Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

30 червня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області про стягнення про стягнення безпідставно набутої орендної плати за земельну ділянку площею 4,7769 га., кадастровий номер 5323255400:00:013:0150, що розташована на території Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в розмірі 39194,90 гривень за 2018-2019 роки. Обґрунтовуючи позов послалася на те, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] вона успадкувала земельну ділянку площею 4,7769 гектарів, кадастровий № 5323255400:00:013:0150. 13 травня 2020 року вона уклала договір оренди вищевказаної земельної ділянки з ТОВ «Агротех-Гарантія» за №1114. Земельна ділянка при за життя [PERSON] також знаходилась в оренді TOB« Агротех-Гарантія». При зверненні до TOB «Агротех-Гарантія» з проханням виплатити кошти за три попередні роки, їй повідомили, що відповідно до розпорядження голови Миргородської районної державної адміністрації від 01.12.2017 року № 304 було укладено новий договір оренди вказаної земельної ділянки від 04.12.2017 року № 2 і орендна плата сплачувалась до бюджету Комишнянської селищної ради. Відповідно до вищевказаного договору оренди та повідомлення TOB« Агротех-Гарантія» до бюджету відповідача щорічно переховувались кошти в сумі 19597,45 гри. Отже за 2018 та 2019 роки до бюджету відповідача надійшли кошти 19594,45 +19594,45 = 39194,90 грн. Відповідачем їй було відмовлено у виплаті грошових коштів. Оскільки вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який мав повне право на отримання орендної плати за земельну ділянку площею 4,7769 гектарів, кадастровий № 5323255400:00:013:0150, отже і вона має таке право на отримання отримати коштів орендної плати в розмірі 39194,90 грн. за 2018- 2019 роки, як майно яке було отримане на законних підставах, але підстава відпала у відповідності зі ст.1212 ЦК України. Її намагання вирішити спір у позасудовому порядку не дали результату, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 14 липня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 03 серпня 2021 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, де вказував, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] позивач успадкувала земельну ділянку площею 4,7769 га, кадастровий №5323255400 00:013:0150. 08 травня 2020 року позивач успадкувала та набула права власності на вищезазначену земельну ділянку, 13 травня 2020 року, [PERSON] уклала договір оренди з ТОВ «Агротех-Гарапія» за №1114. За розпорядженням голови Миргородської районної державної адміністрації від 01.12 2017 року №304 було укладено договір оренди даної земельної ділянки за рахунок не витребуваної земельної частки (паю) від 04 12 2017 року №2. Позивач згідно свідоцтва про право на спадщину за законом успадкувала та зареєструвала право власності па земельну ділянку 08 травня 2020 року, тобто в період з 2006 року позивач могла успадкувати земельну ділянку, звернувшись з відповідною заявою до суду Після чого відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а саме ст. 3, підставою для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради, який втупив в дію з 01.01.2019, до цього періоду такими повноваженнями були наділені і районні державні адміністрації. Особи, власники сертифікатів або свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради (до 01.01.2019 року і до районної державної адміністрації) заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). На момент укладення Договору оренди землі від 04 грудня 2017 року між Миргородською районною державною адміністрацією Полтавської області та ТОВ «Агротех-Гарантія» земельна частка (пай), на яку мала право позивачка, не була виділена в натурі (на місцевості), тому, до моменту реєстрації права на земельну частку (пап) та виділення її в натурі (на місцевості) дана частка рахується не витребуваною. За договором оренди землі від 04 грудня 2017 року між Миргородською районною державною адміністрацією Полтавської області та ТОВ «Агротех-Гарантія» в оренду як невитребуваний земельний пай на території Комишнянської селищної ради було надано 4,7769 га. Проте лише 08 травня 2020 року позивач зареєструвала право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 53232554400:00:013:0150, яка знаходиться на території Комишнянської селищної ради. Таким чином, позивач до моменту реєстрації права власності на земельну ділянку не мала юридичного права розпоряджатися не витребуваною земельною часткою. На момент укладення і дії договору оренди, позивач не була власником земельної ділянки, а у відповідності із чинним цивільним процесуальним законодавством особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, не було порушено жодних прав та інтересів позивача, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки дізнавшись після виникнення прав на земельну ділянку у позивача, було розірвано договір оренди. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача, адвокат Москаленко М.П. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що [INFO] помер [PERSON] , який мав у власності земельну ділянку площею 4,7769 гектарів, кадастровий № 5323255400:00:013:0150. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач, [PERSON] , але спадщину оформляла тривалий час. Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку отримала 08.05.2022. Оскільки, спадкодавець мав право на отримання орендної плати за земельну ділянку, тому вона звернулася до ТОВ «Агротех - Гарантія», в оренді якого перебувала земельна ділянка, із вимогою про виплату їй як спадкоємцю орендної плати, однак орендар повідомив, що орендну плату було перераховано до бюджету Комишнянської селищної ради. Однак відповідач відмовився повернути грошові кошти у вигляду орендної плати за земельну ділянку. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що позивач не надала доказів, що [PERSON] за життя передавалася в оренду сформована земельна ділянка з кадастровий № 5323255400:00:013:0150, так як вона була сформована з метою передачі в оренду сільській раді в 2017 році. На момент укладення Договору оренди землі від 04 грудня 2017 року між Миргородською районною державною адміністрацією Полтавської області та ТОВ «Агротех-Гарантія» земельна частка (пай), на яку мала право позивачка, не була виділена в натурі (на місцевості), тому, до моменту реєстрації права на земельну частку (пап) та виділення її в натурі (на місцевості) дана частка рахується не витребуваною. За розпорядженням голови Миргородської районної державної адміністрації від 01.12 2017 року №304 було укладено договір оренди даної земельної ділянки за рахунок не витребуваної земельної частки (паю) від 04 12 2017 року №2. Оскільки розпорядження земельною ділянкою було на законних підставах, тому посилання на ст. 1212 ЦК України є безпідставним. Позивач успадкувала та зареєструвала право власності па земельну ділянку 08 травня 2020 року. Позивач до моменту реєстрації права власності на земельну ділянку не мала юридичного права розпоряджатися не витребуваною земельною часткою, скільви вона не була сформована. На момент укладення і дії договору оренди, позивач не була власником земельної ділянки, а у відповідності із чинним цивільним процесуальним законодавством, а отже, не було порушено жодних прав та інтересів позивача, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки дізнавшись після виникнення прав на земельну ділянку у позивача, було розірвано договір оренди, з метою не порушення прав позивача. Представник третьої особи Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не з`явився, направив пояснення в якому вказував, що оскільки позивач набула право власності на земельну ділянку лише 08.05.2020, а отже, не було порушено жодних прав та інтересів позивача, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню, просив проводити розгляд справи у відсутність представника (а.с. 86). Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротех-Гарантія", Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 98). Заслухавши представників сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] [PERSON] успадкувала земельну ділянку площею 4,7769 гектарів, кадастровий № 5323255400:00:013:0150, який йому належав на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №030107 від 20.03.2011, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.05.2020 та Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №030107 від 20.03.2011 (а.с.6,7, 51). Відповідно до розпорядження голови Миргородської районної державної адміністрації від 01.12.2017 року № 304 між Миргородською районною державною адміністрацією та ТОВ «Агротех - Гарантія» укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,7769 гектарів, кадастровий № 5323255400:00:013:0150, від 04.12.2017 року № 2 (а.с.10-13). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка площею 4,7769 гектарів, кадастровий № 5323255400:00:013:0150 була сформована 23.10.2017 (а.с. 62-64). 13 травня 2020 року [PERSON] уклала договір оренди земельної ділянки площею 4,7769 гектарів, кадастровий № 5323255400:00:013:0150, з ТОВ «Агротех-Гарантія» за №1114 (а.с.8). На звернення [PERSON] до TOB «Агротех-Гарантія» з проханням виплатити кошти за три попередні роки, їй повідомлено, що відповідно до розпорядження голови Миргородської районної державної адміністрації від 01.12.2017 року № 304 було укладено новий договір оренди вказаної земельної ділянки від 04.12.2017 року № 2 і орендна плата сплачувалась до бюджету Комишнянської селищної ради (а.с.9). На звернення [PERSON] до Комишнянської селищної ради Миргородського району з проханням виплатити кошти орендної плати в розмірі 39194,88 грн. за 2018-2019 роки, як спадкоємцю, власнику землі, [PERSON] було роз`яснено, що оскільки вона набула право власності на земельну ділянку 08.05.2020, тому її вимоги щодо виплати грошових коштів є безпідставними (а.с. 14-15). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Статтею 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», станом на 01.01.2019, підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Частиною 2 статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 12 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122 «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)»нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються у розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду. Тобто, на момент укладення Договору оренди землі від 04 грудня 2017 року між Миргородською районною державною адміністрацією Полтавської області та ТОВ «Агротех-Гарантія» земельна частка (пай), на яку мала право [PERSON] , не була виділена в натурі (на місцевості). Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 12 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Таким чином, відповідна рада чи місцева адміністрація,

Outcome: dismissed