Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

21 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (далі - ТДВ «СК «Київ Ре»), [PERSON] про відшкодування збитків. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 02 травня 2019 року на вул. Симона Петлюри в м. Києві, 3/25 відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі автомобіля марки Citroen C-5, номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , генеральне доручення на [PERSON] та автомобіля марки Audi, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2019 року в справі 761/19644/19 [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної ДТП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ «СК «Київ Ре», поліс АМ 4891014, з лімітом за завдану шкоду в сумі 100 000 грн та франчизою в сумі 1000 грн. 03 травня 2019 року позивач звернувся до ТДВ «СК «Київ Ре» з повідомленням про страховий випадок та надав свій автомобіль для огляду. Після огляду автомобіля позивача незалежним експертом за направленням ТДВ «СК «Київ Ре» 15 травня 2019 року позивач подав заяву про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи для проведення виплати. Згідно з пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Однак на час спливу терміну в 90 днів, коли страхова компанія повинна була виконати зобов`язання по виплаті страхового відшкодування, ТДВ «СК «Київ Ре» була позбавлена ліцензії, виключена з членів МТСБУ, не мала місця перебування. Позивач замовив незалежну експертизу вартості відновлювального ремонту та збитку, отриманого в результаті пошкодженого автомобіля, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту становить 40789,49 грн, вартість матеріального збитку становить 25408 грн та 01 листопада 2019 року позивач подав заяву до МТСБУ з метою отримання відшкодування. Однак МТСБУ у виплаті страхового відшкодування відмовило у зв`язку з тим, що ТДВ «СК «Київ Ре» не визнана банкрутом. У зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, яким керував позивач становило 43885 грн, позивач звернувся до [PERSON] з вимогою компенсувати витрати на ремонт. На час подання позову [PERSON] не відреагував. Ураховуючи те, що на страхову компанію покладено обов`язок відшкодувати саме оцінену майнову шкоду з врахуванням зносу за мінусом франшизи, то з ТДВ «СК «Київ Ре» підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 25408 грн та з [PERSON] майнова шкода в сумі 20976,13 грн, тобто різниця, яка не покривається страховою компанією. У зв`язку з наведеним, позивач просив стягнути з ТДВ «СК «Київ Ре» на його користь 25408 грн страхового відшкодування, та з [PERSON] - 20976,13 грн. Стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року роз`єднано позови, виділивши в самостійне провадження позов [PERSON] до ТДВ «СК «Київ Ре» про стягнення страхового відшкодування. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року справу за позовом [PERSON] до ТДВ «СК «Київ Ре» про стягнення страхового відшкодування направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. 16 жовтня 2020 року справу передано судді Печерського районного суду м. Києва [PERSON] Згідно з розпорядженням керівника апарату Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року у зв`язку зі смертю судді [PERSON] справу передано на повторний авторозподіл. 27 вересня 2021 року справу передано до провадження судді Бусик О.Л. 11 жовтня 2021 року від [PERSON] надійшла заява, в якій позивач просив долучити додатки до позовної заяви та розглянути її до відповідачів ТДВ «СК «Київ Ре» та [PERSON] , посилаючись на те, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків повернуто позивачу, тобто вимоги до даного відповідача не розглянуто. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре», [PERSON] про відшкодування збитків для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 08 грудня 2021 року позивач подав уточнену позовну заяву, у якій просив стягнути з ТДВ «СК «Київ Ре» 43 885 грн вартості відновлювального ремонту та 1 500 грн витрат на проведення товарознавчого дослідження. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві просив задовольнити. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Суд установив, що 02 травня 2019 року приблизно о 18:15 годині водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки Audi, номерний знак [NUMBER] на вул. С. Петлюри, 3/25 у м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Citroen C-5, номерний знак [NUMBER] , який зупинився попереду, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ТДВ «СК «Київ Ре» згідно полісу №АМ4891014. 03 травня 2019 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Київ Ре» з повідомленням про ДТП, а 15 травня 2019 року - із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповіді від відповідача не надійшло. Також [PERSON] звернувся до [PERSON] про компенсацію вартості відновлювального ремонту в сумі 43885 грн. 01 листопада 2019 року позивач подав заяву до МТСБУ з метою отримання відшкодування. 09 грудня 2019 року МТСБУ надало відповідь про те, що страхове відшкодування буде виплачено МТСБУ у випадку визнання ТДВ «СК «Київ Ре» банкрутом. Згідно зі звітом про оцінку колісного транспортного засобу №19/5/220 від 15 вересня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Citroen C-5, номерний знак [NUMBER] , становить 40789,49 грн, вартість матеріального збитку на момент події, заподіяної власнику оцінюваного транспортного засобу становить 25408,87 грн. Згідно з рахунком № П-173 , що виданий ПП [PERSON] вартість ремонтних робіт автомобіля марки Citroen C-5, номерний знак [NUMBER] , становить 43885 грн. Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч.2 ст.16 ЦК України спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди. Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, що містяться впостановах Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 31 березня 1995 року №4. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому, обов`язок доказування наявності чи відсутності вини заподіювача в спричиненні шкоди покладається на відповідача, в той час, коли позивач повинен довести наявність такої шкоди та її розмір. Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) особами, відповідальність яких застрахована є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Оскільки цивільна відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок ДТП є відповідач. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір збитків, що завдано [PERSON] підтверджується звітом про оцінку колісного транспортного засобу №19/5/220 від 15 вересня 2019 року та рахунком № П-173 . Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пунктом 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,) заяву про страхове відшкодування. 15 травня 2019 року позивач звернувся до ТДВ «СК «Київ РЕ» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте відповідач не надав позивачу відповіді та не сплатив страхове відшкодування. Відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved