Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суд з позовом до [PERSON] , про збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 14.03.2016 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дітей сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 200 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 09.02.2016 року до досягнення дітьми повноліття. На даний час відповідач сплачує аліменти на дітей у розмірі визначеному в судовому рішенні, однак в теперішній час обставини змінились розмір аліментів, що стягуються, не забезпечує дітям мінімально необхідного догляду, будь-якої іншої допомоги відповідач на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Тому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дітей у розмірі 200 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, на її користь, на 1/3 частину доходу (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася будучи належним чином повідомлена про дату та місце розгляду справи, але надала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити в її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , про дату, час та місце судового засідання, повідомлений судом належним чином в судове засідання повторно не з`явився, що за правилами п. 8 ч.1 ст. 128 ЦПК України свідчить про належне його повідомлення. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідачки на підставі наявних матеріалів справи з ухваленням заочного рішення. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивачки, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими які підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 14.03.2016 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дітей сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 200 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 09.02.2016 року до досягнення дітьми повноліття. Також в судовому засіданні було встановлено, що діти проживають разом з матір`ю [PERSON] , та на даний час перебувають на повному її утриманні. Частиною четвертою ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідачу присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Аналогічно, у відповідності до ч.1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, як це вбачається з ч.2 цієї ж статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, після постановлення судового рішення, яким визначено розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, відбулись зміни законодавства, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд приходить до висновку, що на даний час розмір аліментів, визначених у 2016 році в твердій грошовій сумі за вибором позивача, є недостатнім, оскільки в силу свого віку діти, потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Так, у відповідності до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік", встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 06 до 18 років: з 1 грудня - 2618 гривень. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/3 частину доходу (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, із індексацією розміру у відповідності до ст.184 ч.2 СК України. Крім того, відповідач є працездатною особою, і на думку суду, повинен вживати достатніх та необхідних заходів для надання своїм неповнолітнім та малолітнім дітям належного утримання, щонайменше у мінімальному розмірі, визначеному Законом. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З урахуванням викладеного, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище сторін, беручи до уваги те, що відповідач на даний час офіційно не працевлаштований вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме з 200 гривень щомісячно на кожну дитину до 1/3 частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Згідно п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. За наведених вище обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, а відтак він підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про судові витрати та стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved