11.2017 року щомісячні страхові виплати припинено на підставі рішення комісії у зв`язку із скасуванням довідки ВПО, що оформлено у вигляді Постанови №0542/2396/2396/29 від 02.01.2018 року. За життя [PERSON] у встановлено законом порядку не оскаржував дії відповідача, не виявив інтересу та волі на відновлення нарахування щомісячної страхової суми. Таким чином, оскільки за життя страхові суми [PERSON] не нараховувалися, то вони не можуть входити до складу спадщини, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.31-32). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У позовній заяві просила провести розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволені позовних вимог. Представник відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до суду не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, надав суду заяву від 14.01.2022 року у якій просив розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи на стороні відповідача - Волноваське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до суду не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду08.09.2021 року відкрито спрощене позовне провадження (а.с.20). ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з 2014 року перебував на обліку у Волноваському міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримував щомісячні страхові виплати на підставі довідки ВПО від 18.11.2014 року (а.с. 50). Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 21.08.2021 року встановлено факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 7-9), та видано Свідоцтво про смерть [PERSON] Серії [NUMBER] від 11.09.2020 року (а.с. 15). Спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач по справі - [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи та Свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 5). На запит приватного нотаріуса Орлової Л.О. Волноваське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області повідомило про відсутність заборгованості по страховим виплатам [PERSON] , оскільки з 01.11.2017 року виплати були припинені (а.с. 78-79). 01.11.2017 року щомісячні страхові виплати [PERSON] припинено на підставі рішення комісії у зв`язку із скасуванням довідки ВПО, що оформлено у вигляді Постанови №0542/2396/2396/29 від 02.01.2018 року (а.с. 51). V. Оцінка суду. Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (в редакції Закону від 28 грудня 2014 року № 77-VIII) страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Згідно з частинами четвертою і сьомою статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці». Частиною 10 цієї статті визначено, що належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України). Проте, існують такі спадкові права, які можуть переходити у порядку спадкування, але їхній перехід може бути обмежений на підставі прямої вказівки закону. Так у відповідності до статті 1227 ЦК України, згідно з якою суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя (виплати нараховані, але не отримані спадкодавцем), передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Системний аналіз положень статей 1219 ЦК України та статті 1227 ЦК України, при застосуванні до встановлених у цій справі обставин, дає підстави для висновку, що потрібно розрізняти: право на відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, каліцтвом як об`єкт цивільних прав), яке нерозривно пов`язане із особою і яке, відповідно не входить до складу спадщини та припиняється зі смертю особи, яка мала таке право; та право на суми відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, нараховані за життя спадкодавцю, тобто належали йому, але не отриманні ним за життя, які передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України). Таким чином, право на відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом не входить до складу спадщини. Право на нараховані за життя суми відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, а не отримані спадкодавцем входять до складу спадщини за умови, що на час відкриття спадщини відсутні члені сім`ї спадкодавця. При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі № 243/2404/19-ц та у справі №431/6232/18-ц від 14.04.2020 року. Проте припинення нарахування Фондом страхових виплат потерпілому [PERSON] здійснено з 01.11.2017 року на підставі постанови Фонду від 02.01.2018 року (а.с. 51), тобто за життя [PERSON] у встановленому законом порядку не оскаржив дії відповідача, тобто за життя не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, а отже, указані суми йому за життя не нараховувались, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після смерті останнього, у зв`язку з тим, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату, згідно із статтею 1219 ЦК України, до складу спадщини не входить. [PERSON] помер [INFO] , тобто через три роки від дати прийняття Фондом рішення про припинення виплати щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, а отже, позивачка [PERSON] як спадкоємець не має права на те, що за життя спадкодавця йому не нараховано і спадкодавець дій відповідача із ненарахування вказаних страхових виплат не оскаржував. Оскільки право на призначення та виплату щомісячної страхової суми у випадку трудового каліцтва згідно із статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить, тому вимоги спадкоємця [PERSON] про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити страхові суми на її користь належні померлому [PERSON] не є слушними. За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог [PERSON] , оскільки [PERSON] припинена виплата страхових виплат за життя і ним не вчинено дій спрямованих на відновлення виплати, у результаті чого [PERSON] у період із 01.11.2017 року по 19.03.2020 року страхові виплати не нараховувалися, а отже, [PERSON] , враховуючи положення статті 1227 ЦК України, не набула право на отримання цих виплат як спадкове майно. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. Таким чином, оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed