Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила , що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Даний будинок нею придбано в жовтні 2021 року під час проведення електронних торгів. На її запит щодо зареєстрованих осіб у будинку, Брусилівська селищна рада надала відповідь, що в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані відповідачі: [PERSON] , 1960 р.н., та [PERSON] , 1957 р.н. У будинку [ADDRESS] відповідачі не проживають з 2015 року, що можуть підтвердити свідки - сусіди. На даний часу відповідачі будинком не користуються, їх особисті речі в будинку відсутні. Відповідачі визначили собі інше місце проживання і спірним житловим будинком не користуються більше року без поважних причин. Наявність реєстрації місця проживання осіб в житловому будинку, які в ньому не проживають, порушує право позивача на вільне володіння та розпорядження своїм майном. Позивач просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . В суді позивач позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи, судові витрати просила покласти на неї. Відповідачі до суду повторно не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов, заяв та клопотань від них не надходило. Відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 19.10.2021 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 жовтня 2021 року (а.с.6-7). Допитані в суді свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що вони проживають по [ADDRESS] та є сусудами позивачки. Відповідачів вони знали, відповідачі проживали в будинку [ADDRESS] до 2014-2015 рр., а потім кудись виїхали. У вказаному будинку відповідачі не проживають, їх речі в будинку відсутні, де вони проживають на тепрерішній час невідомо. Судом встановлено, що [PERSON] ,1960р.н., та [PERSON] , 1957 р.н.,зареєстровані в будинку [ADDRESS] , але там не проживають з 2015 року. Відповідачі не є власниками житлового будинку [ADDRESS] , не проживають в ньому більше року та витрат з утримання будинку не несуть. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ( ч.1 ст. 321 ЦК України). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи може бути здійснено на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Враховуючи, що відповідачі без поважних причин не проживають за місцем реєстрації більше одного року, не є власниками будинку [ADDRESS] , то вони підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим будинком. На підставі ст.ст. 319, 321, 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України та

Outcome: approved