Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Карташової Анни Сергіївни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Некрилова Костянтина Юрійовича, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВП-СЕРВІС» про витребування майна з чужого незаконного володіння [PERSON] приміщення [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 927729580000, та про скасування рішень та записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Ухвалою cуду від 12.09.2018 відкрито провадження у вказаній справі та визначено розглядати справу за правилами позовного (загального) провадження. 15.04.2019 позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову позивач просив суд: - витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «ЩОРСА,32» (код ЄДРПОУ 32492922) приміщення №265, розташоване в будинку [ADDRESS] ; - визнати недійсним Іпотечний договір №2491 від 28.12.2016, укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Анохіною В.М., номер запису про іпотеку 18379322; - скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно, приватного нотаріуса Анохіної Вікторії Михайлівни, Київський міський нотаріальний округ, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про іпотеку 18379322, індексний номер 33250087 від 28.12.2016 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасувати номер запису про обтяження 18378320, індексний номер 33249499 від 28.12.2016; - скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Карташової Анни Сергіївни, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29837507 від 31.05.2016, згідно якого проведено державну реєстрацію права власності форма власності: приватна, розмір частки:1 на приміщення з реєстраційним номером 927729580000, що розташований [ADDRESS] , за суб`єктом: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛВП-СЕРВІС», податковий номер 40512217 та скасувати номер запису про право власності: 14773119; - скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Некрилова Костянтина Юрійовича, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33231609 від 28 грудня 2016 року, згідно якого проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на нежитлове приміщення 265, що розташоване [ADDRESS] , за суб`єктом: [PERSON] , податковий номер [NUMBER] , серія, номер паспорта [NUMBER] та скасувати номер запису про право власності: 18359125, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 927729580000, індексний номер 33231609 від 28.12.2016. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач вказував, що є законним власником приміщення [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 927729580000, що підтверджується рішенням Господарського суду м. Києва від 03.09.2008 року по справі № 32/348, яким за ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32» визнано право власності на нежитлове приміщення № 265, площею 162,50 кв.м. розташованого в будинку [ADDRESS] (в подальшому - «спірне приміщення»). Позивач вказує, що спірне приміщення вибуло із власності юридичної особи ТОВ «ЖЕП «ЩОРСА,32» не з його волі, а фактично воно було викрадено шахрайським способом відповідачем по справі [PERSON] шляхом підробки підпису учаснику ТОВ «ЖЕП «ЩОРСА,32» гр. [PERSON] в протоколі № 5 загальних зборів учасників від 16.05.2016 та Договорі купівлі-продажу корпоративних прав від 16.05.2016, передачі спірного нерухомого майна до статутного капіталу юридичної особи ТОВ «ЛВП-СЕРВІС» (третьої особи по справі), та одержання безоплатно [PERSON] спірного в результаті виходу останнього із учасників ТОВ «ЛВП-СЕРВІС» за актом приймання-передачі нерухомого майна від 27.12.2019р. Також вказує, що Позивача визнано потерпілою особою в кримінальному провадженні №12017100060000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.01.2017. Крім того, позивач вказував, що рішенням Господарського суду м. Києва - справа № 910/10268/17 від 07.09.2017 за позовом учасника ТОВ «ЖЕП «ЩОРСА,32» [PERSON] визнано недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ «ЖЕП «ЩОРСА, 32», викладене у протоколі № 5 від 16.05.2016 про передачу корпоративних прав від учасників товариства [PERSON] , а також визнано недійсним Рішення загальних зборів учасників ТОВ «ОМ «ПРОЗОРО» № 7 від 23.05.2016, відповідно до якого приміщення № 265, розташоване в будинку [ADDRESS] було незаконно передано у власність ТОВ «ЛВП-Сервіс» шляхом внесення до статутного капіталу. Вказував, що з метою подальшого створення перешкод законному власнику спірного приміщення - ТОВ «ЖЕП «ЩОРСА,32» на реалізацію свого права на витребування майна з чужого незаконного володіння відповідач [PERSON] , знаючи про те, що спірне приміщення він отримав незаконно, уклав з [PERSON] та [PERSON] Іпотечний договір від 28.12.2016, серія та номер 2491, зареєстрований приватним нотаріусом КМНО Анохіною В.М. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про іпотеку 18379322, індексний номер 33250087 від 28.12.2016 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про обтяження 18378320, індексний номер 33249499 від 28.12.2016 позивач вказував, що Іпотечний договір від 28.12.2016, серія та номер 2491, укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, оскільки відповідач [PERSON] протиправно та незаконно набув у власність спірне приміщення, що підтверджено рішенням Господарського суду м. Києва від 07.09.2017 у справі № 910/10268/17 та фактично в момент передачі вказаного приміщення в іпотеку воно не належало відповідачу [PERSON] - іпотекодавцю за спірним іпотечним договором. Зазначав, що право власності позивача - дійсного власника нерухомого майна на час укладання спірного договору іпотеки в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, про що вказано в правовому висновку Верховного Суду України викладеному у постанові від 11.02.2015 (справа № 6-1цс15) про те, що «Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна». Враховуючи, що власником спірного приміщення є ТОВ «ЖЕП «ЩОРСА,32», яке вибуло із володіння власника поза його волею, укладення Іпотечного договору від 28.12.2016 та передача в іпотеку спірного приміщення відповідачем по справі [PERSON] не відповідає волі юридичної особи ТОВ «ЖЕП «ЩОРСА,32» та суперечить вимогам ст. 5 Закону України «Про іпотеку», а тому з метою захисту порушеного права власності позивача на спірне нерухоме майно, Іпотечний договір від 28.12.2016 повинен бути визнаний недійсним на підставі ст. 203, 215 ЦК України в судовому порядку. Позивач в обґрунтування позовних вимог про витребування майна, нежитлового приміщення № 265, площею 162,50 кв.м. розташованого в будинку [ADDRESS] , з чужого незаконного володіння [PERSON] посилався на вимоги статті 387 ЦК України, та вказував, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Крім того, позивач вказував про те, що похідними від позовної вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання недійсним Іпотечного договору є позовні вимоги про скасування рішень та записів державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, просив в цій частині позовні вимоги також задовольнити. Ухвалою суду від 22.04.2019 задоволено клопотання представника позивача адвоката Зарубіної Т.М. про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної Вікторії Миколаївни, належним чином завірені копії: - іпотечного договору від 28.12.2016 укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , серія та номер 2491; - договору позики від 28.12.2016, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] ; - документи на підставі яких приймалося рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про обтяження 18378320, індексний номер 33249499 від 28.12.2016; - документи на підставі яких приймалося рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про іпотеку 18379322, індексний номер 33249499 від 28.12.2016 Ухвалою суду від 15.07.2019 задоволено заяву в.о. директора товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса-32» О. Христенко про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру на нежитлове приміщення приміщення [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 927729580000. 14.08.2019 на виконання ухвали суду від 22.04.2019 року про витребування доказів надійшли витребувані документи від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної Вікторії Миколаївни. 28.05.2019 ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача ТОВ «ЖЕП «ЩОРСА,32» в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову підтримав та просив задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус КМНО Анохіна В. М., приватний нотаріус КМНО Карташова А.С., приватний нотаріус КМНО Некрилов К.Ю., та третя особа: ТОВ «ЛВП-СЕРВІС», будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та третьої особи. Суд, дослідивши обґрунтування та заперечення представників сторін, письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, право власності на приміщення [ADDRESS] , ТОВ «ЖЕП «ЩОРСА, 32» набуло на підставі додаткової угоди № 3 до Договору на здійснення житлово-експлуатаційного обслуговування житлового комплексу від 21.08.2003 р., укладеного з ТОВ «ЖБК «Митець», та акту приймання-передачі приміщень до вищевказаного договору від 02.06.2008. Рішенням Господарського суду м. Києва по справі № 32/348 від 03.09.2008 підтверджено набуття права власності ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32» на підставі додаткової угоди № 3 до Договору на здійснення житлово-експлуатаційного обслуговування житлового комплексу від 21.08.2003, укладеного з ТОВ «ЖБК «Митець», та акту приймання-передачі приміщень до вищевказаного договору від 02.06.2008 та визнано право власності на нежитлове приміщення № 265, площею 162,50 кв.м., розташоване в будинку [ADDRESS] . Згідно реєстраційного посвідчення №021337 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна право власності на нежитлове приміщення № 265, загальною площею 162,50 кв.м., розташоване в будинку [ADDRESS] , було зареєстровано за позивачем на підставі рішення Господарського суду м. Києва по справі № 32/348 від 03.09.2008 та ухвали Господарського суду м. Києва від 02.12.2008 та записано в реєстрову книгу №164п-7 за реєстровим №8724п 09.12.2008. Право власності позивача на спірне приміщення було зареєстровано 31.05.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотеки, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 927729580000, номер запису про право власності: 14612130, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 31.05.2016, індексний номер 60324428 приватним нотаріусом КМНО Карташовою А.С. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомою майна від 13.09.2017 та станом на день розгляду справи нежитлове приміщення №265 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано на праві приватної власності за відповідачем по справі [PERSON] . З реєстраційної справи за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 927729580000, приміщення №265, адреса: [ADDRESS] судом встановлено наступне. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомою майна об`єкта нерухомого майна від 02.06.2016, право власності на спірне приміщення 31.05.2016 було зареєстровано за ТОВ «ЛВП-СЕРВІС» на підставі акту прийому-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «ЛВП-СЕРВІС», серія та номер: б/н, виданий 26.05.2016, видавник ТОВ «ОБ`ЄДНАННЯ МЕШКАНЦІВ «ПРОЗОРО» та ТОВ «ЛВП-СЕРВІС», протокол, серія та номер 7, виданий 23.05.2016, видавник: Загальні збори учасників ТОВ ОБ`ЄДНАННЯ МЕШКАНЦІВ «ПРОЗОРО», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:29837507 від 31.05.2016, приватним нотаріусом КМНО Карташовою А.С. З протоколу № 5 від 16.05.2016 загальних зборів учасників ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" вбачається, що 16.05.2016 відбулися загальні збори учасників відповідача, на яких були присутні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що у сукупності володіють 100% голосів. На цих зборах було вирішено: - затвердити продаж часток колишніх учасників на користь [PERSON] , виключити колишніх учасників зі складу учасників ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" та перерозподілити частки у статутному капіталі ТОВ наступним чином: [PERSON] - 18500,00 грн., що становить 100% частки у статутному капіталі; - змінити назву ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" на товариство з обмеженою відповідальністю "Об`єднання мешканців "Прозоро", затвердити статут ТОВ у новій редакції; - звільнити 16.05.2016 [PERSON] з посади директора ТОВ та обрати з 17.05.2016 [PERSON] на посаду директора ТОВ; - уповноважити відповідних фахівців на здійснення державної реєстрації змін до установчих документів та до відомостей про керівника ТОВ. Вказаний перерозподіл часток ТОВ «ЖЕП «ЩОРСА,32» (після перейменування ТОВ "Об`єднання мешканців "Прозоро") відбувся, в тому числі, і на підставі Договору купівлі-продажу часток корпоративних прав від 16.05.2016 між [PERSON] та [PERSON] (Покупець), відповідно до якого, продавець зобов`язався продати (відступити) покупцю корпоративні права та свою частку статутного капіталу ТОВ "ЖЕП "Щорса, 32" у розмірі 17% статутного капіталу, що у грошовому виразі становить 3145,00 грн, а покупець зобов`язався прийняти її та сплатити за неї грошову суму, що визначається сторонами по цьому договору. Відповідно до протоколу № 6 від 20.05.2016 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Об`єднання мешканців "Прозоро" на цих загальних зборах був присутній [PERSON] , якому належить 100% статутного капіталу товариства. На зазначених зборах було вирішено: змінити адресу місцезнаходження товариства; внести зміни до статуту товариства та затвердити статут у новій редакції; уповноважити відповідних фахівців на здійснення державної реєстрації змін до установчих документів товариства. Згідно з протоколом № 7 від 23.05.2016 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Об`єднання мешканців "Прозоро" на цих загальних зборах був присутній [PERSON] , якому належить 100% статутного капіталу товариства. На зазначених зборах було вирішено: заснувати (створити) товариство з обмеженою відповідальністю "ЛВП СЕРВІС" спільно із громадянкою України [PERSON] ; визначено, що розмір вкладу товариства складає 30% статутного капіталу, внесок [PERSON] - 70% статутного капіталу; внести до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВП СЕРВІС" майновий вклад, а саме: нежиле приміщення № 265 загальною площею 162,50 кв.м по [ADDRESS] ; вартість вкладу - 109701,35 грн. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у провадженні Печерського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2017 за № 12017100060000056, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. У рамках зазначеного кримінального провадження постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 від 20.01.2017 була призначена почеркознавча експертиза, проведення якої доручено Київському міському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Згідно з висновком експерта Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 95/тдд від 23.01.2017, складеним за результатами проведення почеркознавчої експертизи, підпис у графі " [PERSON] " у "Протоколі № 5 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" від 16.05.2016, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи наявний у справі висновок Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України експерта № 95/тдд від 23.01.2017 судом враховано, що експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, а також те, що висновки експерта узгоджені між собою, обґрунтовані, не суперечать іншим матеріалам справи і не викликають сумнівів у їх правильності. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 по справі №910/10268/17 за позовом [PERSON] до ТОВ «ЖЕП «ЩОРСА,32», [PERSON] про визнання недійсними рішень загальних зборів: визнано недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32" від 16.05.2016, оформлене протоколом № 5 від 16.05.2016; визнано недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Об`єднання мешканців "Прозоро" від 20.05.2016, оформлене протоколом № 6 від 20.05.2016; визнано недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Об`єднання мешканців "Прозоро" від 23.05.2016, оформлене протоколом № 7 від 23.05.2016». Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статі 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього. Відповідно до ст. 386, 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Частиною 3 ст. 388 цього Кодексу встановлено, якщо майно було набуто безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України). Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що нежитлове приміщення № 265, загальною площею 162,50 кв.м, по [ADDRESS] вибуло із володіння власника спірного нежитлового приміщення - ТОВ «ЖЕП «ЩОРСА,32» без волі останнього шляхом внесення до статутного капіталу ТОВ «ЛВП-СЕРВІС». В подальшому, як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 77252488 від 28.12.2016 право власності на спірне приміщення було зареєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 27.12.2016, видавник: ТОВ «ЛВП-СЕРВІС», Протокол загальних зборів учасників ТОВ «ЛВП-СЕРВІС», серія та номер:5, виданий 27.12.2016, видавник ТОВ «ЛВП-СЕРВІС», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:33231609 від 28.12.2016 приватним нотаріусом КМНО Некриловим К.Ю. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомою майна об`єкта нерухомого майна від 13.09.2017 та станом на день розгляду справи нежитлове приміщення №265 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано на праві приватної власності за відповідачем по справі [PERSON] . Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.12.2014 у справі № 6-140цс14, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Таким чином, власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Такого ж правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13. Виходячи з викладеного, суд вважає, що спірне нежитлове приміщення може бути витребуване у відповідача [PERSON] , оскільки спірне нежитлове приміщення вибуло з власності позивача поза його волі, на підставі рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне підприємство "Щорса, 32", які в подальшому були визнані незаконні та скасовані постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 по справі №910/10268/17. Суд враховує, що [PERSON] набув право власності на спірне нежитлове приміщення безоплатно в результаті виходу останнього із учасників ТОВ «ЛВП-СЕРВІС» за актом приймання-передачі нерухомого майна від 27.12.2019 та матеріали реєстраційної справи за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна №927729580000 не містять доказів набуття [PERSON] спірного нежитлового приміщення за відплатним договором, внаслідок чого, відповідач [PERSON] не є добросовісним набувачем спірного нежитлового приміщення. З матеріалів наданих приватним нотаріусом КМНО Анохіною В.М. на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що між відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] було укладено Іпотечний договір від 28.12.2016, серія та номер 2491, зареєстрований приватним нотаріусом КМНО Анохіною В.М., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про іпотеку 18379322, індексний номер 33250087 від 28.12.2016 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про обтяження 18378320, індексний номер 33249499 від 28.12.2016. Відповідно до умов вказаного договору іпотеки, спірне приміщення Іпотекодавцем (відповідачем [PERSON] ) було передано в іпотеку Іпотекодержателю (відповідачу [PERSON] ) у якості забезпечення виконання всіх зобов`язань [PERSON] та [PERSON] по Договору позики від 28.12.2016. Позивач не є стороною Іпотечного договору від 28.12.2016, серія та номер 2491, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , однак, відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Зважаючи на те, що ТОВ «ЖЕП «Щорса,32» рішення про відчуження спірного майна не приймалося, а отже не було волевиявлення законного власника на його відчуження, а тому право власності ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32» на спірне майно не припинялося. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Тобто, оспорюванні правочини можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку, за позовом однієї із сторін, іншої заінтересованої особи, або прокурора. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Так, відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до статті 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач [PERSON] набув та розпорядився спірним майном незаконно, без правових підстав, поза волею дійсного власника майна - ТОВ «ЖЕП «ЩОРСА,32, а тому Іпотечний договір від 28.12.2016, серія та номер 2491, укладений між [PERSON] та [PERSON] , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом КМНО Анохіною В.М. підлягає визнанню недійсним. Згідно з вимогами ст.ст. 330, 388, 658 ЦК України право власності на майно, яке було передане за угодами щодо його відчуження поза межами волі власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. На наявність права власника на майно не впливає також і та обставина, що воно було предметом угод відчуження, укладених іншими особами, оскільки дійсний власник не був стороною цих угод, а ст. 346 ЦК України не передбачає припинення права власності дійсного власника в зв`язку з реєстрацією договорів купівлі продажу за іншими особами під час його неодноразового перепродажу, що відбувалося без участі та поза межами волі дійсного власника. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 17.10.2011 у справі № 5002-8/5447-2010, від 11.02.2015 у справі № 6-1цс15 та від 24.06.2015 у справі № 6-535цс15. Таким чином, спірне майно, яке вибуло поза волею власника, має бути витребувано у останнього набувача [PERSON] на користь дійсного власника - ТОВ «ЖЕП «ЩОРСА,32» на підставі ст. 387, 388 ЦК України. Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи вимоги ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обмежень», похідними від позовної вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання недійсним в судовому порядку іпотечного договору є позовні вимоги про скасування рішень та записів державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а тому суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Аналізуючи зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача з боку відповідачів, тому позовні вимоги підлягаю задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved