Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що є сином [PERSON] , який помер [INFO] в м. Бердянську Запорізької області та після смерті якого відкрилась спадщина. Вказує, що за життя померлий на земельній ділянці, наданій йому у безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності збудував житловий будинок з господарськими будівлями, який ввів в експлуатацію в установленому порядку. Після відкриття спадщини позивач вчасно у встановлені законом строки звернувся до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець рідний брат позивача [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] , не звертався, спадщину не прийняв. Окрім вказаних осіб, інших спадкоємців немає. Проте, у зв`язку з тим, що [PERSON] не зареєстрував своє право власності на збудований житловий будинок, винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Зазначає, що через це позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно після смерті батька у позасудовому порядку. Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька право власності на житловий будинок\~ [ADDRESS] , що складається з житлового будинку «А», прибудови «а», прибудови «а1», літньої кухні «Б», погребу під «Б», літньої кухні «В», вхід «М» до літньої кухні «В» Гараж «Г» з оглядовою ямою «Є», сараю «Д», сараю «Ж», майстерні «З», вбиральні «К», басейну «Е», водопроводу «И», воріт №1, паркану №2, паркану №3, вигрібної ями № 4, замощення І. В судове засідання представник позивача адвокат Калаянов В.М. надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, в якій позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача Бердянської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, правом надати відзив не скористався. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, повідомив, що спадщину, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] , не прийняв, на час відкриття спадщини разом з батьком не проживав, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Позивач є сином померлого, про що свідчить копія свідоцтва про народження. Відповідач [PERSON] також є сином померлого про що свідчить копія свідоцтва про народження. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини [PERSON] з батьком не проживав, про що особисто повідомив у своїй заяві до суду. Також не був зареєстрований станом на 25.07.2016 за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з відповіді відділу реєстрації місця проживання виконкому Бердянської міської ради Запорізької області № 7600 від 28.12.2019. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після свого батька [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини до державного нотаріуса. Інші особи у встановлений законом строк з заявами до нотаріуса не зверталися, що вбачається з копії спадкової справи. На підставі\~рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради депутатів трудящих № 294 від 26 червня 1959 було відведено [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] площею 348 кв.м. для будівництва житлового будинку. 14 липня 1959 між [PERSON] та виконавчим комітетом Бердянської міської ради депутатів трудящих укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно. Договір посвідчений нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 5182 та зареєстрований в Бердянськом бюро технічної інвентаризації 15 липня 1959 за реєстровим номером 382. З листа КП з технічної інвентаризації Бердянської міської ради вбачається, що згідно рішень виконкому від 30.05.1968 №222, від 18.07.1969 №336, від 16.03.1977 №92 змінилася назва вулиці та нумерація житлового будинку в [ADDRESS] змінено на [ADDRESS] . З акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 17 вересня 1991, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради народних депутатів від 29 вересня 1991 №467, вбачається, що уповноваженою комісією було прийнято в експлуатацію домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку загальною площею 43,3 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м. , прибудов до житлового будинку «а», «а1» та господарських будівель та споруд: сарай «Ж», сарай «Д», гараж «Г», майстерня «З», літня кухня «Б», літня кухня «В». Постановою від 18 лютого 2020 року державний нотаріус Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Солопова О.О. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим що реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] в реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. В матеріалах справи також міститься копія спадкової справи № 18/2017, заведеної після смерті [PERSON] , згідно якої спадкова справа відкрита на підставі заяви про прийняття спадщини за законо, поданою сином спадкодавця [PERSON] . Заяв від інших спадкоємців спадкова справа не містить. Місце реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на день смерті спадкодавця [PERSON] , підтверджується будинковою книгою. З листа Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради від 28.12.2019 року вбачається, що за даними реєстру територіальної громади міста Бердянська станом на 25.07.2016 за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована одна особа: [PERSON] , [INFO] . З листа реєстраційного відділу виконавчого комітету Бердянської міської ради від 21.05.2020 вбачається, що підставою для відмови в державній реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця [PERSON] є наявність суперечностей у відомостях щодо найменування вулиці та нумерації будинку та відомостях щодо складу майна, наявність в акті про закінчення будівництва та прийняття в експлуатацію не обумовлених виправлень. Усунення зазначених недоліків на цей час не можливе. Судом встановлено, що виправлення допущені в акті про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 17.09.1991 не змінюють зміст цього документу. Судом прийнято до уваги, що акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 17.09.1991 з допущеними виправленнями було затверджено рішенням виконкому Бердянської міськради народних депутатів від 26.09.1991 №457. Так, в акті про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 17 вересня 1991, зазначена загальна площа будинку 43,3 кв.м., житлова площа 32,5 кв.м., у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 06.09.2019 зазначена загальна площа будинку 42,9 кв.м., жила площа 32,5кв.м. Суд враховує незначний розмір зменшення загальної площі будинку на 0,4 кв.м. з огляду на відсутність змін лінійних розмірів житлового будинку «А» на плані, складеному комунальним підприємством з технічної інвентаризації 05.10.1977 року та технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 06.09.2019, тривалий час (близько 60 років) фактичної експлуатації будинку спадкодавцем, проведення робіт з оздоблення житлового будинку. Судом встановлена, що акт про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 17 вересня 1991 викладено у вигляді заповнення типової форми на типографському бланку, який має назву російською мовою: «Акт об окончании строительства и ввода в эксплуатацию индивидуального домовладения», якою не передбачено зазначення площ господарських будівель та споруд. Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. ст.1218,1225 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною другою даної статті передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частина 2 статті 1223\~ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Так, у відповідності до ст.\~1261\~ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Згідно з ч.1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому частина третя ст.1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що не може бути відмінними один від одного. Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмежень Таким чином запис в будинковій книзі про місце проживання відповідача [PERSON] у житловому будинку разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини сам по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті батька за адресою реєстрації, оскільки спростована належними та допустимими доказами. Згідно зі\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності\~\~\~у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пунктом 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Відповідно до абзацу третього частини другої\~статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з частиною третьою\~статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(у редакції на час виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини четвертої\~статті 3 зазначеного Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Таким чином, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, таким як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах\~\~\~ і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації права власності до часу набрання чинності\~ЦК України\~та\~Законом України\~\~\~від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 7 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах\~\~ і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року встановлено, що реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком №1. Відповідно до пункту 14 Додатку №1 «Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах\~\~\~\~і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, правовстановлюючим документом , на підставі якого провадить реєстрація будинків і домоволодінь, є нотаріально посвідчений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої ради, акт про прийняття будинку в експлуатацію. Отже, спадкодавець став власником житлового будинку [ADDRESS] , а не здійснення реєстрації будинку не позбавляло його цього права, а лише обмежувало правомочності власника щодо розпорядження таким майном. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Як роз`яснено у п.23, 27\~постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до\~статті 1296 ЦК\~є правом, а не обов`язком спадкоємця. При розгляді справи суд на виконання ч.4\~ст.263 ЦПК України\~враховує правові\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені\~в постановах\~Верховного Суду\~від 10.04.2020\~у справі\~№355/832/17, від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19, від 19.10.2021 у справі №757/30646/18, від 13.01.2021 у справі №640/21456/18 Таким чином, суд знаходить підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved