Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Процесуальні дії по справі [PERSON] звернулась до суду із позовом до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, за змістом якого просить визначити [PERSON] двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою від 13.12.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 11 січня 2022 року. Разом з цим пунктом 8 даної ухвали суд у порядку ст. 84 ЦПК України витребував у приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Драч Наталії Володимирівни копію спадкової справи, заведеної щодо майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . 21.12.2021 за вх. 7651 на запит суду від приватного нотаріуса надійшла інформаційна довідка зі Спадкового реєстру та повідомлено, що спадкова справа відносно майна померлої [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилася (а.с.40,41). Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є рідною донькою [PERSON] , яка померла [INFO] Після смерті матері [PERSON] залишилася спадщина - земельна ділянка площею 3,31 га, розташована на території Зороківської сільської ради Житомирського району Житомирської області. На вказану земельну ділянку [PERSON] склала заповіт на позивача. За даними позивача, нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України, з поважних причин, а саме у зв`язку з необізнаністю із законодавством та юридичною неграмотністю, оскільки вважала, що складеного матір`ю заповіту достатньо і вона може звернутись за оформленням спадщини в зручний для неї час. Звернувшись, до державного нотаріуса, позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав пропуску строку для прийняття спадщини. Вказує, що окрім неї спадкоємцем є її рідний брат [PERSON] , який на спадщину не претендує, і з заявою до нотаріальної контори не звертався та спадщини не приймав. З метою захисту своїх прав позивач звернулась з позовом до суду за місцем знаходження спадкового майна. Сторони у судове засідання не з`явились. Відповідач - Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області повноважного представника в судове засідання не направив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. У поданій до суду 29.12.2021 за вх. № 7910 заяві відповідач просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області. Проти задоволення позовної заяви - не заперечив (а.с.42). 11.01.2022 від представника позивача [PERSON] (доручення №1451 від 29.12.2021, а.с.47) надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.45). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Надаючи оцінку заяві відповідача від 29.12.2021 суд встановив, що відповідач фактично визнав позовні вимоги. Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у ст. 49 цього кодексу, позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Встановивши, що заява відповідача про визнання позову не суперечить нормам законодавства, не порушує будь-чиї права та інтереси, суд приймає таку до розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Зважаючи на подані сторонами заяви, а також приймаючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про ухвалення рішення на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України. В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. У підготовчому засіданні від 11.01.2022 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] у селі Іванків Черняхівського району Житомирської області померла мати позивача [PERSON] у віці 87 років, про що складено відповідний актовий запис № 15 від 04.10.2016, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.10.2016 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина,зокрема, на земельну ділянку площею 3,31 га, розташовану на території Зороківської сільської ради Житомирського (раніше Черняхівського) району Житомирської області. [PERSON] 25.07.2012 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла земельну ділянку площею 3,31 га, що належить їй згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 090733, розташовану на території Зороківської сільської ради Житомирського (раніше Черняхівського) району Житомирської області своїй дочці - [PERSON] . Даний заповіт посвідчений секретарем Зороківської сільської ради Логвинчук Л.Р. 25.07.2012 та зареєстрований у реєстрі за № 12 (а.с.16). З наданих заявником документів суд встановив, що [PERSON] є дочкою померлої гр. [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] від 24.10.1959 (а.с. 12), копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 02.02.1959 (а.с.11), яка являється мамою заявника, копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 20.11.1970 відповідно до якого мати заявника [PERSON] змінила прізвище після одруження на " [PERSON] " (а.с.9), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, відповідно до якого заявник змінила прізвище після одруження на " [PERSON] " (а.с. 14), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище після розлучення на " [PERSON] " (а.с. 15). Згідно з довідкою виданою виконавчим комітетом Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області №468 від 23.09.2019, на день своєї смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була зареєстрована і постійно проживала в [ADDRESS] . Крім [PERSON] на день її смерті в даному житловому будинку був зареєстрований і постійно проживав її син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживала без реєстрації (а.с.17). Відповідно до повідомлення за №618/01-16 від 18.08.2021 приватного нотаріуса Черняхівського районного нотаріального округу Драч Н.В. [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (а.с. 6). У відповідності до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) суд установив, що відомості на спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] у Спадковому реєстрі відсутні та спадкова справа не заводилась (а.с. 40,41). Позивач, вказуючи на те, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, звернулася до суду з даним позовом, в якому просить захистити порушене право шляхом визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей 15 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на предмет та підстави позову суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини із спадкування, зокрема щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, які регулюється нормами права, що містяться в книзі 6 ЦК України. За загальним правилом про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за відсутності інших спадкоємців пред`являється до територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"). Так, позивач вважає, що пропустила встановлений строк з поважних причин, а саме у зв`язку з необізнаністю із законодавством та юридичною неграмотністю, оскільки вважала що складеного матір`ю заповіту достатньо, і вона може звернутися за оформленням спадщини в зручний для неї час. Звернувшись до приватного нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав позивач отримала відмову у зв`язку із пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини . Наведені позивачем обставини причин пропуску строку на прийняття спадщини у даному випадку суд визнає поважними. Суд враховує аргументи позивача, наведені на підтвердження обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі не оспорюються відповідачем та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям "майно" в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлої. Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, на які посилається позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов висновку про наявність у позивача об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] , що є підставою для задоволення позову у межах заявлених вимог та визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлої. Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Тому,

Outcome: approved