Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що зареєстрована та постійно проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 11.05.2013 року. 23 листопада 2015 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі 367/3995/15-ц задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , а саме розірвано між ними шлюб, зареєстрований 14.07.2007р виконкомом Заболотівської селищної ради Снятинського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 14.25 квітня 2018 року Ірпінським міським судом Київської області відкрито провадження у справі №367/2872/18 за позовом [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Об`єктом поділу спільного майна подружжя була, в тому числі, квартира в [ADDRESS] . З метою уникнення поділу вказаної квартири 08 червня 2018 року Відповідач, під час розгляду Ірпінським міським судом справи №367/2872/18 про поділ спільного майна подружжя, подарував дану квартиру своєму приятелю, а 20 червня 2020 року набув права власності на цю квартиру шляхом укладення договору купівлі-продажу.В ході розгляду справи про поділ спільного майна подружжя сторони дійшли згоди укласти мирову угоду та звернулися до суду для її затвердження.09.04.2019 року ухвалою Ірпінського міського суду у справі № 367/2872/18 затверджено мирову угоду, відповідно до якої [PERSON] та [PERSON] домовилися, що квартира [ADDRESS] , є об`єктом права спільної сумісної власності Позивача та Відповідача, яка підлягає поділу між сторонами на умовах даної мирової угоди.Позивач та Відповідач дійшли згоди про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, шляхом виділу в особисту власність та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частини однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 46,2 кв.м.Протягом 45 календарних днів після набрання Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області про затвердження мирової угоди законної сили, Відповідач зобов`язується укласти договір дарування належної йому 1/2 частки у квартирі [ADDRESS] , на користь сина [PERSON] .На виконання вказаної мирової угоди, 28.10.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Іщук І.В. був посвідчений Договір дарування 1/2 частки однокімнатної квартири [ADDRESS] , про що зроблено запис № 1158.Тобто, з 28.10.2019 року у Відповідача припинилося право власності, а Позивач та її син стали співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних частинах, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності № 186527590 від 28.10.2019 року. 15.09.2020 Коцюбинською селищною радою листом за вихідним номером 294/01/27 повідомлено позивача про те, що за адресою: [ADDRESS] , згідно реєстру територіальної громади смт. Коцюбинське, який почав формуватися з 04.04.2016 року, за вищевказаною адресою зареєстровані три особи, зокрема, [PERSON] , [INFO] . Відповідач в свою чергу припинив використовувати вказану квартиру для проживання ще до подання позову про розірвання шлюбу, тобто з травня 2015 року та протягом останніх 6 років проживає в квартирі [ADDRESS] з іншою жінкою, від якої має дитину. Крім квартири, в якій Відповідач проживає останні 6 років, він також є власником іншої житлової нерухомості, а саме: житлових будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , а такок квартири [ADDRESS] . Факт того, що Відповідач не проживає в смт. Коцюбинське, також підтверджується актами перевірки житлових умов за адресою: [ADDRESS] , від 23.07.2020, 07.08.2020, 17.09.2020, 14.10.2020, 25.11.2020, 29.12.2020, складених депутатом Коцюбинської селищної ради Київської області Лизун І.М., комісією було встановлено, що [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає з 2015 року, що також можуть підтвердити свідки. У зв`язку з розірванням шлюбу у 2015 році, відповідач втратив статус члена сім`ї Позивача. 28.10.2019 року, у зв`язку з відчуженням права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , Відповідач перестав бути співвласником даної квартири. Після розірвання шлюбу Позивач та Відповідач спільного побуту не ведуть, будь-яких витрат на утримання житла Відповідач не несе, комунальні послуги не сплачує. Вказує про те, що вважаючи на те, що Позивачка має намір створити власну сім`ю, однак, Відповідач відмовляється добровільно знятись з реєстраційного обліку, вона вважає, що подальше право Відповідача користуватися житловим приміщенням є неможливим, оскільки, квартира є однокімнатною, Позивач не може проживати з Відповідачем, оскільки, вони не є подружжям, що у свою чергу, перешкоджає їй володіти і користуватися власним майном. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 908 гривень. Позивачка в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Суду пояснив, що добровільно знявся з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , 2010 р.н. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі 367/3995/15-ц від 23.11.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що був зареєстрований 14.07.2007 виконкомом Заболотівської селищної ради Снятинського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 14, розірвано. [PERSON] зареєстрована та постійно проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 11.05.2013 року, що стверджується карткою реєстрації особи, Актами перевірки житлових умов від 23.07.2020, 07.08.2020, 17.09.2020, 14.10.2020, 25.11.2020, 29.12.2020. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира за адресою: [ADDRESS] , перебуває у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] в розмірі Ѕ її частки. Як встановлено в судовому засіданні, Відповідач не проживає за адресою місця проживання колишньої дружини, спільного побуту сторони не ведуть, витрат на утримання квартири за адресою: [ADDRESS] , Відповідач не несе. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в наслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним право обґрунтовано скористалась позивач, як власник квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до правових висновків Верховного суду України (постанова ВСУ від 16.11.2016р. справа № 6ц-709ці-16) власник житла усуває перешкоди, що чиняться зареєстрованою особою, в користуванні належним йому житлом, шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого житла. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Враховуючи вище наведені норми законодавства та конкретні обставини справи, а саме те, що Відповідач в квартирі за адресою: [ADDRESS] , не проживає понад встановлений законодавством строк, сторони спільного побуту не ведуть та не є подружжям, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з Відповідача на користь Позивачки підлягають судові витрати.

Outcome: approved