Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що 14 липня 2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який на даний час розірвано. В шлюбі в них народився син, [PERSON] , [INFO] . 02 червня 2020 року їх син змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Після розлучення син залишився проживати разом з матір`ю. Відповідно до рішення суду відповідач сплачував на користь позивачки аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. На даний час їх спільний син досяг повноліття. Але разом з тим, він навчається на першому курсі денного відділення Сумського державного університету на факультеті електроніки та інформаційних технологій за освітнім рівнем «бакалавр». Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Після досягнення сином повноліття відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою, може працювати та отримувати дохід, а його частину віддати на утримання дитини, а відповідно до ст.199 СК України, він зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатися до досягнення ним 23 років. Вона працює, але її середньомісячного заробітку не достатньо для забезпечення нормального рівня життя їх спільного сина. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, сину повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Отже, в даному випадку вона має право звернення до суду про стягнення аліментів на дитину, так як їх спільний син, який навчається, перебуває на її утриманні, та проживає разом з нею. Стаття 199 СК України встановлює обов`язок батька надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, до завершення навчання. Матеріальна допомога у випадку навчання сина до 23 років, включно, - носить аліментний характер. Оскільки їх спільний син навчається на денній формі навчання у ВНЗ, він не має можливості працевлаштуватись і забезпечувати себе фінансово самостійно, ніякого джерела доходів не має, враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, інших дітей у нього не має, непрацездатних батька чи матері на його утриманні не перебуває, він зобов`язаний та має можливість утримувати свого повнолітнього сина - [PERSON] , який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Точних відомостей у неї, де працює відповідач не має, однак він до досягнення сином 18 років стабільно відраховував в якості аліментів приблизно по 4000грн. на місяць. Отже, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання сина. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатись - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх видів його доходів, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно починаючи з дня подання даної позовної заяви і до досягнення ним 23-х років за умови продовження навчання, а також стягнути з відповідача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 тисячі гривень. В судовому засіданні позивач, та її представник - адвокат Супрун Д.В., позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав, просили суд їх задовольнити. Позивач пояснила, що вона працює заступником директора школи, отримує заробітну плату в сумі близько 12000грн.-14000грн. на місяць, але її заробітку не достатньо для утримання сина. Син отримував стипендію в розмірі 1300грн. щомісячно. В судовому засіданні відповідач [PERSON] , позовні вимоги [PERSON] , визнав частково. Відповідач просив суд стягувати з нього аліменти на утримання повнолітнього сина в меншому розмірі, в розмірі 1/5 частини його доходу, оскільки він не працює, проживає в селі, отримує лише дохід від утримання підсобного господарства. Суд, заслухавши пояснення сторін, пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав: Суд установив, що з 14.07.2000 року по 24.10.2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 24.10.2012 року (а.с.12). У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). 02 червня 2020 року [PERSON] , [INFO] , змінив своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені Серія [NUMBER] від 02.06.2020 року (а.с.8). [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років. З 01 вересня 2021 року [PERSON] є студентом першого курсу денного відділення Факультету електроніки та інформаційних технологій Сумського державного університету, навчається на бюджетній основі за ОС «бакалавр». Термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року, що підтверджується копією довідки Факультету електроніки та інформаційних технологій Сумського державного університету №52-2246/21 від 19.11.2021 року (а.с.11). У зв`язку з навчанням на денному відділенні [PERSON] не працює та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Позивач [PERSON] працює, отримує стабільну заробітну плату, яка є недостатньою для забезпечення потреб сина, який навчається. Відповідач не працює, але є особою працездатного віку, інших утриманців не має. Відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів на повнолітнього сина на період навчання суд враховує матеріальне становище сторін, матеріальне становище [PERSON] , який навчається, отримує стипендію, але потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Враховуючи викладене, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 04.12.2021 року до закінчення сином [PERSON] навчання, але не довше, чим до досягнення [PERSON] 23 років. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь держави 908грн. судового збору, Позивачкою відповідно до договору про надання правничої допомоги від 25.11.2021 року сплачено адвокату Супрун Д.В. 2000грн. за складання позовної заяви та участь в судовому засіданні. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України та, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000грн. Розмір таких витрат на правничу допомогу є обгрунтованим і співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Outcome: partial