Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 29 вересня 2018 року. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що сімейні відносини з відповідачем не склалися. Під час спільного проживання між позивачкою та відповідачем, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, виникали спори, що негативно впливало на її настрій та емоційний стан, викликало в неї глибокий моральний дискомфорт, подальше продовження шлюбних стосунків суперечить її інтересам. Позивачка зазначає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливі, у зв`язку із зазначеними обставинами вона на примирення не згідна та бажає розірвати шлюб в найкоротший строк. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 28 квітня 2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 27 травня 2021 року на клопотання відповідача сторонам надано час на примирення строком 5 (п`ять) місяців. Позивач [PERSON] в судове засідання 12.01.2022 не з`явилася, у поданій суду заяві просила провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначивши, що на примирення не згідна. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що з березня 2021 року вони з дружиною проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Зазначив, що розлучатись не бажає, проте, враховуючи, що за час розгляду справи в суді примиритись з дружиною не вдалось, проти заявлених позовних вимог не заперечує. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29 вересня 2018 року, місце реєстрації: Центральний відділ державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2412. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що з березня 2021 року між сторонами припинено сімейні стосунки, шлюб існує формально: на даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вжиті судом заходи до примирення подружжя результату не дали: бажання підтримувати сімейні відносини позивач не має та наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти заявлених позовних вимог не заперечує. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб підлягає розірванню. З врахуванням вимог ст.ст.24,55,56 СК України суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суду надано договір/угоду про надання правничої допомоги від 09.04.2021 року, розрахунок затраченого адвокатом часу по наданню правничої допомоги та акт виконаних робіт від 09.04.2021 року. Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера №70, вартість витрат на правову допомогу склала по факту оплати 1000 (одна тисяча) гривень, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати, які зазначені позивачкою як сума витрат на правничу допомогу. Крім того, з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 908 гривень. На підставі ст.ст. 24, 56, 104,105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved