Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

13.09.2021 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла вказана позовна заява [PERSON] , у якій він просить: визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 06.01.2021 № 2-ОТГ в частині передачі у комунальну власність Донецької територіальної громади в особі Донецької селищної ради земельної ділянки державної власності, площею 1,9000 га, з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508, яка зазначена за № 47 у додатку до Акту приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 06.01.2021; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58162159 від 17.05.2021 13:45:16, Державного реєстратора Донецької селищної ради Харківської області Щербини Наталії Михайлівни, на підставі якого за Донецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області, код ЄДРПОУ: 04397112, зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508; визнати незаконним та скасувати рішення XІV сесії VIII скликання Донецької селищної ради Харківської області від 18.05.2021 № 465-VІІІ «Про надання дозволу на розробку Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,9000 га, на території Пришибського старостинського округу Харківської області гр. [PERSON] »; визнати незаконним та скасувати рішення XV сесії VIII скликання Донецької селищної ради Харківської області від 02.06.2021 № 515-VIII «Про затвердження Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства, площею 1,9000 га, розташованої за межами населених пунктів на території Донецької селищної ради Балаклійського району Харківської області та передачі її у власність гр. [PERSON] »; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58678793 від 10.06.2021 16:20:36, Державного реєстратора Донецької селищної ради Харківської області Щербини Наталії Михайлівни, на підставі якого за гр. [PERSON] ( [ADDRESS] ) зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 1,9000 га, кадастровий номер 6320285200:01:000:0508. В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що розпорядженням БРДА Харківської області від 03.08.2012 йому було надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 1,9 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі запасу, рілля), розташованої за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області, з метою надання у власність, для ведення особистого селянського господарства. На його виконання, в тому числі на замовлення позивача, в 2012 році було виготовлено проєкт землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки, загальною площею 1,9000 га, за рахунок земель запасу державної власності для ведення особистого селянського господарства. В подальшому було надано висновок про погодження вищезазначеної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вказаний проєкт та електронний документ державним кадастровим реєстратором відділу Держземагентства у Балаклійському районі Харківської області було перевірено, проставлено відповідні відмітки на проєкті землеустрою та 18.02.2013 зареєстровано в Державному земельному кадастрі земельну ділянку, площею 1,9000 га, за кадастровим номером 6320285200:01:000:0508, яка розташована на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області. Державна реєстрація даної земельної ділянки відбулася на підставі проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розробленого в 2012 р., дата державної реєстрації земельної ділянки - 18.02.2013. В подальшому, на вимогу Головного управління Держземагентства у Харківській області вже особисто позивачем в 2013 році було замовлено розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 1,9000 га, за рахунок земель запасу державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області, який в подальшому також було погоджено Відділом Держземагентства у Балаклійському районі Харківської області 21.03.2014 №164 та внесено зміни до ДЗК. Не зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України на неодноразові звернення (впродовж 2014 - 2020 років) позивача до Головного управління Держземагентства (Держгеокадастру) у Харківській області з приводу затвердження вищезазначеної документації із землеустрою та надання йому земельної ділянки у власність, останнім надавались відмови-відповіді та накази про відмову у затвердженні відповідної документації та передачі ділянки, площею 1,9000 га, кадастровий номер 6320285200:01:000:0508 у власність. Зазначені вище обставини змусили позивача звернутися до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, яку 21.10.2020 було задоволено частково, а саме: було визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 31.03.2020 № 6690-СГ «Про відмову в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність», а також було зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель запасу державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області, площею 1,9000 га, з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508 та надання її у власність позивачеві, з урахуванням висновків суду у даній справі. На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 01.12.2020 № 20584-СГ затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області та передано [PERSON] у власність земельну ділянку, площею 1,9000 га, (кадастровий номер 6320285200:01:000:0508) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області. В пункті 6 вищевказаного наказу було вказано, що керівнику Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на виконання пункту 112 Порядку ведення Державного земельного кадастру забезпечити внесення Державним кадастровим реєстратором відповідних відомостей до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі. На підставі вищевказаного Наказу Державним кадастровим реєстратором Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Зінченко О.О. до Державного земельного кадастру внесено зміни до відомостей ДЗК про земельну ділянку, площею 1,9000 га, кадастровий номер 6320285200:01:000:0508 в частині цільового призначення та виду використання - для ведення особистого селянського господарства. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2021 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 скасовано в частині зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель запасу державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області, площею 1,9000 га, з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508 та надання її у власність позивачеві, з урахуванням висновків суду у даній справі. Прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області затвердити проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель запасу державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області, площею 1,9000 га, з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508 та надання її у власність [PERSON] . Однак, як стало відомо позивачу, Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 06.01.2021 №2-ОТГ згідно з додатком до цього наказу за актом приймання-передачі земельних ділянок з державної власності у комунальну власність Донецької територіальної громади в особі Донецької селищної ради були передані земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які розташовані за межами населених пунктів Донецької селищної ради на території Ізюмського (кол. Балаклійського) району Харківської області, загальною площею 971,0720 га, до складу яких увійшла й земельна ділянка, площею 1,9000 га, з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508, на яку відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2021 було надано наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 01.12.2020 № 20584-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки та надано позивачу у власність для ведення особистого селянського господарства. У додатку до Акту приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 06.01.2021 земельна ділянка з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508 зазначена за № 47. Разом з тим, в наказі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 06.01.2021 №2-ОТГ про передачу у комунальну власність Донецької селищної ради Балаклійського району Харківської області спірної земельної ділянки взагалі немає відомостей про те, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області затвердило ту чи іншу документацію із землеустрою, на підставі якої сформувалась земельна ділянка, що передається. При цьому, ГУ Держгеокадастру у Харківській області було обізнано про наявність судового рішення у справі щодо спірної земельної ділянки, та на стадії перегляду цього рішення в апеляційному порядку свідомо за відсутності будь-яких законних підстав передало вказану земельну ділянку в комунальну власність територіальної громади. Таким чином, ГУ Держгеокадастру у Харківській області передало земельну ділянку з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508 з державної у комунальну власність при наявності «обтяжень» цієї земельної ділянки, а саме - наявності рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 та прийнятого на виконання вказаного рішення суду наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 01.12.2020 № 20584-СГ. За таких обставин, спірна земельна ділянка при видачі наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області про передачу земель в комунальну власність Донецької селищної ради мала бути виключена з акту приймання-передачі, або наказ про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність - скасовані, оскільки спірна земельна ділянка передана в комунальну власність сільської ради з певним «обтяженням». 07.06.2021 позивач звернувся до Державного реєстратора Балаклійської міської ради Ізюмського району Харківської області Дериведмідь Н.Є. із заявою та доданими до неї необхідними документами стосовно реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак за результатами розгляду вищевказаних документів Державним реєстратором було відмовлено позивачу у зв'язку з тим, що під час розгляду заяви встановлено наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на дане нерухоме майно, а саме: у відомостях Державного реєстру речових прав на нерухоме майно була наявна інформація про те, що заявлена земельна ділянка перебуває у комунальній власності Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області. В процесі розгляду та аналізу отриманих позивачем документів йому стало відомо, що 13.05.2021 Державним реєстратором Донецької селищної ради Харківської області Щербиною Н.М. на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» від 06.01.2021 №2-ОТГ та Акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність від 06.01.0201 б/н прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 58162159 від 17.05.2021 13:45:16 та зареєстровано право комунальної власності на спірну земельну ділянку за Донецькою селищною радою. Як з'ясувалося в подальшому, рішенням XІV сесії VIII скликання Донецької селищної ради Харківської області від 18.05.2021 [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірної земельної ділянки, площею 1,9000 га, на території Пришибського старостинського округу, а рішенням цієї ради від 02.06.2021 було затверджено зазначену технічну документацію із землеустрою та передано [PERSON] спірну земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у власність. 09.06.2021 року на підставі вищевказаного рішення Державним реєстратором Донецької селищної ради Харківської області Щербиною Н.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зареєстровано за [PERSON] право власності на спірну земельну ділянку. Позивач зазначає, що ним були дотримані всі вимоги законодавства та здійснені всі необхідні процедури для отримання позитивного рішення з боку Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (уповноваженого органу) щодо передачі йому у власність спірної земельної ділянки, а тому у нього виникли «правомірні очікування» та «законні сподівання» відносно нерухомого майна, проте, всупереч цьому земельна ділянка незаконно була передана у комунальну власність органу місцевого самоврядування та в подальшому надана у власність іншій особі. Отже, своїми діями Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, Державним реєстратором відділу «Центр надання адміністративних послуг» Донецької селищної ради Балаклійського району Харківської області Щербиною Н. М. та Донецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області порушено законне право позивача на реалізацію останнім на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 01.12.2020 свого законного права на оформлення права власності на зазначену земельну ділянку. Тому позивач вважає, що наявні підстави про визнання таким, що порушує його права та законні інтереси прийнятий ГУ Держгеокадастру у Харківській області наказ від 06.01.2021 в частині передачі у комунальну власність Донецької територіальної громади в особі Донецької селищної ради земельної ділянки з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508 в зв'язку з тим, що позивач отримав дозвіл на виготовлення проєкту землеустрою на ту ж саму земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розробив та погодив на вказану ділянку документацію із землеустрою, зареєстрував її в Державному земельному кадастрі, а ГУ Держгеокадастру у Харківській області затвердило проєкт землеустрою та передало позивачу у власність спірну земельну ділянку. На підставі оскаржуваного рішення проведено державну реєстрацію виникнення права комунальної власності за Донецькою селищною радою на спірну земельну з порушенням вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, державний реєстратор Щербина Н.М. прийняла оскаржуване рішення про реєстрацію за Донецькою селищною радою права комунальної власності на спірну земельну ділянку не зважаючи на те, що була неналежним суб'єктом державної реєстрації, оскільки перебувала в трудових відносинах з Донецькою селищною радою. Крім цього, як вбачається з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в переліку документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію виникнення права комунальної власності за Донецькою селищною радою, рішення Донецької селищної ради Ізюмського (кол. Балаклійського) району про прийняття спірної земельної ділянки у комунальну власність, що передбачено п. 62 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відсутнє. Отже, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Щербини Н.М. стосовно реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку за Донецькою селищною радою Ізюмського (кол. Балаклійського) району Харківської області є незаконним та підлягає скасуванню. Посилалався на те, що розглянувши заяву [PERSON] про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,9000 га, на території Пришибського старостинського округу Харківської області, з метою подальшого отримання її у власність, Донецька селищна рада Харківської області перевищила свої повноваження, чим порушила вимоги ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу України, своїм прийнятим рішенням від 18.05.2021. На думку позивача, Донецькою селищною радою під час прийняття оспорюваного рішення від 18.05.2021 помилково застосовано норми ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України в частині приватизації спірної земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації шляхом відновлення меж ділянки на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж, оскільки дія зазначеної вище норми розповсюджується виключно на випадки приватизації земельної ділянки, що перебуває у користуванні (тобто на підставі документу, який підтверджує таке право користування) або коли на ділянці розташовано жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у власності громадянина. За таких умов, одержання громадянином безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації здійснюється лише на підставі проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та дозволу відповідного органу, визначеного статтею 122 Земельного кодексу України, на його розроблення. Отже, рішення Донецької селищної ради від 18.05.2021 «Про надання дозволу на розробку Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,9000 га, на території Пришибського старостинського округу Харківської області Ворошиліній М.Х.І.» є незаконним та підлягає скасуванню. Крім того, в процесі розгляду заяви [PERSON] про надання дозволу на розробку Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки Донецька селищна рада, зловживаючи своїми правами, не пересвідчилася у наявності на спірну земельну ділянку прийнятих раніше дозволів на виготовлення документації із землеустрою та затвердження такої документації, що могли бути прийняті попередніми органами державної виконавчої влади та мали на це повноваження згідно законодавства, що діяло на той час. Під час прийняття оскаржуваного рішення Донецька селищна рада Харківської області зобов'язана була врахувати той факт, що видача на одну й ту ж саму земельну ділянку декількох рішень щодо розпорядження нею безумовно призведе до порушення правомірних очікувань позивача, який першим звернувся із заявою про надання йому відповідного дозволу. Прийняття Донецькою селищною радою рішення від 18.05.2021, а також рішення від 02.06.2021 при наявності нескасованого наказу, виданого ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 01.12.2020, позбавляє позивача можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру отримання у власність даної земельної ділянки з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508. Ухвалою від 29.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання, а також за клопотанням позивача було витребувано документи, на підставі яких було прийнято оскаржувані рішення, інформацію про перебування державного реєстратора Щербини Н.М. у трудових відносинах з Донецькою селищною радою на час прийняття оскаржуваного рішення, а також документи реєстраційної справи, на підставі яких за Донецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області зареєстровано право комунальної власності на спірну земельну ділянку (т. 1 а.с. 84-85). 13.10.2021 відповідачем ГУ Держгеокадастру у Харківській області подано відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити та зазначив, що за результатами розгляду клопотання Донецької селищної ради ними було видано наказ від 06.01.2021, яким вирішено передати у комунальну власність 64 земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, загальною площею 971,0720 га, які розташовані за межами населених пунктів Донецької селищної ради на території Балаклійського району Харківської області згідно з додатком до цього наказу за актом приймання-передачі земельних ділянок, до якого увійшла і спірна ділянка. В наказі зазначено, що право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до закону. Обставини, які б перешкоджали передачі спірної земельної ділянки Донецькій селищній раді у січні 2021 позивачем не наведені, доказів позивачем, які б вказували на те, що така передача відбулася всупереч законодавству, не надано. Тому вважає, що оскаржуваний наказ від 06.01.2021 № 2-ОТГ прийнятий в межах повноважень та у відповідності до норм земельного законодавства. Повідомив, що в межах розгляду адміністративної справи у Головного управління не було жодних заборон щодо вчинення дій зі спірною ділянкою, наказ від 01.12.2020 №20584-СГ було видано на виконання рішення Харківського окружного адіністративного суду від 21.10.2020. Наголосив, що затвердження проєкту землеустрою є одним із етапів приватизації, а право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Обтяження прав на земельну ділянку встановлюється законом або актом уповноваженого на це органу державної влади, посадової особи, або договором шляхом встановлення заборони на користування та/або розпорядження, у тому числі шляхом її відчуження. Обтяження прав на земельні ділянки підлягають державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Однак, позивачем не доведено наявність обтяжень щодо спірної земельної ділянки у зв`язку з розглядом адміністративної справи, які б перешкоджали здійсненню ними повноважень з розпорядження землями. Вважає позовну заяву необґрунтованою та в частині вимог до Головного управління такою, що не підлягає задоволенню, оскільки не порушували прав та законних інтересів позивача, тому просили у задоволенні позовних вимог до них відмовити. Також просив не покладати на них судові витрати у разі задоволення позову, бо це може порушити інтереси держави (т. 1 а.с. 99-103). 21.10.2021 відповідачем Державним реєстратором відділу «Центру надання адміністративних послуг» Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області Щербиною Н.М. подано клопотання про виключення із справи як відповідача, оскільки державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданою зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення з такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. Тому вважає, що вона, як Державний реєстратор відділу «Центр надання адміністративних послуг» Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області, яка є її виконавчим органом, не є належним відповідачем у справі і у позові до неї необхідно відмовити (т. 1 а.с. 109-110). 21.10.2021 відповідачем Донецькою селищною радою Ізюмського району Харківської області подано відзив на позовну заяву, у якому просили у задоволенні позовних вимог відмовити та зазначили, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 2-ОТГ від 06.01.2021 спірна ділянка була передана у комунальну власність Донецької селищної територіальної громади з урахуванням вимог закону, про що складений та підписаний Донецьким селищним головою акт приймання - передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення з державної до комунальної власності від 06.01.2021, відповідно до якого та додатку до нього на момент передачі спірної ділянки у комунальну власність Донецької селищної територіальної громади жодного обтяження за ділянкою зареєстровано не було, а у затвердженні проєкту землеустрою позивачу було відмовлено. Діюче законодавство не містить норм, які б покладали на органи місцевого самоврядування обов`язок перевіряти на достовірність інформацію Держгеокадастру, надану під час передачі земельних ділянок з державної власності у комунальну. З урахуванням вищезазначеного, під час передачі спірної ділянки у комунальну власність Донецької селищної територіальної громади, державної реєстрації права власності на неї та подальшого розпорядження нею Донецька селищна рада діяла виключно у межах та спосіб, передбачених діючим законодавством, адже, обставин, які б перешкоджали передачі земельної ділянки Донецькій селищній раді або доказів, що така передача відбулася з порушенням норм діючого законодавства, позивач не надав. Жодне із судових рішень, на які посилається позивач, на момент передачі земель у комунальну власність не вступили в силу, зокрема рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2020, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на дане рішення, яке мало вступити в силу лише після її розгляду, в результаті розгляду апеляційної скарги, Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2021 зазначене рішення було скасоване. Вказана Постанова суду вступила в силу 05.02.2021, тобто вже після передачі земель у комунальну власність Донецької селищної територіальної громади. В межах розгляду вказаної справи у Головного управління Держгеокадастру у Харківській області не було жодних заборон щодо вчинення дій зі спірною ділянкою. Вважає, що позивачем не доведено існування обтяжень щодо спірної земельної ділянки, які б перешкоджали б здійсненню Донецькою селищною радою повноважень з розпорядження землями, а посилання позивача на нібито наявні «обтяження» є безпідставними. Отже, на момент державної реєстрації права комунальної власності за Донецькою селищною радою а ні у позивача, а ні у будь-кого іншого не існувало речового права на спірну ділянку. Також зазначили, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 01.12.2020 виданий з порушенням норм законодавства, адже рішення мало вступити в силу лише після її розгляду або повернення апеляційної скарги. Проєкт землеустрою можна вважати таким, що не затверджений, а позивач не має законних підстав звертатись до суду з вимогою скасувати будь-які рішення, що стосуються земель, які знаходяться у комунальній власності Донецької селищної територіальної громади. На сьогоднішній день виконання рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2021 суперечить нормам діючого законодавства. Таким чином, вважають позовну заяву необґрунтованою, оскільки Донецька селищна рада прав та законних інтересів позивача по цій справі не порушувала, тому просили відмовити в задоволенні позову, а також не покладати на них судові витрати у разі задоволення позову, бо це може призвести до порушення інтересів громади та недоотриманні коштів органом місцевого самоврядування (т. 1 а.с. 111-116). 21.10.2021 на виконання ухвали від 29.09.2021 Донецькою селищною радою надані належним чином завірені копії документів (т. 1 а.с. 118-176). 02.11.2021 на виконання ухвали від 29.09.2021 Донецькою селищною радою надані належним чином завірені копії документів (т. 1 а.с. 183-198). 09.11.2021 Донецькою селищною радою подано додаткові пояснення до позовної заяви про те, що посада Державного реєстратора, відповідно до п. 3), ч. 1, ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає обов`язкове перебування у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, якими, відповідно до п. 2), ч.1, ст. 6 вказаного Закону є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації. Законодавчо не передбачено, чи має такий виконавчий орган мати статус юридичної особи. Державний реєстратор, що здійснювала реєстрацію речових прав на спірну земельну ділянку, є посадовою особою Донецької селищної ради та перебуває у трудових відносинах з відділом «Центр надання адміністративних послуг» Донецької селищної ради, який є її виконавчим органом. Абзац другий ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прямо передбачає можливість державної реєстрації прав на державне та/або комунальне майно, їх обтяжень за сільськими, селищними та міськими радами, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, з виконавчими органами яких Державний реєстратор перебуває у трудових відносинах. Отже, Державний реєстратор під час реєстрації речових прав на спірну земельну ділянку діяла у межах та спосіб, передбачених діючим законодавством. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Тобто, норма статті 116 Земельного кодексу України не передбачають обов`язкового дотримання норм статті 118 Земельного кодексу України, тому що даною нормою не передбачені особливості земельної ділянки, що набувається у власність, а саме: чи є ділянка вже сформованою, чи передбачається зміна цільового призначення. У частині 7, ст. 118 Земельного кодексу України йдеться про такий вид документації із землеустрою, як проєкт землеустрою. Відповідно до ст. 3 та ст. 4 Земельного кодексу України, ст. 8,9 Цивільного кодексу України, у даному випадку доцільно застосовувати норми ст. 123 Земельного кодексу України та ст. 50 Закону України про землеустрій. Тому вважають твердження позивача стосовно того, що норми ч. 6, ст. 118 Земельного кодексу України не передбачає виготовлення такого виду документації із землеустрою як технічна документація необґрунтованими та безпідставними (т. 1 а.с. 206-211). 08.11.2021 р. відповідачем ГУ Держгеокадастру у Харківській області подано письмові пояснення щодо відзиву Донецької селищної ради, у яких посилались на те, що оскаржуваний наказ від 06.01.2021 р. прийнятий в межах повноважень та у відповідності до норм земельного законодавства. Вказав, що на виконання рішення суду, яке набрало законної сили у лютому 2021 році, ними був виданий наказ від 04.03.2021, що повністю спростовує доводи Донецької селищної ради про те, що вказаний наказ видано з порушенням норм законодавства, а проєкт землеустрою можна вважати незатвердженим. Крім того, Головне управління не мало та не могло врахувати перебування земельної ділянки у комунальній власності, з огляду на те, що станом на березень 2021 р. право комунальної власності на земельну ділянку не було зареєстроване (т. 2 а.с. 1, 2). 23.11.2021 відповідачем [PERSON] було подано письмові пояснення щодо позову, у яких просила відмовити у його задоволенні. Пояснила, що спірна земельна ділянка вже була сформована на підставі рішення розробленого проєкту із землеустрою та передана наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 06.01.2021 у комунальну власність Донецької територіальної громади. Право комунальної власності на неї було зареєстровано у встановленому законом порядку. Виготовляти новий проєкт із землеустрою для формування земельної ділянки вже не було необхідності. Підставою для набуття нею у власність спірної земельної ділянки було рішення Донецької селищної ради від 02.06.2021, право приватної власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.06.2021. На момент передачі у комунальну власність та в подальшому у приватну власність спірна земельна ділянка не знаходилась а ні у власності, а ні у користуванні позивача, не мала жодних законних обтяжень. Вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не може призвести до захисту або відновлення його порушеного речового права (у разі його наявності), зокрема, повернення у його володіння або користування спірної земельної ділянки, відшкодування шкоди. Всі дії ГУ Держгеокадастру та Донецької селищної ради щодо формування земельної ділянки та розпорядження нею вважає законними (т. 1 а.с. 230-232). Ухвалою від 24.11.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. 13.01.2022 представником позивача подані додаткові пояснення у яких зазначив, що в обгрунутвання позовних вимог Позивач посилався на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 та на існування тривалого листування Позивача з ГУ Держгеокадастру у Харківській області на предмет затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки. Представник позивача просив розглянути справу за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Харківській області просив розглянути справу за їхньої відсутності з урахуванням правової позиції, викладеної у відзиві, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Донецької селищної ради просила розглянути справу за їхньої відсутності. Відповідач [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності (т. 1 а.с. 230). Відповідач Державний реєстратор Щербина Н.М. про час і місце судового засідання повідомлена належним, однак в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, поважності неявки не убачається. Тому суд ухвалив провести розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що розпорядженням Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 03.08.2012 № 470 «Про надання гр. [PERSON] дозволу на розроблення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» позивачу [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 1,9 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі запасу, рілля), розташованої за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області, з метою надання у власність, для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 29). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6301033692014, виданого позивачу за результатом розгляду заяви від 18.02.2013 про державну реєстрацію земельної ділянки, державна реєстрація зазначеної земельної ділянки відбулася на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розробленого 27.09.2012, дата державної реєстрації земельної ділянки - 18.02.2013 (т. 1 а.с.54). На виконання вказаного розпорядження на замовлення позивача [PERSON] у 2013 році був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 1,9000 га, за рахунок земель запасу державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області, який в подальшому був погоджений відділом Держземагентства у Балаклійському районі Харківської області 21.03.2014 № 164 та внесено зміни до ДЗК, про що міститься відмітка на кадастровому плані земельної ділянки та інших графічних матеріалах, проставлена державним кадастровим реєстратором 23.04.2014 (т. 1 а.с. 22-46). В порядку ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України позивач [PERSON] неодноразово звертався до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо прийняття ним рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно до вказаної норми відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Харківській області неодноразово відмовляло позивачу, останній раз наказом від 31.03.2020 № 6690-СГ «Про відмову в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність». Позивач не погодився з таким рішенням і оскаржив його до адміністративного суду. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року адміністративний пзов [PERSON] задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 31.03.2020 №6690-СГ «Про відмову в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність»; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель запасу державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області, площею 1,9000 га, з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508 та надання її у власність [PERSON] , з урахуванням висновків суду у даній справі; у задоволенні іншої частини позову відмовлено. Під час розгляду справи адміністративним судом було встановлено, що у період 2014-2020 роки позивач звертався до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з приводу затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, останнім надавались відмови у затвердженні відповідної документації та передачі ділянки у власність, за результатами яких відповідачем надавались відповіді у формі листів, а саме: лист Головного управління Держземагенства у Харківській області від 27.06.2014 №19-20-6-7955/0/9-14 на заяву позивача від 18.06.2014; лист Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 02.07.2018 №Б-7909/0-5496/0/95-18 на заяву позивача від 19.06.2018. Так, за результатом розгляду заяви позивача від 22.10.2019 наказом Головного управління від 01.11.2019 №11314-СГ «Про відмову в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність» [PERSON] відмовлено у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки, площею 1,9000 га, з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508 із посиланням на наступні обставини: не обґрунтовано чинність розпорядження голови Балаклійської райдержадміністрації від 03.08.2012 №470 про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельних ділянок, враховуючи вимоги пункту 3 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву»; земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність, була зареєстрована в Державному земельному кадастрі раніше ніж представлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки був погоджений територіальним Відділом Держземагенства, відповідно до ст. 186-1 Земельного кодексу України; в акті погодження меж земельної ділянки від 04.12.2013 необхідно уточнити інформацію щодо суміжного землекористувача на відрізку межі від № А до Б; представленим на розгляд проектом передбачено відведення земельної ділянки за рахунок земель державної власності, при цьому, вказано, що у витязі з Державного земельного кадастру, доданому до заяви, форма власності земель, за рахунок яких передбачається відведення земельної ділянки не визначена; матеріали геодезичних вишукувань представлені не в повному обсязі та не відповідають вимогам пунктів 4.4.16, 7.4.13, 12.8, 12.9 Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України від 09.09.1998 № 56, що зареєстрований в Мін`юсті 22.06.1998 за № 392/2833. За результатом розгляду заяви позивача від 13.11.2019 наказом Головного управління від 27.11.2019 №12723-СГ «Про відмову в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність» [PERSON] відмовлено у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки, площею 1,9000 га, з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508. В якості підстав для відмови у затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність вказано, що: земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі раніше ніж представлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки був погоджений територіальним Відділом Держземагенства, що суперечить вимогам п. 110 Порядку ведення державного земельного кадастру; матеріали геодезичних вишукувань представлені не в повному обсязі та не відповідають вимогам пунктів 4.4.16. 7.4.13, 12.8, 12.9 Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000. 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України від 09.09.1998 №56, що зареєстрований в Мін`юсті 22.06.1998 за №392/2833. За результатом розгляду заяви позивача від 19.03.2020 наказом Головного управління від 31.03.2020 №6690-СГ «Про відмову в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність» [PERSON] відмовлено у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки, площею 1,9000 га, з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508 у зв`язку з тим, що: відомості, зазначені на кадастровому плані земельної ділянки, не відповідають вимогам ст. 11 Закону України "Про Державний земельний кадастр" в частині визначення цільового призначення земельної ділянки; матеріали геодезичних вишукувань представлені не в повному обсязі та не відповідають вимогам пунктів 4.4.16, 7.4.13, 12.8, 12.9 Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України від 09.09.1998 № 56, що зареєстрований в Мінюсті 22.06.1998 за № 392/2833; реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі здійснена раніше, ніж була погоджена документація із землеустрою, що суперечить вимогам п. 110 Порядку ведення державного земельного кадастру. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2021 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 скасовано в частині зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель запасу державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області, площею 1,9000 га, з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508 та надання її у власність [PERSON] , з урахуванням висновків суду у даній справі. Прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задоволено, зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель запасу державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області, площею 1,9000 га, з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508 та надання її у власність [PERSON] , яке законної сили набрало 05 лютого 2021 року. На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року, Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 20584-СГ від 01.12.2020 «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, рзташованої за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району арківської області; передано [PERSON] у власність земельну ділянку, площею 1,9000 га (кадастровий номер: 6320285200:01:000:0508), в тому числі із земель сільськогосподарського призначення державної власност для ведення особистого селянського господарства розташовану за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 20584-СГ від 01.12.2020 покладено на керівника відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на виконання пункту 112 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, обов`язок забезпечити внесення Державним кадастровим реєстратором відповідних відомостей до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі (т. 1 а.с. 57). Однак, у проміжок часу між ухваленням рішення адміністративним судом 21.10.2020 і набранням ним законної сили 05.02.2021, та незважаючи на власний наказ № 20584-СГ від 01.12.2020, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області видає наказ 6 січня 2021 року № 2-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» про передачу у комунальну власність Донецької територіальної громади в особі Донецької селищної ради 64 земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, загальною площею 971,0720 га, які розташовані за межами населених пунктів Донецької селищної ради на території Ізюмського (колишнього Балаклійського) району Харківської області згідно з додатком до цього наказу за актом приймання-передачі земельних ділянок (т. 1 а.с. 58, 119). Відповідно додатку до наказу і акту приймання-передачі земельних ділянок у комунальну власність Донецької територіальної громади в особі Донецької селищної ради були передані земельні ділянки, серед яких була передана і спірна земельна ділянка, площею 1,9000 га, з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508, яка зазначена під порядковим № 47 (т. 1 а.с. 59, 60, 120-140). 17 травня 2021 року державним реєстратором Донецької селищної ради Щербиною Наталією Михайлівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58162159 від 17.05.2021 13:45:16, на підставі якого за Донецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області, код ЄДРПОУ: 04397112, зареєстровано право комунальної власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508 (т. 1 а.с. 63 зворот). 17.05.2021 відповідач [PERSON] подала до Донецької селищної ради заяву про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,9000 га (т. 1 а.с. 141). Наступного дня, Рішенням XІV сесії VIII скликання Донецької селищної ради від 18.05.2021 № 465 -VІІІ «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,9000 га, на території Пришибського старостинського округу Харківської області гр. [PERSON] » відповідачу [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірної земельної ділянки, площею 1,9000 га, на території Пришибського старостинського округу (т. 1 а.с. 62, 150). 25.05.2021 року відповідач [PERSON] подала до Донецької селищної ради заяву про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства, площею 1,9000 га, та передачі її йому у власність (т. 1 а.с 151). Рішенням XV сесії VIII скликання Донецької селищної ради від 02.06.2021 № 515-VIII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства, площею 1,9000 га, розташованої за межами населених пунктів на території Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області та передачі її у власність гр. [PERSON] » затверджено зазначену технічну документацію із землеустрою та передано гр. [PERSON] земельну ділянку, площею 1,9000 га, з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508 для ведення особистого селянського господарства у власність (т. 1 а.с. 176). 10.06.2021 державним реєстратором Донецької селищної ради Щербиною Наталією Михайлівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58678793 від 10.06.2021 16:20:36, зареєстровано за гр. [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 1,9000 га, кадастровий номер 6320285200:01:000:0508 (т. 1 а.с. 63 зворот). 7 червня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до державного реєстратора Балаклійської міської ради Ізюмського району Харківської області із заявою та доданими до неї документами щодо реєстрації за ним права власності на спірну земельну ділянку, кадастровий номер 6320285200:01:000:0508, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Але 10 червня 2021 року позивачу [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, кадастровий номер 6320285200:01:000:0508, у зв`язку з тим, що під час розгляду заяви встановлено наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на дане нерухоме майно, а саме: у відомостях Державного реєстру речових прав на нерухоме наявна інформація про те, що заявлена земельна ділянка перебуває у комунальній власності Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області (т. 1 а.с. 61). Ці обставини учасниками справи не заперечуються, повністю кореспондуються з матеріалами справи. За правилом ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже, 6 січня 2021 року спірна земельна ділянка з державної власності була передана у комунальну власність Донецької територіальної громади в особі Донецької селищної ради, а наказ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність позивачу [PERSON] . Головне управління Держгеокадастру у Харківській області прийняло 01 грудня 2020 року. 27.05.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-IX (далі - Закон № 1423-IX), яким розділ Х Земельного кодексу України «Перехідні положення» доповнено пунктом 24. Відповідно до абз. 1 п. 24 розділу Х ЗК України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об'єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об'єктами нерухомого майна державної власності; д) під об'єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Спірна земельна ділянка, розташована за межами населених пунктів у межах Донецької територіальної громади Ізюмського (кол. Балаклійського) району Харківської області, тому на неї поширюються положення п. 24 розділу Х ЗК України. Згідно з абз. 2-3 п. 24 розділу Х ЗК України земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Таким чином, п. 24 розділу Х ЗК України визначає особливості переходу з державної у комунальну власність земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів у межах територіальних громад. Відповідно до абз. 5 п. 24 розділу Х ЗК України з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. З цього слідує, що спірна земельна ділянка, кадастровий номер 6320285200:01:000:0508, переходила у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на неї - 17 травня 2021 року. Право розпорядження спірною земельною ділянкою, кадастровий номер 6320285200:01:000:0508, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області в силу закону втрачало не пізніше ніж з 27 травня 2021 року. Але, оскільки державна реєстрація права комунальної власності Донецької територіальної громади в особі Донецької селищної ради на спірну земельну ділянку, кадастровий номер 6320285200:01:000:0508, було зареєстровано раніше - 17 травня 2021 року, тому Донецька селищна рада з вказаної дати набувала право здійснювати розпорядження нею. Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області 01 грудня 2020 року в порядку виконання рішення адміністративного суду затвердило проект землеустрою та передало позивачу [PERSON] у власність спірну земельну ділянку, кадастровий номер 6320285200:01:000:0508, в межах наявних на той час у нього повноважень з розпорядження спірною земельною ділянкою. Діючи недобросовісно, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не повідомило Донецьку селищну раду про прийняте ним 01 грудня 2020 року рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу позивачу [PERSON] у власність спірної земельної ділянки, кадастровий номер 6320285200:01:000:0508, про попередні процедури з надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, наявність судових рішень щодо земельної ділянки тощо, не внесло змін до свого наказу від 06.01.2021 № 2-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» щодо вилучення з переліку передачі у комунальну власність Донецької територіальної громади в особі Донецької селищної ради спірної земельної ділянки. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області приховало від Донецької селищної ради той факт, що процедура безоплатної приватизації спірної земельної ділянки вже знаходилась на завершальній стадії, позивачу [PERSON] залишалося лише зареєструвати своє право власності. Дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу у подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду у майбутньому. Разом з тим, рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, провадження № 14-301цс18). Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц, провадження № 14-28цс20, в якій також зазначено, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки в оренду зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проєкту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проєкту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди. Судом також встановлено, що на час звернення вперше відповідача [PERSON] (іншого претендента на спірну земельну ділянку) до Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області 17 травня 2021 року спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508 вже була сформована, їй було присвоєно кадастровий номер ще 18.02.2013 за проектом землеустрою, виготовленим на замовлення позивача [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.04.2014 (т. 1 а.с. 54). Зазначене також підтверджується проектом землеустрою, виготовленим на замовлення позивача [PERSON] . Таким чином, ще за 7-м років до звернення відповідача [PERSON] вперше спірну земельну ділянку за зверненням позивача [PERSON] вже було сформовано та присвоєно кадастровий номер, тобто визначено її як об'єкт цивільних прав. У постанові від 02.06.2021 у справі № 700/316/20-ц Верховний Суд фактично визнав, що надання дозволів на виготовлення проєкту землеустрою на одну і ту ж ділянку декільком особам цілком правомірне. А у разі спору захищатиметься право тієї особи, на підставі проєкту землеустрою якої сформована відповідна ділянка. Якщо ж ділянка вже була раніше сформована, то захисту підлягатиме право особи, яка раніше звернулась до органу розпорядження землею із проханням затвердити належним чином розроблену та погоджену документацію із землеустрою. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц, провадження № 14-28 цс 20, зазначено, що розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони. Так, може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проєкту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою та затверджує цей проєкт щодо іншої особи. З іншого боку, якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проєкт та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду. Виходячи з викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи». У зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду також зазначено, що: «[…] не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. Такий підхід може створювати підґрунтя для розвитку корупції». За змістом статті 118 ЗК України завершальним етапом процедури безоплатної приватизації земельних ділянок є саме затвердження проєкту землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність. Таким чином, реальні законні сподівання на оформлення права власності на земельну ділянку виникають не після отримання дозволу на розроблення проєкту землеустрою, чи погодження проєкту у порядку статті 186-1 ЗК України, а саме з моменту звернення до відповідного органу виконавчої влади, чи органу місцевого самоврядування із проханням затвердити погоджений проєкт землеустрою та передання земельної ділянки у власність, оскільки до цього моменту особа повинна усвідомлювати, що земельна ділянка може бути надана у власність іншій особі. Судом встановлено, що проект землеустрою, виготовлений на замовлення позивача [PERSON] , отримав відповідні погодження згідно із статтею 186-1 ЗК України, розмір, межі земельної ділянки були узгоджені Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, а його наказ про відмову в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність було скасовано за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року, постановою Другого аеляційного адміністративного суду від 05.02.2021 та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області прийняти наказ (рішення) про затвердження проекту землеустрою та надати спірну земельну ділянку у власність [PERSON] . Позивач [PERSON] , починаючи з 2013 року безперервно і наполегливо вчиняв активні дії для реалізації та захисту свого права на одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, виготовив та погодив проект землеустрою тощо, оскаржував у судовому порядку не передбачені законом вимоги Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, та свавільне рішення про відмову, встановивши у суді факт того, що відповідач не діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законний інтерес і правомірне очікування позивача [PERSON] на завершення оформлення земельної ділянки не був формальним чи теоретичним, він базується на своєчасних і достатніх зусиллях, які він докладав для позитивного проходження процедури безоплатної приватизації земельної ділянки. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом пункту 21 рішення у справі «Федоренко проти України» (заява № 25921/02) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Малахер та інші проти Австрії» від 19.12.1998 р., «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 р., «Прессос Компанія Нав'єра С.А.» та інші проти Бельгії» від 28.19.1995 р., «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» від 23.10.1991 р. визначив, що під поняттям «майно» розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути «активи», які можуть виникнути, «правомірні очікування»/«законні сподівання» особи. Крім того, Рішенням VIII сесії VIII скликання Донецької селищної ради від 26.02.2021 № 205-VIII «Про здійснення Донецькою селищною радою Харківської області повноважень суб'єкта державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців» повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців покладені на виконавчий орган Донецької селищної ради - Відділ «Центр надання адміністративних послуг» (т. 1 а.с. 215). Станом на 17 травня 2021 року (дату про прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію права комунальної власності на спірну земельну ділянку після її передачі до Донецької селищної ради) Відділ «Центр надання адміністративних послуг» входив до виконавчих органів Донецької селищної ради. Керівним складом виконавчих органів ради, зокрема, є перший заступник селищного голови, заступник селищного голови з питань діяльності виконавчих органів. Селищний голова віднесений до апарату ради (т. 1 а.с. 216-227). Згідно ч . 5 ст. 12 Закону України «Про адміністративні послуги» у разі утворення центру надання адміністративних послуг як постійно діючого робочого органу для здійснення матеріально-технічного та організаційного забезпечення діяльності центру надання адміністративних послуг у структурі відповідної ради, міської, районної державної адміністрації утворюється (визначається) виконавчий орган (структурний підрозділ), на який покладаються керівництво та відповідальність за організацію діяльності такого центру. Донецька селищна рада не надала суду доказів того, що у відповідності до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про адміністративні послуги» у структурі ради був утворений утворюється (визначений) виконавчий орган (структурний підрозділ), на який покладаються керівництво та відповідальність за організацію діяльності центру надання адміністративних послуг. З цього слідує, що керівництво відділом «Центр надання адміністративних послуг» здійснювалося безпосередньо селищним головою, його першим заступником і заступник селищного голови з питань діяльності виконавчих органів згідно розподілу посадових обов'язків. 17 травня 2021 року державним реєстратором відділу «Центр надання адміністративних послуг» Донецької селищної радиЩербиною Наталією Михайлівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58162159 від 17.05.2021 13:45:16, на підставі якого за Донецькою селищною радою, код ЄДРПОУ: 04397112, зареєстровано право комунальної власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 6320285200:01:000:0508 (т. 1 а.с. 63 зворот). Відповідно до абз. 2 ч. 7 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державний реєстратор не має права проводити реєстраційні дії щодо суб'єкта державної реєстрації, з яким державний реєстратор перебуває у трудових відносинах або засновником (учасником) якого він є. У такому разі державна реєстрація проводиться іншим державним реєстратором. Суд також зауважує про сталу правову позицію Міністерства юстиції України з даного питання, оскільки у листі від 13.12.2019 р. № 695/26996-26-19/8.4.3 Міністерством зроблено висновок, що якщо державний реєстратор перебуває у трудових відносинах з виконавчим органом сільської, селищної чи міської ради, він не має права проводити реєстраційні дії щодо зазначеного органу. При цьому такий державний реєстратор має право проводити реєстраційні дії щодо органу місцевого самоврядування та будь-яких юридичних осіб, утворених органом місцевого самоврядування. Таким чином, слід розмежовувати проведення реєстраційних дій стосовно органу місцевого самоврядування так і будь-яких юридичних осіб, утворених органом місцевого самоврядування, та проведення реєстраційних дій стосовно юридичної особи - суб`єкта державної реєстрації, з яким державний реєстратор перебуває у трудових відносинах. У нашому ж випадку, державний реєстратор перебуває у трудових відносинах безпосередньо з Донецькою селищною радою, яка є її роботодавцем. Підтвердженням є той факт, що державному реєстратору частина щорічної відпустки надавалася саме за розпорядженням Донецького селищного голови від 01.10.2021 № 60/04-02(т. 1 а.с. 179), а не виконавчого органу селищної ради, на який покладено керівництво відділом «Центр надання адміністративних послуг». Як зазначалося вище, суду не надано доказів існування на той час в структурі Донецької селищної ради виконавчого органу селищної ради, на який покладено керівництво відділом «Центр надання адміністративних послуг». За відсутності такого органу висновки суду є тим більше справедливими. Підстави для відмови у державній реєстрації визначено статтею 28 вказаного Закону № 755-IV (в редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин). Пунктом 3-2 частини 1 вказаної статті визначено, що підставою для відмови у державній реєстрації є подання документів до неналежного суб`єкта державної реєстрації. В силу положень пункту 8 частини 1 статті 4 Закону №755-ІV одним з принципів державної реєстрації є принцип внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Тому, державний реєстратор відділу «Центр надання адміністративних послуг» Донецької селищної радиЩербина Н.М., приймаючи рішення від 17.05.2021 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо Донецької селищної ради не діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ця обставина є окремою підставою для задоволення позову. Судом встановлені підстави для задоволення позову з метою відновлення порушених прав позивача. Встановлена адміністративним судом і цим судом недобросовісна поведінка Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо свавільного вчинення позивачу [PERSON] перепон у реалізації його законного права на безоплатну приватизацію земельної ділянки, приховування від Донецької селищної ради факту прийняття ним рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу позивачу [PERSON] у власність спірної земельної ділянки, не вчинення ним дій щодо вилучення спірної ділянки з переліку переданих у комунальну власність зробили можливими похідні від них наступні порушення під час державної реєстрації прав та їх обтяжень щодо Донецької селищної ради спірної земельної ділянки, з передачею (наданням) спірної земельної ділянки у власність вдруге вже відповідачу [PERSON] . Визначальним є той факт, що Донецька селищна рада передала (надала) у власність відповідачу [PERSON] спірну земельну ділянку вже після того, як вона вже раніше була передана (надана) у власність позивачу [PERSON] і рішення щодо позивача є чинним. Оскільки державна реєстрація прав та їх обтяжень щодо Донецької селищної ради в частині спірної земельної ділянки державним реєстратором була проведена всупереч з вимогами закону, тому спірна земельна ділянка не перейшла у комунальну власність і Донецька селищна рада не мала права здійснювати розпорядження нею. Тому, приймаючи рішення щодо спірної земельної ділянки в інтересах відповідача [PERSON] , Донецька селищна рада не діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України(абз. 2-3 п. 24 розділу Х ЗК України земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки). Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як убачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 4540 грн. (за 5 позовних вимоги немайнового характеру) та за подання заяви про забезпечення позову - 454 грн. (т. 1 а.с. 1, 2), всього - 4994 грн. Таким чином з кожного з відповідачів підлягає стягненню по 1248,5 грн. судового збору. Разом з тим, оскільки Державний реєстратор відділу «Центру надання адміністративних послуг» Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області Щербина Н.М. є посадовою особою Донецької селищної ради та перебуває у трудових відносинах з відділом цієї ради, то судовий збір необхідно стягнути з Донецької селищної ради, а тому з Донецької селищної ради підлягає стягненню судовий збір у сумі 2497 грн. Крім того, 14.01.2022 представник позивача у своїй заяві, поданої до початку судового засідання, зазначив, що докази щодо судових витрат, в тому числі витрати на правову допомогу, будуть надані протягом 5 днів в порядку ст. 246 КПК України, оскільки з поважних причин вони зараз відсутні. Тобто просить вирішити на підставі ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по суті заявленого позову. Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відтак, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання розподілу судових витрат за клопотанням представника позивача - адвоката Маркевича С.В. Суд зазначає, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved