Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Адвокат Загоруйко Г.А., звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки у такому не вирішено питання щодо судових витрат у розмірі 13276,00грн., які поніс позивач при розгляді справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13276,00 грн. Просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з Відповідача на користь Позивача вищезазначені судові витрати. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24.02.2021року, позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №10748, вчинений 12.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, щодо стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» грошових коштів у сумі 355573,64 доларів США. Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (ЄДРПОУ 23494714, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) судовий збір у розмірі 704,80 грн. У вказаному рішенні питання стягнення з Відповідача на користь Позивача частини сплаченої суми витрат, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 13276,00 грн., судом вирішено не було, оскільки позивачем не було надано підтвердження сплати частини цієї суми, що є підставою для усунення неповноти судового рішення шляхом винесення додаткового рішення. Згідно частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом частини 8 статті 141 ЦПК України Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що на підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 13276,00 грн., надано: договір №13/2019 про надання правової допомоги; Рахунок-фактуру №13/2019/766/9510/18/1 від 12.03.2021 року на суму 13276,00 грн.; Квитанцію до прибуткового касового ордера №б/н від 12.03.2021 року на суму 13276,00грн. На підставі п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу. А саме зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню сплачені судові витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 13276,00 грн. на користь позивача. На підстави викладеного,

Outcome: approved