Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

25 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачем по справі мають спільну малолітню доньку, яка проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги не надає. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не працює. З посиланням на ст. 180-182, 185, 191 СК України просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісячно, а також аліменти на своє утримання в розмірі 1500 грн щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, надав відзив на позов, в якому зазначив, що не працює, доходів не має, а тому матиме змогу сплачувати аліменти на дитину в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та категорично заперечував проти задоволення позову в частині стягнення 1500 грн на утримання позивачки. Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі свідоцтвом про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Голопристанської міської ради №02-49/х-320 від 23.11.2021. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За частиною першою ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач у відзиві зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки розмір, що зазначений у позові, є для нього непосильним. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, суд враховує, що позивач є працездатною особою, а тому не позбавлений можливості влаштуватися на роботу, заробітна плата за яку могла б забезпечувати в повній мірі його потреби та право дитини на отримання аліментів у розмірі, необхідному для її нормального розвитку. Крім того, згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі саме за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд, з урахуванням вищевказаних норм матеріального права та встановлених обставин під час розгляду справи, дослідивши зібрані у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України, встановивши, що відповідач участь в утриманні дитини не приймає, кошти на її утримання не надає, з урахуванням того, що донька знаходиться на утриманні позивачки, з якою постійно проживає, відповідач інших дітей на утриманні не має, працездатний, враховуючи засади розумності та справедливості, дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття в примусовому порядку, визначивши розмір аліментів - 1/4 частка заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1500 грн щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved