Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги мотивував тим, що 04 лютого 2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. на строк до 04 лютого 2021 року зі сплатою процентів за користування грошовими коштами у розмірі 10 % щомісячно. В період з 04 березня по 04 серпня 2020 року відповідачем в рахунок погашення процентів за договором позики було сплачено 12 000,00 грн. На теперішній час відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором позики. У зв`язку з наведеним позивач просить про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики у розмірі 20 000,00 грн., процентів за користування грошовими коштами за період з 05 серпня 2020 року по 23 лютого 2021 року у розмірі 13 267,00 грн. та витрати по сплаті судового збору. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 04 лютого 2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. на строк до 04 лютого 2021 року зі сплатою процентів за користування грошовими коштами у розмірі 10 % щомісячно (а.с. 9). В період з 04 березня по 04 серпня 2020 року відповідачем в рахунок погашення процентів за договором позики було сплачено 12 000,00 грн. (а.с. 7, 8). Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 04 лютого 2020 року у розмірі 20 000,00 грн. Підставою для задоволенні позовних вимог позивачем зазначено про неповернення відповідачем позики у строки зазначені у договорі. Між сторонами виникли договірні правовідносини, предметом доказування є порушення чи невиконання умов договору. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно зі ст. 1047 ЦК України договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору позики позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки позика не погашена, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість за договором позики у розмірі 20 000,00 грн. Будь-яких належних та допустимих доказів належного виконання умов договору позики відповідачем суду не надано. З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню повністю. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування грошовими коштами за період з 05 серпня 2020 року по 23 лютого 2021 року у розмірі 13 267,00 грн. Договором позики передбачено сплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 10 % щомісячно. Крім того, зі змісту договору позики вбачається, що проценти у розмірі 2 000,00 грн. відповідач зобов`язався сплачувати щомісячно 4-го числа. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18. Судом встановлено, що строк дії договору позики від 18 лютого 2020 року встановлено сторонами до 04 лютого 2021 року. Отже, оскільки договір позики припинив свою дію, тому позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за договором позики поза межами строку його дії. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про стягнення з відповідача процентів за користування грошовими коштами за період з 05 серпня 2020 року по 04 лютого 2021 року, виходячи з такого розрахунку. За період з 05 серпня по 04 вересня 2020 року 10% від суми боргу у розмірі 20 000,00 грн. становлять у розмірі 2 000,00 грн., з 05 вересня по 04 жовтня 2020 року - 2 000,00 грн., з 05 жовтня по 04 листопада 2020 року - 2 000,00 грн., з 05 листопада по 04 грудня 2020 року - 2 000,00 грн., з 05 грудня 2020 року по 04 січня 2021 року - 2 000,00 грн., з 05 січня по 04 лютого 2021 року - 2 000,00 грн., а всього 10 000,00 грн. Отже, позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування грошовими коштами підлягають задоволенню частково за період з 05 серпня 2020 року по 04 лютого 2021 року у загальному розмірі 10 000,00 грн. В решті вимог відмовити. За встановлених обставин позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню частково: стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за договором позики від 04 лютого 2020 року станом на 23 лютого 2021 року у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп., яка складається із заборгованості за договором позики у розмірі 20 000,00 грн. та заборгованості про процентам за період з 05 серпня 2020 року по 04 лютого 2021 року у розмірі 10 000,00 грн. В решті позовних вимог відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 30 000,00 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 817,20 грн. (30 000,00 грн. х 100% : 33 267,00 грн. =90 % х 908,00 грн.).

Outcome: partial