Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] (а.с. 2-7). Ухвалою суду від 03.11.2021 року за клопотанням позивача (а.с. 46-47) замінено відповідача [PERSON] на належного [PERSON] (а.с. 53). 08.11.2021 року року представником ТОВ «Житомиргаз Збут» подано уточнену позовну заяву (а.с. 66-71), в обґрунтування якої зазначив, що [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, постачальником якого є позивач. Відповідач несвоєчасно та не уповному обсязі здійснювала оплату спожитого газу, який був поставлений до об`єкту нерухомості - житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 10108,23 грн. У зв`язку з наведеним просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут" заборгованість у сумі 10108,23 грн. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі; позовні вимоги підтримує; щодо заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 100). Відповідач в судове засідання не з`явилась: про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином; судові повістки, направлені відповідачу, повернулись на адресу суду не врученими адресату з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 93-94, 95-96, 98-99). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін на підставі наявних доказів, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам\~статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. У своїй діяльності по постачанню природного газу ТОВ "Житомиргаз збут" керується нормами Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі Правила № 2496), Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500 (далі Типовий договір постачання природного газу), Цивільним кодексом України. Підтвердженням приєднання до умов договору є підписана та повернута заява-приєднання, та/або сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, та/або фактичне споживання природного газу. Відповідач вважається такою, що прийняла пропозицію позивача щодо укладення договору постачання природного газу побутовим споживачам, положення якого затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500. Крім цього, відповідно до довідки ТОВ "Житомиргаз збут", останнє надавало послуги з постачання природного газу відповідачу; станом на 12.05.2020 року газопостачання припинено (а.с. 73). Згідно п. 2 глави І Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 року №2496 на постачальників, споживачів природного газу- фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС розповсюджуються "Правила постачання природного газу", затверджених вказаною постановою. Відповідно розділу ІІІ зазначених Правил, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідач за період з 01.09.2016 року по 12.05.2020 року має заборгованість за споживання природного газу в сумі 10108,23 грн (а.с. 72). Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.11.2021 року (а.с. 48-50), житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.11.2015 року (а.с. 49). В той же час, як вбачається з данної довідки (а.с. 50), право власності на вказаний будинок раніше було зареєстровано за [PERSON] (також міститься інформація щодо її смерті). Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву для спростування доводів позивача не скористалась, зважаючи на те, що позивачем належними доказами доведено суду те, що остання користувалась наданими позивачем послугами, однак не виконала обов`язок по сплаті вартості прийнятих ресурсів, суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача виниклу внаслідок порушення зобов`язання заборгованість в сумі 10108,23 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн має бути стягнутий з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved