Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

В липні 2021 року позивач Моторно ( транспортне ) страхове бюро України звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку регресу, посилаючись на наступні обставини. 12.06.2017 року о 15:40:00 водій [PERSON] керуючи власним автомобілем марки «BMW 316 ТІ», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі Київ-Ковель на 232 км, не вибравши безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, з`їхав з автодороги в кювет, допустив перекидання автомобіля з послідуючим зіткненням з деревом. В результаті зазначеної ДТП був травмований і від отриманих тілесних ушкоджень помер в Олевській ЦРЛ пасажир авто [PERSON] , [INFO] . 13.06.2017 року матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017060260000335. Постановою від 31 жовтня 2017 року досудове розслідування зупинено та підозрюваного оголошено в розшук. 30.10.2017 відносно [PERSON] складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Як вбачається із вказаної Постанови про зупинення досудового розслідування: 1) [PERSON] неодноразово викликався до слідчого для проведення слідчих дій, однак до слідчого не з`являвся; 2) відповідно до листа Північного регіонального управління Держприкордонслужби України, [PERSON] 04.08.2017 року виїхав через державний кордон за межі України, до 30.10.2017 року в країну не повертався. Позивачем направлявся до Олевського відділення поліції Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області запит щодо можливого поновлення кримінального провадження та встановлення винуватця ДТП (додаток 29), однак відповідь не отримано. Як вбачається з вищенаведеного, [PERSON] є винуватцем зазначеної ДТП, однак його цивільно-правова відповідальність не була застрахована на дату скоєння ДТП, що підтверджується листуванням з іноземною страховою компанією щодо наявності полісу страхування автомобіля марки «BMW 316 ТІ» реєстраційний номер [NUMBER] в країні реєстрації автомобіля (Польща), де вказане авто не був забезпеченим. Крім того, на дату скоєння ДТП, власник/користувач автомобіля марки «BMW 316 ТІ», який спричинив ДТП, не мав Договору цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ щодо перевірки наявності договору внутрішнього страхування за параметрами транспортного засобу. Враховуючи вимоги чинного законодавства, батько постраждалого в ДТП, через уповноваженого представника звернувся до МТСБУ із заявами: від 17.05.2018 року: 1) про виплату страхового відшкодування понесених витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 38 400,00 грн. (ліміт виплати), 2) про виплату страхового відшкодування як інвалід І «Б» групи, у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 115 200.00 грн. Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України на підставі отриманих документів, що підтверджують заявлені факти та право на отримання відповідних коштів, вжив всіх заходів для виплати страхового відшкодування по ДТП, а саме: відшкодував передбачену чинним законодавством шкоду, пов`язану із смертю потерпілого в максимально встановленому розмірі 38 400,00 грн. і витрати, пов`язані із смертю годувальника батькові, як інваліду 1 групи, в розмірі 115 200,00 грн., що загалом склало 153 600,00 грн. Факт відшкодування шкоди підтверджується Наказом № 11894 від 20.12.2018 року та платіжним дорученням позивача № 1014969 від 21 грудня 2018 року. У відповідності до положень п. 1 ст. 1201 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Відповідно до п.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України «особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом». Отже, враховуючи вищенаведене, в даному випадку у Позивача є підстава для звернення до Відповідача з регресним позовом про відшкодування витрат, пов`язаних із виплатою понесених витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника та виплатою страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника батькові, як інваліду І «Б» групи. Просили суд стягнути з Відповідача - [PERSON] ( [INFO] адреса проживання: [ADDRESS] : адреса реєстрації: [ADDRESS] ) на користь Позивача - Моторного (транспортного) страхового бюро України (код 21647131, місцезнаходження: Русанівський б-р, 8, м. Київ, 02154, IBAN: [NUMBER] в AT «Укрексімбанк» м. Київ) в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування по ДТП, винним в якій є Відповідач в розмірі 153 600,00 грн. та судовий збір в розмірі 2 304,00 грн. ( а. с. 1-5 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2021 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 52 ) та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. 21 липня 2021 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача ( а. с. 56 ). 06 серпня 2021 року за вх. № 37130 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача ( а. с. 59 ). З вказаної інформації вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Згідно Наказу № 47/в/г від 15 липня 2021 року, головуючий суддя у даній справі перебував у щорічній основній відпустці ( а. с. 60 ). Відомості з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області стосовно відповідача передані судді 14.09.2021 року ( після виходу з відпустки ). Ухвалою судді від 15 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у справі за позовною заявою Моторно ( транспортного ) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку регресу. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Призначено судове засідання у справі на 16 годину 00 хвилин 25 жовтня 2021 року ( а. с. 61-62 ). Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. Розгляд справи неодноразово викладався у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача та відсутності відомостей про його належне сповіщення. Останнього разу, судове засідання було відкладено на 12 січня 2022 року ( а. с. 76 ). В судове засідання позивач свого представника не направив, 29.12.2021 року за вх. № 61202 судом отримано заява про розгляд справи без участі представника позивача та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином в законному порядку. Так, судом направлялися судові повістки на адресу реєстрації відповідача та проживання, однак кожного разу до суду поверталися поштові конверти, де працівниками пошти причина повернення зазначалося, як за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 1 ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Як зазначалося вище, 15 вересня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою Моторно ( транспортного ) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку регресу. Даною ухвалою постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Отже, з дня відкриття провадження сплило майже чотири місяці. Тому, відповідача [PERSON] про судове засідання 12.01.2022 року було повідомлено через засоби оголошення. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно ( ч. 5 ст. 128 ЦПК України ). Відповідно до ч. ч. 11, 12 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). З наявного в матеріалах справи оголошення вбачається, що воно вчинено 02.12.2021 року, яким суд викликав [PERSON] в якості відповідача у справі за позовом Моторно ( транспортного ) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку регресу на 10 годину 30 хвилин 12.01.2022 року. Тобто, у відповідності до вимог Цивільно-процесуального кодексу України відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Однак, відповідач в судове засідання в призначений час судом не з`явився, заяв та клопотань з боку останнього на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Ухвалою суду від 12.01.2022 року постановлено проводити заочний розгляд у зазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги Моторно ( транспортного ) страхового бюро України підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Встановлено, що 12.06.2017 року о 15:40:00 водій [PERSON] керуючи власним автомобілем марки «BMW 316 ТІ», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі Київ-Ковель на 232 км, не вибравши безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, з`їхав з автодороги в кювет, допустив перекидання автомобіля з послідуючим зіткненням з деревом. В результаті зазначеної ДТП був травмований і від отриманих тілесних ушкоджень помер в Олевській ЦРЛ пасажир авто [PERSON] , [INFO] ( а. с. 16-17 ). 13.06.2017 року матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017060260000335 ( а. с. 20 ). Постановою від 31 жовтня 2017 року досудове розслідування зупинено та підозрюваного оголошено в розшук ( а. с. 21-22 ). 30.10.2017 відносно [PERSON] складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Як вбачається із вищевказаної постанови про зупинення досудового розслідування [PERSON] неодноразово викликався до слідчого для проведення слідчих дій, однак до слідчого не з`являвся. Відповідно до листа Північного регіонального управління Держприкордонслужби України, [PERSON] 04.08.2017 року виїхав через державний кордон за межі України, до 30.10.2017 року в країну не повертався. Із вказаного слідує, що підозрюваний [PERSON] умисно ухиляється від досудового розслідування з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення. Позивачем направлявся до Олевського відділення поліції Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області запит щодо можливого поновлення кримінального провадження та встановлення винуватця ДТП, однак відповідь не отримано. Як вбачається з вищенаведеного, [PERSON] є винуватцем зазначеної ДТП, однак його цивільно-правова відповідальність не була застрахована на дату скоєння ДТП, що підтверджується листуванням з іноземною страховою компанією щодо наявності полісу страхування автомобіля марки «BMW 316 ТІ» реєстраційний номер [NUMBER] в країні реєстрації автомобіля (Польща), де вказане авто не був забезпеченим ( а. с. 8-10 ). Крім того, на дату скоєння ДТП, власник/користувач автомобіля марки «BMW 316 ТІ», який спричинив ДТП, не мав Договору цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ щодо перевірки наявності договору внутрішнього страхування за параметрами транспортного засобу ( а. с. 6 ). Встановлено, що батько постраждалого в ДТП, через уповноваженого представника звернувся до МТСБУ із заявами від 17.05.2018 року про виплату страхового відшкодування понесених витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 38 400,00 грн (ліміт виплати) та про виплату страхового відшкодування як інвалід І «Б» групи, у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 115 200.00 грн. ( а. с. 12, 13 ). У зв`язку із отриманими документами, позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодував передбачену чинним законодавством шкоду, пов`язану із смертю потерпілого в максимально встановленому розмірі 38 400,00 грн. і витрати, пов`язані із смертю годувальника батькові, як інваліду 1 групи, в розмірі 115 200,00 грн., що загалом склало 153 600,00 грн. Факт відшкодування шкоди підтверджується Наказом № 11894 від 20.12.2018 року та платіжним дорученням позивача № 1014969 від 21 грудня 2018 року ( а. с. 40, 44 ). Звертаючись до суду з вищевказаним позовом, позивач МТСБУ вважає, що з відповідача повинно бути стягнуто загальну суму в розмірі 153 600,00 грн., яка склала з страхового відшкодування. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. П. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі -Закону) говорить, що «у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи». Згідно положень п 27.1. ст. 27. Закону, шкода, пов`язана із смертю потерпілого виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 27.2. Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до п. 27.4. Закону страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Встановлено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого виплачено позивачем у вигляді одноразової виплати згідно п. 27.5 Закону. У відповідності до положень п. 1 ст. 1201 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Відповідно до п.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки позивач здійснив виплати страхового відшкодування, то в даному випадку у позивача є підстава для звернення до відповідача з регресним позовом про відшкодування витрат, пов`язаних із виплатою понесених витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника та виплатою страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника батькові, як інваліду І «Б» групи. Встановлено, що позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України направляло на адресу [PERSON] листи №№ 3.1-05/16569 від 14 липня 2017 року та вих № 53359-1 1 від 02.12.2019 року про обов`язок сплатити борг в розмірі 154 600,00 грн. за дорожньо-транспортною пригодою (ДТП), пропонувало погасити зазначений борг частинами ( а. с. 41, 42 ), однак листи повернулися без отримання адресатом із відміткою пошти про причини невручення «за закінченням встановленого терміну зберігання» ( а. с. 43 ) Отже, на даний час відповідачем [PERSON] в добровільному порядку не компенсовано позивачу вищезазначені витрати страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем, який виплатив потерпілій особі завдану шкоду, правомірно заявлені вимоги до відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то з відповідача [PERSON] на користь позивача Моторно ( транспортного ) страхового бюро України підлягає стягненню судові витрати у сумі 2 304,00 гривень, понесення яких документально підтверджено наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 888883 від 11 лютого 2021 року ( а. с. 45 ). Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved