Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 15.09.2021 на територію його домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зайшов невідомий йому чоловік, який представився інспектором АТ «ДТЕК Дніпровські електричні мережі» Калінчуком О.О. і повідомив про необхідність огляду приладу обліку споживання електричної енергії. За результатами огляду він склав акт контрольного огляду, де вказав місце встановлення лічильника, його тип, номер і показники лічильника 263599. Згодом, він знову подзвонив позивачу і повідомив йому про необхідність здійснення перевірки розподільного щитка. 20.09.2021 о 15.30 год Калінчук О.О. в супроводі з іншою особою зайшли на територію домоволодіння [PERSON] , надавши йому комп`ютерну роздруківку: «Завдання на рейдову перевірку побутових клієнтів», яка не містила в собі відомостей про ім`я посадової особи АТ «ДТЕК Дніпровські електричні мережі», яка видала таке завдання, скріпленого печаткою юридичної особи. Разом з цим представники відповідача повідомили його про те, що вони будуть здійснювати перепломбіровку приладу обліку та розподільчого щитка. Разом з цим, у інспектора АТ «ДТЕК Дніпровські електричні мережі» були відсутні підстави для здійснення будь-якої перевірки споживача, оскільки: відсутня заборгованість за спожиту електричну енергію; відсутні договірні правовідносини; вартість електричної енергії для кінцевого споживача складається з: вартості її закупівлі на ринку електричної енергії; вартості послуги з передачі електричної енергії; вартості послуги з розподілу електричної енергії; вартості послуги постачальника електричної енергії, що разом становить фіксовану ціну в розмірі 168 коп за 1 кВт/год, з урахуванням податку на додану вартість. За таких обставин, позивач просить суд: визнати дії відповідача щодо направлення Калінчука О.О. на рейдову перевірку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з метою здійснення пере пломбування приладів обліку за відсутністю на те законних підстав, протиправними та незаконними. Стягнути з відповідача на свою користь 10000,00 грн моральної (немайнової) шкоди, завданої йому незаконними діями відповідача. Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Крім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 23 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електричні мережі» про захист прав споживачів. Представник відповідача, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надав суду відзив, в якому зазначив, що згідно з п.п. 5.1.1, 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії вбачається, що для отримання доступу до засобів вимірювальної техніки або електроустановки споживача, представник ОСР не зобов`язаний пред`являти жодного іншого документа, крім службового посвідчення, а тому твердження позивача про неправомірність дій працівників відповідача не відповідає дійсності. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктом 17 частини 1 статті 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно зі статтею 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Так, судом встановлено, що позивач є фактичним споживачем електричної енергії за договором про користування електричною енергією для побутових споживачів, укладеним 30.11.2004 за №1036235 між [PERSON] та ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», правонаступником якого є ПАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», правонаступником якого є АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Знаменська, буд. 6. Вказане домоволодіння належить позивачу на праві власності. Позивач оскаржує правомірність дій АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» щодо направлення Калінчука О.О. на рейдову перевірку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з метою здійснення перепломбування приладів обліку, посилаючись на відсутність в комп`ютерній роздруківці: «Завдання на рейдову перевірку побутових клієнтів», що пред`явив йому Калінчук О.О. , відомостей про ім`я посадової особи АТ «ДТЕК Дніпровські електричні мережі», яка видала таке завдання та печатки відповідної юридичної особи. Крім того, позивач вказує на відсутність між ним та АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» договірних відносин. З такою позицією [PERSON] не може погодитися, оскільки по-перше, у відповідності до п.7 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Враховуючи вищевикладене, слід вважати укладеним договір між позивачем та відповідачами, як побутовим споживачам про постачання електричної енергії, а посилання позивача на те, що договір укладався з ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», а не з АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», є необґрунтованими, оскільки останнє є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», що є правонаступником ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго». Крім того, необхідно зауважити, що оскільки [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», посилаючись на порушення його прав споживача електричної енергії, свідчить про визнання ним наявності договірних відносин з відповідачем. По-друге, згідно з підпунктами 2-4, пункту 5.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), оператор системи має право: на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до розрахункових засобів вимірювання електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживачів та інших учасників роздрібного ринку, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи; проводити (за пред`явленням представником службового посвідчення) обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії; на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності, вимірювання показників якості електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки вимірювання та/або точки обліку відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору. Відповідно до підпункту 12 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний: забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) відповідно до встановленого цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень, якщо це обумовлено умовами договору. Вищевказані норми свідчать про те, що представник АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» Калінчук О.О. діяв в межах своїх повноважень, а обов`язку пред`являти споживачу будь-які інші документи, крім службового посвідчення, під час виконання своєї роботи, не передбачено чинним законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 77 ІІПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Разом з цим, матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували незаконність чи неправомірність дій АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», які на думку позивача, виразились у направленні Калінчука О.О. на рейдову перевірку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з метою здійснення перепломбування приладів обліку, за відсутності уповноважуючих на це документів, та які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, і тим самим підтверджували обставини порушення відповідачем ЗУ «Про захист прав споживачів», саме на тих умовах які заявлені позивачем, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі наявних у справі матеріалів, а також розподіл судових витрат між сторонами, правове регулювання якого міститься в положеннях ст.ст. 141, 142 ЦПК України. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Виходячи з положень ч. 2 ст. 137, п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні первісної позовної заяви відмовлено, суд приходить до висновку, що відповідні судові витрати повинні бути покладені на позивача. Однак, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed