Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених вимог вказала, що [INFO] помер її пасинок [PERSON] . Після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.04.2007 року, яку він отримав після смерті свого батька [PERSON] . Інша вищевказана Ѕ частина квартири, належать позивачу, яку вона отримала після смерті свого чоловіка [PERSON] . Позивач проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 1997 року, та 07.09.2006 року офіційно одружилася. Проживали вони однією родиною разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, спадщину після якого отримали позивач та його син [PERSON] , після його смерті [PERSON] та [PERSON] продовжили проживати однією сім`єю до смерті останнього, та позивач за власний рахунок його поховала. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва на спадщину, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва в зв`язку з тим, що позивач не може підтвердити факт родинних відносин, або факт проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, а тому позивач змушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але на адресу суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі та участі позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явились, на адресу суду надали заяву в якій проти задоволення позову не заперечували та просили справу розглянути без їх участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] одружилися 07.09.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.09.2006 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 29.12.2020 року, актовий запис № 3777. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.06.2007 року спадкоємцем Ѕ частини майна [PERSON] є його син [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.06.2007 року спадкоємцем Ѕ частини майна [PERSON] є його дружина [PERSON] . Згідно з постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Віріч І.П., [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 20.10.2021 року [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] та їх дітьми [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю з 1997 року. Після смерті [PERSON] всі інші виїхали проживати до м. Черкаси, періодично приїжджали утримувати свою квартиру. Згідно довідки ЖБК №30 від 21.09.2021 року [PERSON] проживав разом з [PERSON] однією сім`єю з 2012 року по [INFO] за адресою [ADDRESS] . Згідно відповіді ДУ «Старобабанівська виправна колонія№ 92» за період відбування покарання з 17.04.2015 р. по 13.03.2018 р. [PERSON] отримав 3 бандеролі та 5 посилок від [PERSON] . Відповідно до статті 315 ЦПК України тап. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку позовного провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи, що встановлення факту проживання позивача однією сім`єю стосується вирішення спору щодо подальшого визнання права власності, то встановлення даного факту підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Часом відкриття спадщини відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд може встановити такий факт за відсутності спору про право. Згідно ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів Метою встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті є оформлення заявником своїх спадкових прав. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»: у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved