Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

08.09.2021 року Орган опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських [PERSON] , [INFO] , щодо її дитини [PERSON] , [INFO] . 30.09.2021 року ухвалою Петриківського районного суду відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання в порядку загального провадження. 18.11.2021 року ухвалою Петриківського районного суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти позову просила не позбавляти її батьківських прав відносно сина [PERSON] . Суд, заслухавши відповідача та дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] , помер [INFO] , згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, а/з №108. [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , він є інвалідом з народження, має захворювання - глибока розумова відсталість, дитячий церебральний параліч, змішана форма верхня та нижня параліча, згідно довідки з лікарсько-консультаційної комісії від 30 вересня 2020 року № 141/1. Дитини не здатна до самообслуговування, пересувається за допомогою сторонніх осіб. З копій актів обстеження умов проживання від 20.04.2021 і від 17.01.2022 слідує, що 20.04.2021 службою у справах дітей Петриківської селищної ради здійснений виїзд за адресою: [ADDRESS] , де проживає дитина-інвалід [PERSON] з метою обстеження умов проживання дитини. За результатами обстеження умов проживання встановлено, що умови для догляду за дитиною-інвалідом не створені, в будинку на ліжках застелена брудна постільна білизна, прибирання в будинку не проводиться, житлове приміщення перебуває в антисанітарному стані. Станом на 17.01.2022 умови проживання відповідача та дитини [PERSON] не змінилися. Відсутні умови для догляду за дитиною-інвалідом. [PERSON] часто залишає дитину одну без нагляду. [PERSON] зловживає спиртними напоями. Згідно листа КЗ «Центр соціальних служб Петриківської селищної ради» від 17.01.2022 вбачається, що в ході здійснення соціального супроводу [PERSON] часто перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Рекомендації фахівця із соціальної роботи виконувала не в повній мірі. [PERSON] неодноразово відмовлялася везти свого сина на медичний огляд до лікарні. Залишала сина самого зачиненого в будинку, а сама іде по своїм справам. В ході візитів [PERSON] часто не відчиняє двері, та не виходить на зв`язок по телефону. Де вона знаходиться весь цей час не відомо. З матір`ю постійно проводилася робота щодо належного забезпечення догляду за дитиною. Станом на 17 січня 2022 року ситуація в сім`ї не змінилась, [PERSON] постійно залишає свого сина без нагляду, не виконує рекомендації фахівця із соціальної роботи. Відповідно до копії постанови Петриківського районного суду від 14.07.2021 року, [PERSON] притягнена до адміністративної відповідальності за ч.1, ст.184 КУпАП, на підставі того, що 07.07.2021 року близько 10-00 години в [ADDRESS] , виявлено факт ухилення [PERSON] від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків відносно своєї дитини [PERSON] , [INFO] який має обмежені можливості з дитинства (ДЦП), що виразилось у незабезпечені належних умов проживання сина - незадовільний санітарно-гігієнічні умови, неналежні умови проживання, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 850 грн. Відповідно до довідки-характеристики №120 від 17 серпня 2021 року, яка видана старостою [PERSON] Лобойківського старостинскього округу Петриківської селищної ради щодо [PERSON] , з якої вбачається, що житлово-побутові умови за адресою проживання матері [PERSON] та дитини [PERSON] [ADDRESS] незадовільні, територія на присадибній ділянці не прибирається, ростуть бур`яни, будинок потребує ремонту, житлове приміщення перебуває в антисанітарному стані, умови проживання не відповідають санітарно-гігієнічним нормам. В будинку бруд, сморід. Не створено умов для нормального проживання та дозвілля дитини. Належних умов для проживання, харчування та виховання дитини-інваліда не має. За місцем проживання [PERSON] характеризується з негативної сторони, зловживає алкоголем, вихованням та доглядом за дитиною-інвалідом не здійснює. Через безвідповідальну поведінку [PERSON] дитина неодноразово залишалася без нагляду дорослих. [PERSON] вдома буває рідко, адже перебуває на тимчасових заробітках, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. На попередження з боку виконавчої влади, сімейного лікаря та представників громадськості [PERSON] не реагує. Причини, які перешкоджають належному вихованню дитини, матір`ю не усунені, вона не поліпшує житлово-побутові умови і не створює умов для проживання та виховання дитини-інваліда. За рішенням Петриківської селищної ради від 26.08.2021 № 110 вирішено за доцільне позбавити батьківських права [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] [INFO] . Згідно висновку органу опіки та піклування Петриківської селищної ради від 08.09.2021 приймаючи до уваги вищезазначене, орган опіки та піклування вважає що [PERSON] , [INFO] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, негативно характеризується за місцем проживання, будинок для проживання дитини інваліда не облаштований, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Згідно Положень, зазначених в Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, ч.1 ст. 3 під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс 18). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ № 866 від 24.09.2008р. в п.8 зазначається, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. На підставі рішення … виконавчого органу міської, районної у місті ради служба у справах дітей разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, представниками закладу охорони здоров`я вживають заходів до відібрання дитини у батьків та тимчасово влаштовують її відповідно до пункту 31 цього Порядку. Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Отже судом встановлено, що під час вивчення працівниками служби у справах дітей умов проживання дитини-інваліда [PERSON] та проведення роз`яснювальної роботи було встановлено, що [PERSON] залишає дитину-інваліда вдома одну, закриває його в будинку та на тривалий час залишає без нагляду, зловживає спиртними напоями. Відповідачу з боку служби у справах дітей були надані рекомендації щодо направлення дитини- інваліда для проходження лікування в умовах закладу охорони здоров`я відповідно до стану здоров`я дитини, та про неприпустимість залишення дитини-інваліда вдома без стороннього нагляду, налагодження житлово- побутових умов для дитини-інваліда, наведення порядку в будинку. Після наданих рекомендацій [PERSON] виправлятися не стала, продовжила ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, залишала дитину- інваліда вдома без нагляду, до медичного закладу не звернулась, житлово-побутові умови в будинку не налагодила. Як встановлено судом за час перебування на розгляді вказаної справи, як не заперечувала сама відповідачка [PERSON] жодних дій спрямованих на створення належних умов для проживання, харчування та виховання дитини-інваліда, нею вчинено не було. Таким чином, відповідач свідомо неналежно виконує свої батьківських обов`язки відносно [PERSON] , чим, в силу його стану здоров`я, свідомо ставить його життя в небезпеку, що свідчить про усвідомлене ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , а отже позов підлягає задоволенню. У відповідності до п.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Приймаючи до уваги, що при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 980 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved