Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

09 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «КВІНТА ПАРТНЕР», в якому просила витребувати із чужого незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю «КВІНТА ПАРТНЕР» на користь [PERSON] наступне нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,097 га, кадастровий номер - 5110137500:52:026:0058, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для дачного будівництва; земельну ділянку площею 0,0732 га, кадастровий номер - 5110137500:52:026:0059, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №54581866 від 15.10.2020 року, 11:49:38, державний реєстратор Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліна Вікторівна. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №54580993 від 15.10.2020 року, 11:32:09, державний реєстратор Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліна Вікторівна. Скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліною Вікторівною за №54931034 від 03.11.2020 року, 15:59:16. Скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліною Вікторівною за 54931995 від 03.11.2020 року, 16:21:05. Припинити за товариством з обмеженою відповідальністю «КВІНТА ПАРТНЕР» право власності на наступне нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,097 га, кадастровий номер - 5110137500:52:026:0058, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для дачного будівництва; земельну ділянку площею 0,0732 га, кадастровий номер - 5110137500:52:026:0059, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на наступне нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,097 га, кадастровий номер - 5110137500:52:026:0058, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для дачного будівництва; земельну ділянку площею 0,0732 га, кадастровий номер - 5110137500:52:026:0059, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовувані тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2019 року, яке набрало законної сили, у справі №522/16897/18, зокрема, за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,097 га, кадастровий номер - 5110137500:52:026:0058, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для дачного будівництва та земельну ділянку площею 0,0732 га, кадастровий номер - 5110137500:52:026:0059, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Станом на 13.10.2020 року позивач була власником квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . 05.11.2020 року стало відомо, що право власності на належне [PERSON] майно перейшло до ТОВ «КВІНТА ПАРТНЕР». Підставою для державної реєстрації права власності на майно стали: акт прийому - передачі об`єкта нерухомості від 08.10.2020 року, видавник [PERSON] та ТОВ «КВІНТА ПАРТНЕР», протокол, серія та номер 4 від 08.10.2020 року, видавник ТОВ «КВІНТА ПАРТНЕР». Однак, позивач будь - які акти приймання - передачі та протоколи не підписувала та волевиявлення на передачу нерухомого майна ТОВ «КВІНТА ПАРТНЕР» не виявляла. Посилаючись на вказані обставин позивач просила задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 11 листопада 2020 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. Також ухвалою суду від 11 листопада 2020 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на наступне нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,097 га, кадастровий номер - 5110137500:52:026:0058, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для дачного будівництва; земельну ділянку площею 0,0732 га, кадастровий номер - 5110137500:52:026:0059, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заборонено органам та суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,097 га, кадастровий номер - 5110137500:52:026:0058, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для дачного будівництва; земельну ділянку площею 0,0732 га, кадастровий номер - 5110137500:52:026:0059, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12 січня 2021 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином посвідчені копії документів у паперовій формі, які стали підставою для державної реєстрації права власності (реєстраційні справи), на наступне нерухоме майно: Квартиру [ADDRESS] ; Квартиру [ADDRESS] ; Земельну ділянку, площею 0,097 га, кадастровий номер - 5110137500:52:026:0058, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Цільове призначення - для дачного будівництва; Земельну ділянку, площею 0,0732 га., кадастровий номер - 5110137500:52:026:0059, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Витребувано із Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином посвідчені копії документів у паперовій формі (реєстраційну справу), які стали підставою для включення [PERSON] до складу засновників товариства з обмеженою відповідальністю «КВІНТА ПАРТНЕР», код ЄДРПОУ 42858545 та копію відповідного рішення державного реєстратора. 03 лютого 2021 року з Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради на виконання ухвали суду від 12 січня 2021 року надійшли витребуванні докази. Протокольною ухвалою суду від 11 березня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав надходження заяв представника ТОВ «КВІНТА ПАРТНЕР» адвоката Туманова Д.С. про відкладення розгляду справи. Відзив на позов не подавався. В судове засідання 11 січня 2022 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення по справі. Від представника ТОВ «КВІНТА ПАРТНЕР» адвоката Туманова Д.С. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням представника відповідача у черговій відпустці з 05.01.2022 року по 23.01.2022 рік. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін по справі за наявними у справі матеріалами в заочному порядку відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. [PERSON] станом на 13.10.2020 року була власником квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . Право власності на квартиру [ADDRESS] було набуто на підставі договору купівлі - продажу р.№7597 від 04.08.2004 року. Право власності на квартиру [ADDRESS] було набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом р.№1294 від 17.07.2017 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2019 року, яке набрало законної сили, у справі №522/16897/18, зокрема, за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,097 га, кадастровий номер - 5110137500:52:026:0058, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для дачного будівництва та земельну ділянку площею 0,0732 га, кадастровий номер - 5110137500:52:026:0059, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 16.10.2019 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на вказані земельні ділянки, номер запису про право власності №33742573 та 33741999 відповідно. Як зазначає позивача, 05.11.2020 року їй стало відомо, що 13.10.2020 року право власності на квартири було зареєстровано за ТОВ «КВІНТА ПАРТНЕР», код ЄДРПОУ 42858545. Підставою внесення запису про право власності на квартиру [ADDRESS] стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №54581866 від 15.10.2020 року, 11:49:38, державний реєстратор Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліна Вікторівна. Підставою внесення запису про право власності на квартиру [ADDRESS] стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №54580993 від 15.10.2020 року, 11:32:09, державний реєстратор Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліна Вікторівна. Підставою для державної реєстрації (для обох квартир) стали: акт прийому - передачі об`єкта нерухомості від 08.10.2020 року, видавник [PERSON] та ТОВ «КВІНТА ПАРТНЕР», протокол, серія та номер 4 від 08.10.2020 року, видавник ТОВ «КВІНТА ПАРТНЕР». Також, 05.11.2020 року позивачу стало відомо, що право власності на земельні ділянки було зареєстровано за ТОВ «КВІНТА ПАРТНЕР», код ЄДРПОУ 42858545. Підставою внесення запису про право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5110137500:52:026:0059 було рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліною Вікторівною за №54931034 від 03.11.2020 року, 15:59:16. Підставою внесення запису про право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5110137500:52:026:0058 було рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліною Вікторівною за 54931995 від 03.11.2020 року, 16:21:05. Підставою для державної реєстрації (для обох об`єктів) стали акт прийому - передачі об`єкта нерухомості від 08.10.2020 року, видавник [PERSON] та ТОВ «КВІНТА ПАРТНЕР», протокол, серія та номер 4 від 08.10.2020 року, видавник ТОВ «КВІНТА ПАРТНЕР». Відповідно до рішення Господарського суду Одеської області від 07.07.21 року у справі № 916/3227/20, яке набрало законної сили 10.08.2021 року, у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «КВІНТА ПАРТНЕР» визнано недійсним акт №1 приймання-передачі частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Квінта партнер» від 08.10.2020р. в частині прийняття [PERSON] частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Квінта партнер» у розмірі 50% та визнано недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Квінта партнер», яке оформлено протоколом №4 від 08.10.2020 року. Скасовано внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записи щодо товариства з обмеженою відповідальністю «Квінта партнер» за №1005561070005069364 від 13.10.2020 року, за №1005561070006069364 від 15.10.2020 року, за №1005561070007069364 від 21.10.2020 року. Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №21-1880 від 30.04.2021 року підпис на акті №1 від 08.10.2020 року приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Квінта партнер» не належить [PERSON] , а виконаний іншою особою. Таким чином, від імені [PERSON] , без її згоди, були підписані наступні документи: протокол загальних зборів учасників ТОВ «КВІНТА ПАРТНЕР» №4 від 08.10.2020 року; акт №1 приймання - передачі частки у статутному капіталі ТОВ «КВІНТА ПАРТНЕР» від 08.10.2020 року; акт прийому - передачі об`єкта нерухомості, що передається учасником в якості внеску до статутного капіталу ТОВ «КВІНТА ПАРТНЕР» від 08.10.2020 року; Згідно частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша та третя статті 202 ЦК України). Аналіз розуміння правочину свідчить, що правочини: є вольовими діями суб`єкта; вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Буквальне тлумачення положень абзацу 1 частини першої статті 218, частини першої статті 219, частини першої статті 220, абзацу 1 частини першої статті 638 ЦК України свідчить, що коли договір (правочин) не підписувався фізичною особою, яка вказана в ньому як сторона, він може кваліфікуватися як: (а) нікчемний (якщо такий наслідок недотримання письмової форми встановлений законом); (б) неукладений/невчинений (у тих випадках, коли недійсність за недотримання форми не встановлено, але відповідний договір (правочин) повинен вчинятися в письмовій формі). Норми щодо недійсності правочину можуть бути застосовані тільки до вчиненого правочину. Якщо правочин не підписаний його стороною, то, звісно, він є невчиненим. Відповідно такий правочин не може кваліфікуватися як недійсний (нікчемний чи оспорюваний). У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, що «не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 305/1180/15-ц (провадження № 14-82цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено». Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Як зазначено вище, у позивача відсутня можливість заявити вимогу про визнання підроблених документів недійсними, враховуючи актуальну судову практику, а тому, позивач вважає, що її право підлягає захисту в порядку віндикаційного позову. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно ч.1. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1.,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Однак, [PERSON] як власник майна не приймала рішення про його відчуження та передачу у власність третім особам, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем по справі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) зроблено висновок, що «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника». Відповідно до п.3 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позивачем в повній мірі обґрунтовані свої позовні вимоги, а відтак позов слід задовольнити. Згідно чт. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог [PERSON] з товариства з обмеженою відповідальністю «КВІНТА ПАРТНЕР» слід стягнути витрати, які пов`язані з розглядом справи. Так, [PERSON] під час звернення до суду сплатила судовий збір у розмірі 10 930, 40 гривень (10 510, 00 гривень за подачу позовної заяви та 420, 40 за подачу заяви про забезпечення позову), що підтверджується відповідними квитанція на зазначену суму. З огляду на вищевикладене з товариства з обмеженою відповідальністю «КВІНТА ПАРТНЕР» слід стягнути на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 10 930, 40 гривень

Outcome: approved