Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 23 вересня 1993 року у Піщанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) уклала шлюб з відповідачем, від якого у них народилося троє дітей, двоє з яких вже є повнолітніми та син [PERSON] , [INFO] . На даний час причиною звернення з даною позовною заявою слугувало те, що спільне життя не склалося, оскільки вони з відповідачем мають різні характери та погляди на сімейне життя, що у свою чергу призводило до частих непорозумінь та сварок. Протягом останніх років відповідач часто піднімав на неї руку та ображав нецензурними словами, в результаті чого їх сім`я почала поступово руйнуватися, вона втратила до чоловіка почуття поваги, довіри та любові, а понад шість років вони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство. За таких обставин вважає примирення неможливим, подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їх спільної неповнолітньої дитини, а відтак просить позов задовольнити.\~\~ У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, одночасно з позовом подала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила такі задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, направив суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, а також просив розглядати справу без його участі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами заяви, суд приходить до такого висновку. Встановлено, що 23 вересня 1993 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Піщанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 73, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. І.Франківськ) 03 грудня 2021 року (а. с. 10). Також встановлено, що за час перебування в шлюбі у сторін народилося троє дітей донька [PERSON] , 2001 року народження, а також сини [PERSON] , 1994 року народження, та [PERSON] , [INFO] , який на даний час є неповнолітнім, що стверджується копією свідоцтва про народження, виданого Турицькою сільською радою Перечинського району Закарпатської області серії [NUMBER] від 28 серпня 2007 року (а. с. 7, 9). Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, про що свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, як зазначено у позові, понад шість років спільно не проживають. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін та інтересам їх неповнолітнього сина. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам спільної дитини, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 908 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved