Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

ТОВ АПК «Магнат» звернулось до суду з позовом до ФГ " Павленко Агро" та [PERSON] про визнання переважного права на укладення договору оренди земельної ділянки, переведення прав та обов`язків орендаря за договором оренди, визнання права власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію вирощену підприємством на земельній ділянці. Свої вимоги мотивував тим, що 03 березня 2020 року між Ічнянською міською радою Чернігівської області та ТОВ АПК «Магнат» був укладений договір оренди земельної ділянки (не витребувана земельна частка) з кадастровим номером 7421780800:03:000:0534 площею 4,9101 га, що розташована на території Бакаївської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області строком на 25 років. Нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки на дату укладення договору становить 49729,40 грн. Орендна плата вноситься орендарем щомісяця до 30 числа кожного місяця в рівних частинах на поточний рахунок орендодавця у грошові формі в розмірі 8% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становиться на рік протягом дії цього договору. 16 жовтня 2020 року відповідачка [PERSON] зареєструвала право власності на вищевказану земельну ділянку, як не витребуваний пай, на підставі рішення органу місцевого самоврядування - Ічнянської міської ради від 26 травня 2020 року. 16 жовтня 2020 року [PERSON] , будучи власницею даної земельної ділянки, уклала договір оренди землі з ФГ " Павленко Агро" строком до 25 жовтня 2030 року, який був зареєстрований 02 листопада 2020 року. Таким чином, дія договору оренди земельної ділянки від 03 березня 2020 року, укладеного між Ічнянською міською радою та ТОВ АПК «Магнат», була припинена у зв`язку з реєстрацією права власності на земельну ділянку [PERSON] . Також позивач вказав, що вищевказана земельна ділянка площею 4,9101 га, кадастровий номер 7421780800:03:000:0534, знаходиться в масиві поля № 107, яке вже досить тривалий час на підставі договорів оренди обробляється ТОВ АПК «Магнат» та в користуванні якого знаходиться понад 75% земельних ділянок даного поля, а отже, відповідно до ч.4 ст.37-1 ЗК України вважають, що ТОВ АПК «Магнат» є особою, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення. Відповідно до ч.4 ст.8-2 ЗУ «Про оренду землі» позивач вважає, що ТОВ АПК «Магнат» має переважне право на укладення договору оренди земельної ділянки, що належить [PERSON] , а тому 26 травня 2021 року вони звернулися з повідомленням до останньої про намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди вищевказаної земельної ділянки на тих самих умовах, що був укладений з ФГ " Павленко Агро", на що їм було відмовлено відповідачкою. Крім того, враховуючи наявність укладеного договору оренди земельної ділянки від 03 березня 2020 року, ТОВ АПК «Магнат» є належним землекористувачем вищевказаної земельної ділянки з кадастровим номером 7421780800:03:000:0534, а тому згідно п.б ч.1 ст.95 Земельного кодексу України позивач має право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур і на вироблену продукцію. А тому відповідно до вимог ч.4 ст.8-2 ЗУ «Про оренду землі» та враховуючи вищенаведене, позивач просить перевести права та обов`язки орендаря за договором оренди від 16 жовтня 2020 року з ФГ «Павленко Агро» на ТОВ АПК «Магнат» та визнати право власності на посіви і насадження сільськогосподарських культур, на вироблену продукцію, вирощену підприємством на земельній ділянці з кадастровим номером 7421780800:03:000:0534. В судовому засіданні представник позивача ТОВ АПК «Магнат» Луценко М.В. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Крім аргументів, викладених у позовній заяві, також наголошував, що обраний в даному позові спосіб захисту своїх законних інтересів є належним, правомірним і ефективним. Також просив стягнути судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору, з відповідачів в солідарному порядку. Представник відповідачів адвокат Дуденок О.О. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд встановив наступні обставини. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Судом встановлено, що 03 березня 2020 року між Ічнянською міською радою Чернігівської області та ТОВ АПК «Магнат» був укладений договір оренди земельної ділянки (не витребувана земельна частка) з кадастровим номером 7421780800:03:000:0534 площею 4,9101 га, що розташована на території Бакаївської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області строком на 25 років. Нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки на дату укладення договору становить 49729,40 грн. Орендна плата вноситься орендарем щомісяця до 30 числа кожного місяця в рівних частинах на поточний рахунок орендодавця у грошові формі в розмірі 8% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становиться на рік протягом дії цього договору (а.с.29-34). 16 жовтня 2020 року відповідачка [PERSON] зареєструвала право власності на вищевказану земельну ділянку, як не витребуваний пай, на підставі рішення органу місцевого самоврядування - Ічнянської міської ради від 26 травня 2020 року (а.с.22). 16 жовтня 2020 року [PERSON] , будучи власницею даної земельної ділянки (кадастровий номер 7421780800:03:000:0534), уклала договір оренди земельної ділянки з ФГ " Павленко Агро" строком на 10 років. Державна реєстрація речового права здійснена державним реєстратором Ічнянської міської ради 02 листопада 2020 року (а.с.22,168-170). Даний договір недійсним в установленому законом порядку не визнаний. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. Набута у власність [PERSON] спірна земельна ділянка мала статус невитребуваного земельного паю, її було виділено з єдиного земельного масиву. В позовній заяві позивач вказує, що відповідно до ч.3,4 ст. 8-2 ЗУ «Про оренду землі» особа, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має право орендувати інші земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані у такому масиві, а у разі якщо інші земельні ділянки перебувають в оренді, - на одержання їх у суборенду, за умови передачі їх власнику (орендарю) у користування (оренда, суборенда) іншої земельної ділянки, розташованої у цьому ж масиві, на такий самий строк та на таких самих умовах, якщо внаслідок черезсмужжя невикористання таких земельних ділянок створює перешкоди у раціональному використанні земельних ділянок, що перебувають у користуванні цієї особи. За наявності пропозиції іншої особи щодо укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки, особа (крім особи, яка має переважне право на поновлення договору оренди відповідно до статті 33 цього Закону), якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має переважне право на укладення договору оренди на умовах, не гірших, ніж умови для зазначеної особи. За наявності пропозиції особи, яка має переважне право на поновлення договору оренди відповідно до статті 33 цього Закону, на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки переважне право, встановлене цією частиною, не застосовується. Предметом договору оренди земельної ділянки від 03 березня 2020 року, укладеного між ТОВ АПК «Магнат» та Ічнянською міською радою Чернігівської області, була земельна ділянка, як не витребувана земельна частка (пай).Після набуття права власності [PERSON] на вищевказану земельну ділянку, її статус змінився. Згідно ст. 13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» з моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. Таким чином, вищевказаний договір оренди земельної ділянки від 03 березня 2020 року вважається припиненим з моменту реєстрації права власності [PERSON] , тобто з 16 жовтня 2020 року. Укладаючи вказаний договір оренди земельної ділянки (не витребуваної частки (паю), позивач повинен був усвідомлювати ризик припинення права оренди у будь-який момент, а тому повинен самостійно контролювати статус цієї земельної ділянки, у тому числі, з метою припинення орендних взаємовідносин та недопущення ситуації, що склалася (проведення посівних робіт та неможливість зібрати врожай). А тому усі негативні наслідки, пов`язані з такими ризиками, несе сторона правочину, яка їх передбачала і на них погодилась. Крім того, п.11.2 вищевказаного договору передбачено, що договір припиняє свою дію у разі появи власника на орендовану земельну ділянку. В цьому випадку даний договір припиняється, а орендар і власник паю за власним бажанням можуть заключити між собою договір оренди земельної ділянки. Відповідно до Закону України "Про оренду землі" укладання договору оренди не може бути примусом і передбачає право, а не обов`язок на переукладання договору оренди, ураховуючи при цьому положення ст. ст. 6, 627 ЦК України щодо свободи договору, укладання його при наявності вільного волевиявлення особи, непорушність права власності та здійснення при цьому права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору. Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 312/275/17. Посилаючись на ст. 8-2 ЗУ «Про оренду землі» позивач вказує, що він, як особа, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, до якої входить спірна земельна ділянка, має переважне право на укладення договору оренди земельної ділянки. В зв`язку з чим саме позивач ТОВ АПК «Магнат» повинен був подати відповідачці свої пропозиції щодо укладення договору оренди спірної земельної ділянки з моменту реєстрації права власності на дану землю. Але в матеріалах справи наявна копія листа - повідомлення ТОВ АПК «Магнат» від 26 травня 2021 року № 226 щодо пропозиції відповідачці [PERSON] в добровільному порядку розірвати договір оренди земельної ділянки від 16 жовтня 2020 року, укладеного з ФГ «Павленко Агро», та звернутись до ТОВ АПК «Магнат» для укладення договору оренди землі на тих самих умовах (а.с.23). [PERSON] відмовила позивачу щодо запропонованого в листі розірвання договору оренди земельної ділянки, так як останній не звертався до неї з відповідними пропозиціями, а отже, не вчинив жодної дії щодо реалізації свого переважного права на укладення договору оренди (а.с.25), нащо не заперечували сторони під час розгляду справи. Таким чином, встановивши, що сторони не досягли згоди щодо укладення договору оренди на новий строк, орендарем не надано ні пропозиції, ні договору з умовами, які б були погоджені орендодавцем, а також те, що у власника земельної ділянки був відсутній намір укладати договірні відносини оренди належної їй земельної ділянки та відповідно в подальшому мала право на свій розсуд розпоряджатися своїм майном, що полягало в укладенні договірних відносин з іншим орендарем - ФГ «Павленко Агро», дає підстави для висновку, що переважне право позивача, яке передбачено положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі» і може підлягати захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено. Окрім того, позивачем до матеріалів справи додано в підтвердження факту посіву сільськогосподарських культур на відповідній земельній ділянці, її обробітку у 2020-2021 р.р., понесення відповідних витрат копії первинної документації про обробіток поля № 107 та довідку про проведений обробіток (а.с.133-163). Але в судовому засіданні встановлено, що посаджений ТОВ АПК «Магнат» урожай на спірній земельній ділянці на даний час зібрано. Хоча позивачем не наведено жодних правових підстав для здійснення посіву сільськогосподарських культур на відповідній земельній ділянці у 2020-2021 р.р. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Справа «Брайловська проти України» (Заява № 14031/09). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, за своїм внутрішнім переконанням, перевіривши їх наданими доказами, які оцінені за вимогами ст. 89 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що права позивача порушені, тобто позивач не довів своїх позовних вимог, що є його процесуальним обов`язком (ст.ст. 12,81 ЦПК України). Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ АПК «Магнат» є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed