Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Представник позивачаАкціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») Балагурак В.В. звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця в сумі 6 960,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та підписав Заяву №б/н від 23.01.2016 р., тим самим підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (договір приєднання відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України). Вищезазначеною Заявою підтверджується той факт, що [PERSON] був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Банком на підставі Договору про надання банківських послуг було відкрито [PERSON] картковий рахунок, розмір кредитного ліміту на якому поступово збільшувався до 7000,00 грн. [INFO] позичальник [PERSON] помер, маючи станом на дату смерті заборгованість за договором №б/н від 23.01.2016 р. у розмірі 6 960,00 грн. Оскільки на момент смерті боржника [PERSON] разом із ним були зареєстровані його дружина [PERSON] і їх повнолітні діти [PERSON] , [PERSON] , та відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, останні вважаються такими, що прийняли спадщину, тому позивач просить суд стягнути з відповідачів як спадкоємців позичальника [PERSON] заборгованість за договором №б/н від 23.01.2016 р. у розмірі 6 960,00 грн та судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою судді від 29.10.2021 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (без виклику). У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін. Від відповідача [PERSON] надійшло заперечення на позовну заяву в якому вона зазначила, що не визнає позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у повному обсязі, оскільки заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] вона та її доньки до нотаріальної контори не подавали, так як померлий за життя не мав ніякого майна, а будинок, в якому вся їх сім`я зареєстрована належить їй на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Просила відмовити у задоволенні позову. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, прийшов до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та підписав Заяву №б/н від 23.01.2016, тим самим підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (договір приєднання відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України), що свідчить про те, що підписанням вищезазначеної Заяви підтверджується той факт, що [PERSON] був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було відкрито [PERSON] картковий рахунок, розмір кредитного ліміту на якому поступово збільшувався до 7000 грн 00 коп. Із копії сторінок виписки та статуту позивача, які містяться в матеріалах справи судом встановлено, що 14.06.2018 відбулася державна реєстрація змін повного та скороченого найменування позивача Публічногоакціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва АТ КБ «ПРИВАТБАНК») В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Судом встановлено, що [PERSON] згідно розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг за № б/н від 23.01.2016 станом на 31.08.2019 має заборгованість перед банком у розмірі 6960 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредита. З копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 23.07.2019 Зачепилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Харківській області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 57 років, про що складено відповідний актовий запис за № 130 від 23.07.2019. Статтею 608 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що встановлено ст.1216 ЦК України. Позивач в обґрунтування свого позову посилається на те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на момент смерті постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, таким чином, на думку позивача вони на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Доказу про факт постійного проживання відповідачів із [PERSON] на момент смерті АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надано. Натомість згідно витребуваної судом інформації із Зачепилівської селищної ради Харківської області ( довідка №2-377/02.01-25 від 09.11.2021, яка міститься в матеріалах справи) в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на момент смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] , 1967 р.н., [PERSON] , 1991 р.н., [PERSON] , 1989 р.н., [PERSON] , 2017 р.н. Факту постійного проживання повнолітніх дочок із батьками за вищевказаною адресою на момент смерті батька судом не встановлено. Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічна позиція викладена в п.32 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно ст. 1218 та ч.3 ст. 1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Так, згідно з ч.3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. Отже, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. 27.08.2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на адресу Зачепилівської державної нотаріальної контори направлено претензію кредитора в порядку, передбаченому статтею 1281 ЦК України. Із матеріалів копії спадкової справи наданої Зачепилівською державною нотаріальною конторою, судом встановлено, на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 27.08.2020 року у Зачепилівській державній нотаріальній конторі Харківської області відкрита 01.09.2020 спадкова справа №539/02-14 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Зі спадкової справи вбачається, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до Зачепилівської ДНК Харківської області не зверталися. Будь-якої інформації про наявність у [PERSON] на момент смерті спадкового майна матеріали спадкової справи померлого не містять. Судом встановлено, що відповідачі заяв про відмову від спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не подавали. За змістом положень ст. 1282 ЦК України, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Отже, за обставини відсутності у померлого [PERSON] спадкового майна на момент смерті [INFO] , суд позбавлений підстав вважати, що відповідачі отримали у спадщину будь яке майно після смерті [PERSON] , а тому вони не набули статусу спадкоємців. Окрім того суд вважає, що сам факт реєстрації місця проживання відповідачів за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом вважати їх такими, що прийняли спадщину оскільки вони не заявили про відмову від неї, тому що вимоги ст. 1268 ЦК України передбачають ще й постійне проживання спадкоємців разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для покладення на відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] обов`язку задовольнити вимоги кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК» померлого [INFO] [PERSON] . Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання позивача лише на факт реєстрації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із померлим [PERSON] , без надання доказів наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті останнього, свідчить про недоведеність АТ КБ «ПРИВАТБАНК» своїх позовних вимог. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем не доведена наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором, укладеним 23.01.2016 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , як зі спадкоємців останнього, оскільки доказів на підтвердження того, що після смерті [INFO] [PERSON] залишилось спадкове майно, а відповідачі є спадкоємцями померлого позичальника і прийняли у встановленому порядку спадщину після його смерті, не надано. Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суда відсутні правові підстави для задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України, розподілу між сторонами не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed