Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Іванівської селищної ради Херсонської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що вона є дочкою [PERSON] , яка 12.10.1961 уклала шлюб та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . 03.02.1973 позивач уклала шлюб та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, за життя заповіту не складала. [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , інших спадкоємців немає. На час смерті [PERSON] позивач проживала з матір`ю та вела з нею спільне господарство. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у виді права на земельну частку (пай) члена Колективного сільськогоподарського підприємства «Чапаєвське» в межах Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області розміром 8,86 в умовних кадастрових гектарах вартістю 36 064,46 грн, про що був виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0089984 на підставі розпорядження Іванівської районної державної адміністрації № 127 від 16.05.1997. Державний акт про право власності на землю взамін сертифіката не видавався. 27.10.2021 позивач звернулася до державного нотаріуса Іванівської державної нотаріальної контори Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про оформлення спадщини, але у зв`язку з тим, що позивач не пред`явила оригінал правовстановлюючого документу - сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця [PERSON] , нотаріус відмовив спадкоємцю у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оригінал свідоцтва про право на земельну частку (пай) позивачем не знайдено. Просить суд визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) члена Колективного сільськогосподарського підприємства «Чапаєвське» в межах Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, розміром 8,86 в умовних кадастрових гектарах вартістю 36 064,46 грн в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Відповідач відзив на позов до суду не надав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її інтереси в судовому засіданні представляв адвокат Марущенко А.М. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Представник відповідача Іванівської селищної ради Херсонської області Вишневецька Т.В. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.29,40). З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з абз. 7 ч. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV, в редакції від 15.12.2009 (далі - Закон) право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Із матеріалів справи видно, що [INFO] у с. Новознам`янка, Іванівського району, Херсонської області померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області 26.10.2021) (а.с.7). У книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по Новодмитрівській сільській раді Іванівського району Херсонської області на підставі розпорядження Іванівської райдержадміністрації № 127 від 16.05.1997 є запис № 606 від 16.05.1997 про те, що [PERSON] , як члену Колективного сільськогосподарського підприємства «Чапаєвське» виписаний та виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) сері ХС № 0089984 розміром 8,86 в умовних кадастрових гектарах. Державний акт на право власності на землю на ім`я [PERSON] взамін сертифіката ХС № 0089984 не видавався (лист Відділу № 2 Управління у Генічеському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області) (а.с.10). До реєстрації шлюбу з [PERSON] , [PERSON] мала прізвище [PERSON] , яке змінила на [PERSON] (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00033354046 від 26.10.2021) (а.с.6). 03.02.1973 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане Новосеменівською сільською радою Іванівського району Херсонської області) (а.с.5). Отже, [PERSON] є дочкою [PERSON] , до дня смерті матері проживала з нею разом та вела спільне господарство (довідка Іванівської селищної ради Херсонської області від 27.10.2021 № 409) (а.с.8). Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, які виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з п. 1, п. 4, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 01.01.2004 і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки спадкодавець [PERSON] померла до набрання чинності Цивільним кодексом України з 01.01.2004, то до правовідносин спадкоємства необхідно застосовувати положення чинного на час відкриття спадщини Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 № 18/5 (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Оскільки на час смерті [PERSON] з нею разом проживала та вела спільне господарство її дочка [PERSON] , то відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР, вона є такою, що фактично вступила в управління спадковим майном, в тому числі і правом на земельну частку (пай). Згідно з п. 4.12., п. 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Оскільки правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий за життя спадкодавцю [PERSON] , - втрачений, що є перешкодою у оформленні спадщини спадкоємцем [PERSON] , то суд вважає визнати за спадкоємцем право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved