Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна, у якому зазначила, що з відповідачем [PERSON] з червня 2006 року по квітень 2008 року вони перебували у цивільному шлюбі. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання однією сім`єю вони мешкали у будинку за адресою [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купували речі для ведення домашнього господарства, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. Даний будинок 06.04.2013 [PERSON] подарував позивачу, даний факт посвідчений нотаріально. У вересні 2006 року вони вирішили розпочати спільний сімейний бізнес, на що позивач погодилась. Для цього вона витратила 2000 доларів США особистих коштів та 7000 доларів США взяла у борг у своїх родичів та у їх присутності передала відповідачу для початку сімейного бізнесу. Для реалізації вищевказаних цілей у жовтні 2006 року [PERSON] з прилюдних торгів придбав 7/25 частини двоповерхового шлакоблочного нежитлового приміщення, загальною площею 1179, 3 кв.м., а саме частину будівлі ДШБУ по [ADDRESS] , нежитлову будівлю котельної; нежитлову будівлю гаражу; нежитлову будівлю майстерні, які розташовані у [ADDRESS] , про що було видано нотаріально посвідчене Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Загальна вартість придбаного на той час складала 41 800,00 грн. У квітні 2008 року стосунки між сторонами були припинені, але питання спільного розподілу майна не було вирішено. Наголошуючи на тому, що майно придбане під час цивільного шлюбу з [PERSON] є спільною сумісною власністю подружжя, просила встановити юридичний факт проживання однією сім`єю з ним з червня 2006 року по квітень 2008 року, визнати придбане у цивільному шлюбі майно її з відповідачем спільною сумісною власністю та поділити його визнавши за нею право спільної часткової власності на: 3-26 кабінет 13,6 м2; 3-27 кабінет 8,4 м2; 3-28 кабінет 5,3 м2; 3-36 кабінет 35,6 м2; 3-37 прийомна 15,8 м2; 3-38 кабінет 35,8 м2; 3-52 зал 163,8 м2; нежитлової будівлі котельної, загальною площею 106,1 м2 (позначено літерою Д-1); нежитлової будівлі гаражу, загальною площею 68,1 м2 (позначено літерою В-1); нежитлової будівлі майстерні, загальною площею 87,0 м2 (позначено літерою Г-1) за адресою: [ADDRESS] . ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач та її представник до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від позивача не надходило, представник позивача надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Представник третьої особи АТ «Родовід Банк» до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Згідно з наданими письмовими поясненнями 22.05.2008 між АТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Д002/СК-170.08.1, згідно з яким [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 300000 доларів США зі сплатою 15 % річних. На забезпечення виконання кредитного договору 22.05.2008 між банком та [PERSON] укладений договір іпотеки № № Д002/СК-170/1.08.1 за умовами якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно загальною площею 1179,3 м2, вбудоване в нежитлову будівлю, нежитлова будівля котельної загальною площею 106,1 м2, нежитлова будівля гаражу загальною площею 68,1 м2, нежитлова будівля майстерні загальною площею 87,0 м2 за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язання за кредитним договором не виконанні. На підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області 20.08.2013 у справі 226/53/13-ц з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» стягнуто заборгованість за кредитом на загальну суму 8141799,78 грн. На даний час відкрито виконавче провадження № 59356817 з примусового стягнення даної суми заборгованості. 08.01.2021 винесено постанову про опис майна, яке є предметом спору. Між тим, на час укладання кредитного договору за яким виникла заборгованість, [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі і нотаріусом, у встановленій законом формі, отримано згоду подружжя на укладання договору. Законодавством не передбачена можливість встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у випадку перебування особи в зареєстрованому шлюбі. Вважають, що до позовних вимог позивача необхідно застосувати строк позовної давності, у відповідності до ст. 267 ЦК України, оскільки з відкритих даних реєстру Іпотек позивачу булу відомо про існування іпотеки з 22.05.2008. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, оскільки вважають даний позов таким, що містить ознаки зловживання правом і є спробою позичальника банку [PERSON] уникнути обов`язку виконання умов кредитного договору, оскільки позов подано до суду після спливу 13 років після виникнення порушення прав позивача, а також даний спір стосується тільки іпотечного майна, незважаючи, що відповідач є власником і іншого майна. Крім того, визначені позивачем часові межі періоду спільного проживання з відповідачем однією сім`єю співпадають з періодами оформлення права власності на спірне майно. Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до судового засідання не з`явився, третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. З наданих письмових пояснень вбачається, що нежиле приміщення, яке є предметом спору, знаходиться в іпотеці, іпотекодержателем є ПАТ «Родовід-банк». Відповідно до ч. 1 ст. 3, п. 8 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є особою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатеспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, у випадках, встановлених цим законом. З моменту введення у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноважень органів управління та контролю банку, який зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та є самостійним суб`єктом господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. ПАТ «Родовід-банк» є самостійною юридичною особою, яка зберігає свою правосуб`єктність до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до ЄДР. Щодо поділу майна подружжя, вважає, що поділ не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалено судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, а є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Оскільки на майно відповідача, на підставі поставнови державного виконавця від 19.06.2019 накладений арешт, враховуючи, що зміна власника іпотечного майна ускладнює виконання судового рішення про стягнення боргу, вважає, що поділ майна порушує права ПАТ «Родовід Банк» і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа ТОВ «ФК «Ю-бейс» до судового засідання не з`явився, третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі На підставі ухвали від 18.12.2020 позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків, які були усунені 23.12.2020. 23.12.2020 до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи направлений запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, відповідь на який надійшла до суду 20.01.2021. 21.01.2021 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі, яка розглядається у загальному позовному провадженні, справа призначена до підготовчого засідання на 08.30 год 18.02.2021, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, третій особі - пояснення (заперечення). 28.01.2021 ухвалою суду, клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що є предметом спору, повернуто позивачу. 04.02.2021 ухвалою суду позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення позову шляхом заборони відчуження, розпорядження та продажу спірного майна. 11.03.2021 ухвалою суду підготовче провадження закрито, розгляд справи по суті призначений на 09.00 год 06.04.2021. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON] (а.с. 10). Згідно з інформацією Покровського ВДРАЦС у Покровському районі Донецької області, актовий запис про шлюб [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній (а.с. 206). [PERSON] на підставі договору купівлі продажу № 2505 від 06.04.2007 був власником будинку за адресою: [ADDRESS] ), який 06.04.2013, згідно з договором дарування подарував [PERSON] (а.с. 14-16, 17-18, 208). На підставі акту про проведення прилюдних торгів, 04.10.2006 приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Богатовим С. Г. засвідчено та видано свідоцтво про те, що [PERSON] належить право власності на майно, яке складається з 7/25 частин двоповерхового шлакоблочного нежитлового приміщення, загальною площею 1179,3 м2, нежитлової будівлі котельної загальною площею 106,1 м2, нежитлової будівлі гаражу загальною площею 68,1 м2, нежитлової будівлі майстерні загальною площею 87,0 м2 за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). На підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 14.03.2008, додаткового рішення Димитровського міського суду Донецької області від 02.04.2008 задоволені вимоги [PERSON] про виділ частки в натурі в нежитловому приміщенні та визнання права власності, згідно з яким виділити [PERSON] 7/25 частин в натурі двоповерхового шлакоблочного нежитлового приміщення, загальною площею 1179,3 м2, згідно з експлікацією внутрішніх площ до плану будівлі літера «А-2» будівлі ДШБУ за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19-20, 21-2, 24-25). 22.05.2008 між АТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Д002/СК-170.08.1, згідно з яким [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 300000 доларів США зі сплатою 15 % річних. На забезпечення виконання кредитного договору 22.05.2008 між банком та [PERSON] укладений договір іпотеки № Д002/СК-170/1.08.1 за умовами якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно загальною площею 1179,3 м2, вбудоване в нежитлову будівлю, нежитлова будівля котельної загальною площею 106,1 м2, нежитлова будівля гаражу загальною площею 68,1 м2, нежитлова будівля майстерні загальною площею 87,0 м2 за адресою: [ADDRESS] , яке належало [PERSON] на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області № 2-666/2008 від 14.02.2008 (а.с. 151-152). Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 18.12.2020, ринкова вартість нежитлового двоповерхового приміщення з підвалом без врахування земельної ділянки, загальною площею 1179,3 м2, розташованого за адресою: [ADDRESS] складає 1758112,23 грн (а.с. 40-41). Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, нежиле приміщення з підвалом загальною площею 1179,3 м2, що складає 7/25 частин нежитлової будівлі А-2, вбудоване в нежитлову будівлю літ А-2, літ Д-1 будівля котельної загальною площею 106,1 м2, літ Г-1 будівля майстерні загальною площею 87,0 м2, літ В-1 будівля гаражу площею 68,1 м2 за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , дата державної реєстрації 14.04.2008; 22.05.2008 на підставі договору іпотеки між [PERSON] та ВАТ «Родовід-Банк» дане майно обтяжено на розмір основного зобов`язання 300000 доларів США строком виконання до 22.05.2023; 22.05.2008 на дане майно приватним нотаріусом Богатовим С. Г. накладена заборона відчуження за № 7235130 (а.с. 52-53, 155-159). Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 20.08.2013 з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № Д002/СК-170.08.1 від 22.05.2008 в сумі 8141799,78 грн (а.с. 131-134). 14.06.2019 постановою старшого державного виконавця Мирноградського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Редька Л. Г., відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого Димитровським міським судом Донецької області у справі № 6/226/35/2017 від 25.04.2017 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитом в сумі 2331268,47 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 1208385,90 грн, пені за прострочення виконання грошових зобов`язань в сумі 4500000 грн, 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання в сумі 101022,81 грн, судовий збір в сумі 1121,60 грн, а всього 8141799,78 грн (а.с. 199). 19.06.2019 постановою державного виконавця Мирноградського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Редька Л. Г., на підставі виконавчого листа виданого Димитровським міським судом Донецької області у справі № 6/226/35/2017 від 25.04.2017 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитом в сумі 2331268,47 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 1208385,90 грн, пені за прострочення виконання грошових зобов`язань в сумі 4500000 грн, 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання в сумі 101022,81 грн, судовий збір в сумі 1121,60 грн, а всього 8141799,78 грн, накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] (а.с. 65-66). 08.01.2021 постановами старшого державного виконавця Мирноградського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Редька Л. Г. призначений суб`єкт оціночної діяльності - суб`кт господарювання ФОП [PERSON] , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 248/20 від 03.04.2020, виданий Фондом Державного майна України для надання звіту про незалежну оцінку нежитлових будівель літ Д-1 будівля котельної загальною площею 106,1 м2, літ Г-1 будівля майстерні загальною площею 87,0 м2, літ В-1 будівля гаражу площею 68,1 м2 за адресою: [ADDRESS] , а також про опис та арешт даного майна боржника (а.с. 63-64, 153-154). 27.09.2021 на підставі проведення відкритого аукціону ТОВ «ФК «Ю-Бейс» стало переможцем та 16.12.2021 придбало права вимоги та інші права за 209 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою до складу яких увійшов спірний об`єкт, а саме 7/25 частин двоповерхового шлакоблочного нежитлового приміщення площею 1179,3 м2 за адресою: [ADDRESS] (а.с. 216-217, 227, 228-229, 230). V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Суд вважає, що позивачем не доведено факт спільного проживання з відповідачем однією сім`єю як чоловіка і дружини у період часу з червня 2006 року до квітня 2008 року. Саме тільки посилання позивача на показання свідків та чеки на придбання товарів на ім`я позивача не є достатніми доказами. На підтвердження факту проживання однією сім`єю, позивачем не надано ані довідки з місця мешкання, ані акту про проживання. Той факт, що у сторін є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] не є підтвердженням того, що сторони разом мешкали у будинку за адресою [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купували речі для ведення домашнього господарства, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка у період з червня 2006 року до квітня 2008 року. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зазначає, що обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. Позивач у судовому засіданні не довела факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінка без шлюбу, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають. Подібну правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 12.12.2019 у справі № 490/4949/17. Крім цього, однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно частини третьої статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його співмешканка, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Недобросовісність поведінки чоловіка та жінки при поділі спільного майна, зловживання правами й наявність негативних наслідків для кредитора підлягають доказуванню на загальних підставах. Встановивши, що на момент звернення позивача до суду з позовом про поділ майна подружжя, на виконанні у Мирноградському МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавчий лист від 25.04.2017 № 6/226/35/2017 про стягнення з відповідача на користь третьої особи грошових коштів в сумі 8141799,78 грн, постановою державного виконавця на все майно відповідача, у тому числі на спірне майно, було накладено арешт, врахувавши, що позивач подала зазначений позов лише через 12 років, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження сплати відповідачем компенсації за іншу частку у спільному майні, суд прийшов до висновку про відмову в позові про поділ майна подружжя в обраний позивачем спосіб, у зв`язку з тим, що у випадку поділу майна будуть порушені права та інтереси третіх осіб, оскільки припинення права власності відповідача на спірне майно ускладнює виконання судового рішення про стягнення суми боргу з відповідача. При цьому суд враховує правову позицію висловлену Верховним Судом у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.11.2019 № 337/474/14-ц, а також постанову КЦС ВС від 06.03.2019 № 317/3272/16-ц. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, у разі відмови суду у задоволенні позову - судовий збір покладається на позивача. На підставі ст. ст. 60, 61, 70 СК України, 372 ЦК України,

Outcome: dismissed