Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

Позивач у поданій суду позовній заяві просить визнати автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, 2006 року випуску, д.н.з [NUMBER] , об`єктом спільної сумісної власності подружжя (сторін), як набутий ними у шлюбі, та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за належну їй 1/2 частку у вказаному майні (автомобілі) в розмірі 89 600,00 грн та судовий збір в сумі 875,60 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що сторони перебували у шлюбі з 18.08.1999. Вказаний автомобіль набутий у шлюбі, але зареєстрований за [PERSON] , за принципом рівності часток вона має право на 1/2 частку вказаного майна; після припинення сімейних стосунків автомобіль залишився у користуванні і володінні відповідача, тому просить в порядку поділу вказаного (неподільного) майна стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за належну їй частку (в розмірі половини вартості автомобіля). 1/2 вартість автомобіля первісно визначила в 89 600,00грн., виходячи з цін на аналогічні автомобілі з інтернетресурсів. На виконання вимог п.2, 3 ч.3 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06.07.2021 року відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі та призначено розгляд справи під головуванням судді Червонописького В.С., в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. (а.с. 28-29). Ухвалою суду від 16.01.2021 задоволено заяву позивача про забезпечення позову накладено арешт на автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, 2006 року випуску, д.н.з [NUMBER] (а.с.48-49). Ухвалою суду від 18.01.2021 розгляд справи призначено в режимі відеоконференції (а.с.50-51). Ухвалою від 14.04.2021 призначено по справі судово транспортну товарознавчу експертизу, на час виконання експертизи провадження зупинено (а.с.132-134). Ухвалою суду від 04.06.2021 відновлено провадження по справі для розгляду клопотання експерта (а.с.142). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2021 у зв`язку з відрядженням судді Червонописького В.С., справу передано судді Мумигі І.М.(а.с.149) Ухвалою суду від 09.06.2021 розгляд справи призначено в режимі відеоконференції (а.с.154-155). Ухвалою суду від 18.06.2021 розглянуто клопотання експерта, провадження по справі зупинено на час виконання експертизи (а.с.162-164). Ухвалами суду від 04.08.2021відновлено провадження в справі та призначено судово транспортно-товарознавчу експертизу на час виконання експертизи провадження у справі зупинено (а.с.192, 199-202). Ухвалою суду від05.01.2022 провадження у справі відновлено після виконання судово транспортної-товарознавчої експертизи (а.с.235-236). Відповідач у визначений судом строк подав відзив, в якому позов не визнав, зазначивши, що спірний автомобіль хоча і був придбаний у шлюбі однак його було придбано за кошти його матері, фактично в борг, шляхом передачі земельної ділянки в постійне користування. Кошти були передані, як особисте майно і під особисті зобов`язання, які ним зараз особисто виконуються на підтвердження відповідачем додано копію договору (емфітевзису) та письмову розписку. В частині вимоги про стягнення з нього грошової компенсації, послався на те, що такі вимоги можуть бути вирішені на підставі ст. 365 ЦК України та лише за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, але позивачка такі кошти не внесла, також просив врахувати, що вартість автомобіля визначена позивачем із неофіційних джерел, а тому вона не є достовірною. Просить відмовити в задоволенні позову (а.с.80-84). Представник позивачки подала до суду відповідь на відзив зазначивши, що посилання відповідача, що придбаний у шлюбі автомобіль є його особистою приватною власність є безпідставним, оскільки надані докази у вигляді боргової розписки є неналежними, а саме не надано доказу, що позивачці було відомо про укладений договір і що саме за ці кошти придбано автомобіль. Крім того дата написання вказаної розписки є сумнівною та підлягає перевірці, просить не брати до уваги заявлений відповідачем відзив та задовольнити позовні вимоги (а.с.120-124). Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили врахувати комплектацію та модифікацію, що зазначив експерт, яка відповідає приблизній вартості 123,804 грн в зазначеній модифікації (а.с.237). Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що спірний автомобіль придбаний за власні кошти відповідача, які ним отримано у позику і які він повертає самостійно (а.с.238). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 1999 року що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.08.1999 (ас.12). Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 25.03.2021 шлюб сторін розірвано та стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 13.12.2019 ТСЦ 3541 встановлено, що автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, 2006 року випуску, д.н.з [NUMBER] , тип КТЗ легковий пасажирський, колір білий, зареєстрований на праві власності за [PERSON] (а.с.13-18). Даний майновий спір виник між сторонами з сімейних правовідносин, зокрема, з правовідносин між подружжям як між співвласниками. Дані правовідносини регулюються відповідними нормами сімейного і цивільного права. Стаття 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Стаття 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Стаття 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Стаття 66 СК України, подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Стаття 68 СК України Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Стаття 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Стаття 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Стаття 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. 3. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. 4. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. 5. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Стаття 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. 3. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Стаття 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. 3. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Стаття 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. 3. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 ЦК України. Стаття 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати цільового призначення. Таким чином, згідно приписів ст.60 СК України спірний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності сторін як набутий подружжям у шлюбі у спільну сумісну власність. За принципом рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, судом визнається, що вказане майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності - належить кожному з подружжя нарівні, і у разі поділу такого майна частки кожного з подружжя у ньому є рівними, тобто у кожного по 1/2 частці. Посилання відповідача на те, що він є єдиним власником автомобіля оскільки його придбано за кошти належні його матері, не знайшло свого підтвердження, а відтак значення для розгляду даного спору не має відповідно до приписів ч.3 ст.61 СК України. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Щодо поділу майна у спосіб, про який просить позивач, то суд виходить з наступного: Автомобіль безумовно є річчю неподільною. Також недоцільним є залишення автомобіля у спільній власності і надалі, оскільки встановлення спільного режиму користування автомобілем неможливе, виходячи з того, що сторони припинили спільне проживання і ведення спільного побуту, і їх стосунки на даний час є конфліктними і можуть розглядатись як такі, що унеможливлюють досягнення згоди з приводу користування спільним автомобілем. Тому доцільним є здійснити поділ спільного майна саме у такий спосіб, про який просить позивачка, і за яким неподільна річ залишається одному з співвласників зі стягненням з нього на користь іншого співвласника грошової компенсації у розмірі вартості його частки і з подальшим (після сплати компенсації) припиненням спільної власності. При вирішенні питання про доцільність залишення автомобіля саме відповідачу зі стягненням з нього грошової компенсації на користь позивачки, суд бере до уваги, що такий позов заявила позивач, яка тим самим виявила згоду на припинення її права власності на вказане майно з отриманням замість нього грошової компенсації. Суд враховує, що відповідач не заявив зустрічної вимоги про поділ автомобіля у протилежний спосіб, тобто шляхом передачі автомобіля у власність позивачки і стягненням з неї на його користь грошової компенсації, тому такий варіант поділу неподільного майна судом не розглядається як такий, що виходив би за межі позовних вимог. Суд також враховує, що відповідач користується даним автомобілем після припинення сімейних стосунків, і що він має право керування транспортним засобом, тому доцільним є залишити автомобіль саме йому. Таким чином позовна вимога позивачки в цій частині обґрунтована і підлягає задоволенню, а автомобіль має бути залишений у власності відповідачу, у якого і перебуває на даний час, а з нього на користь позивачки має бути стягнута грошова компенсація у розмірі вартості частки позивачки у вказаному майні. Такий поділ відповідає вимогам ч.2 ст.364 ЦК України та ч.2 ст.71 СК України. Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що відсутні підстави для поділу автомобіля у такий спосіб у зв`язку з відсутністю його згоди і у зв`язку з невнесенням на депозитний рахунок суду вказаної грошової суми. При цьому відповідач посилається на приписи статті 365 ЦК України, якою передбачено умови припинення права власності на частку у спільному майні за позовом іншого співвласника. Тобто, вказані вимоги закону щодо поділу спільного майна шляхом припинення права власності одного з співвласників з виплатою йому компенсації поширюються на випадки, коли позивач просить майно залишити йому і припинити право власності відповідача, та коли така компенсація має бути стягнутою з позивача (тобто у випадку протилежного розподілу прав та обов`язків). Натомість у даному випадку один з співвласників (позивач) погоджується на припинення його права власності на частку у майні і погоджується на отримання грошової компенсації замість частки у майні, а для задоволення такого позову закон не пред`являє вимоги щодо отримання згоди іншого співвласника. Також у даному випадку поділу майна не застосовується вимога ч.1 ст.365 ЦК про те, що частка співвласника, право власності якого припиняється, має бути незначною; у даному випадку поділу майна має значення лише той факт, що річ є неподільною. Також до даного випадку поділу майна не застосовуються положення ч.2 ст.365 ЦК щодо попереднього внесення коштів на депозит, оскільки грошова компенсація підлягає стягненню не з позивача, а з відповідача. Щодо визначення розміру грошової компенсації, то суд виходить з наступного: Згідно Висновку експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/112-21/7206-АВ від 25.10.2021р - середня ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN CADDY, 2006 року випуску, д.н.з [NUMBER] , тип КТЗ легковий пасажирський, на дату оцінки жовтень 2021 року з комплектацією Kasten 5MT становила 123 830,00 грн (а.с.213) Для визначення вартості автомобіля і відповідно для визначення розміру грошової компенсації суд бере до уваги висновок експертизи, призначеної судом. Таким чином, виходячи з визначеної експертом вартості автомобіля на час, приближений до часу вирішення даного спору, - в сумі 123 830,00 грн., грошова компенсація вартості 1/2 частки такого майна визначається в сумі 61 915,00 грн саме така сума грошової компенсації має бути стягнута з відповідача на користь позивачки за її частку у автомобілі. В позовній заяві позивач просила стягнути компенсацію у розмірі 89 600,00 грн., виходячи з вартості автомобіля, але такої вартості автомобіля вона не довела; посилання на інформацію з інтернетресурсів не є тим аргументом, який заслуговує на увагу і не є належним доказом для підтвердження вартості конкретного майна. Такі вимоги і обґрунтування судом до уваги не беруться як такі, що не відповідають приписам чинного законодавства. Позивач не довела саме такої вартості майна з якої б могла бути визначена компенсація у сумі 89 600,00 грн. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково, і стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає компенсація в сумі 61 915,00 грн. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, то суд виходить з наступного. Позивачем заявлено про стягнення судових витрат, а саме судового збору в сумі 875,60 грн, Так як позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (61915 х875,60/ 89600,00= 605,53) у відповідності до ст.141 ЦПК України. Дана сума становить 605,53 грн.

Outcome: partial