Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

ТОВ «Вендор-Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №ВН03-00358 від 20.08.2020 року. Позов мотивований тим, що 20.08.2020 року між ТОВ «Вендор-Фінанс» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №ВН03-00358 на суму 5000 гривень, відповідно до умов якого позичальник зобов`язувалася повернути наданий їй кредит у розмірі 6400 гривень, здійснювати погашення кредиту та процентів єдиним платежем в розмірі 6400 гривень, відповідно до графіку внесків за кредитним договором, в т.ч. сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 2% за кожен день та повернути кредитні кошти до 16.10.2020 року. Позичальник свої зобов`язання не виконує, у зв`язку з цим утворилась заборгованість, яка станом на 14.09.2021 складає 7000 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 2000 грн - заборгованість по процентам за період з 02.10.2020 року по 14.09.2021 року, які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подала. Враховуючи вищевикладене та положення ст.\~178,\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Між сторонами існують правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. 526, 530, 536, 553-554, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 20.08.2020 року між ТОВ «Вендор-Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №ВН03-00358, згідно умов якого [PERSON] було надано кредитні кошти в сумі 5000,00 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування, строком на 14 днів, а саме з 20.08.2020 року по 03.09.2020 року. Днем кінцевого повернення кредиту є 03.09.2020 року (а.с.5-6). Відповідно до п.1.8 договору кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними, повертаються позичальником в день кінцевого повернення кредиту у касу або на рахунок кредитора (в т.ч. через термінальну мережу) єдиним платежем, що становить 6400 гривень, який включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та нарахованих процентів. Це правило не позбавляє позичальника можливості дострокового погашення кредиту та або процентів (в т.ч частково). У разі пролонгації (продовження) строку користування кредитними коштами у порядку, визначеному розділом 3 цього Договору розмір єдиного платежу дорівнює сумі кредитних коштів, що залишилися непогашеними, та процентів, нарахованих за період пролонгації. Проценти за користування кредитними коштами нараховуються кредитором на фактичний залишок заборгованості кредитних коштів, відповідно до ставки, про яку вказано в п. 1.6 цього Договору( п.2.5 договору). Відповідно до п.2.6 договору у разі неповернення кредиту (повністю або частково) після закінчення строку користування кредитом та за відсутності умов щодо його автоматичної пролонгації (продовження) позичальник сплачує проценти за користування коштами в розмірі 2% від суми неповерненого за кожен день користування протягом 15 днів, після чого нарахування процентів припиняється. Факт отримання позичальником кредитних коштів у розмірі 5000,00 грн підтверджується видатковим касовим ордером від 20.08.2020 року (а.с.11). Відповідач неналежно виконує умови кредитного договору та порушила умови договору щодо своєчасності погашення кредиту та процентів відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості станом 14.09.2021 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитом у розмірі 7000 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 2000 грн - заборгованість по процентам (а.с. 15). З цього ж розрахунку вбачається, що з жовтня 2020 року відповідач, як отримував кредитні кошти, так і здійснював дії з їх повернення (востаннє в червні 2021 року). З огляду на те, що відповідачем порушенні умови договору, фактично отримані та використані [PERSON] кошти в добровільному порядку ТОВ «Вендор-Фінанс» повернуті не в повному обсязі, а кредитор має право вимагати їх повернення, що свідчить про порушення його прав, то суд дійшов висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача залишку суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, розрахунок яких судом приведено нижче (залишок по тілу кредиту). Що стосується відсотків, то як слідує з розрахунку, заборгованість по відсоткам, які позивач просить стягнути, становить 2 000 грн. При цьому ця сума визначена за період з серпня 2020 року по вересень 2021 року з розрахунку 2,000% за день. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Слід звернути увагу, як вказувалося вище, сторони обумовили сплату процентів в розмірі 2,000% за кожен день, що слідує з договору про надання фінансового кредиту №ВН03-00358 від 20.08.2020 року та графіку внесків за кредитним договором, який підписаний сторонами та дійсно містить умови нарахування відсотків за користування кредитними коштами в погодженому розмірі в межах строку кредитування. При цьому умови договору не містять погоджених положень щодо нарахування та сплати процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування. Однак, розрахунок заборгованості по процентам, наданого позивачем, проведений за період з серпня 2020 року по вересень 2021 року, тоді як,\~згідно з матеріалами справи, сторони погодили строк кредитування з 20.08.2020 року по 03.09.2020 року. Отже вимоги позивача про стягнення процентів нарахованих після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі висновки суду узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 14-10цс18 та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі №175/4753/15-ц. Так,\~Велика Палата Верховного Суду зазначила, що після закінчення строку кредитування позичальник мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги кредитором повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. З огляду на наведене Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Що стосується розміру нарахованих відсотків в межах строку кредитування, то як слідує із умов договору №ВН03-00358 про надання фінансового кредиту від 20.08.2020 року та графіку внесків за кредитним договором проценти за користування кредитними коштами сплачуються в розмірі 2,000% за кожен день, розмір реальної річної процентної ставки становить 730% (а.с.8). Проценти річних за користування кредитними коштами розраховуються за формулою: ТК*730%*КДК/КДР, де: ТК тіло кредиту, КДП - кількість днів користування кредитними коштами, КДР - кількість днів у році. З розрахунку заборгованість по тілу кредиту за весь період кредитування була незмінною та становила 5\~000 грн. За умовами договору нарахування процентів здійснюється з 20.08.2020 року по 03.09.2020 року (п.1.5 договору).\~Відповідно річні проценти за користування кредитними коштами за цей період\~складають: 5000*730%*14/365=1 400 грн. Відповідачем в вересні - жовтні 2020 року та червні 2021 року сплачено на виконання умов договору кошти в загальні сумі 5 300 грн (2900+1400+1000), які позивачем зараховано на погашення процентів, в тому числі, які нараховані у строк поза межами погодженого строку кредитування. З наведених розрахунків вбачається, що у відповідача заборгованість по процентам за користування кредитними коштами за період\~з 20.08.2020 року по 03.09.2020 року, тобто в межах строку дії договору №ВН03-00358 про надання фінансового кредиту від 20.08.2020 року,\~відсутня (відсотки, які підлягали сплаті становили 1\~400 грн, відповідачем сплачено кошти в загальній сумі 5 300 грн. Тому вимога про стягнення процентів задоволенню не підлягає. Поряд з цим, з огляду на те, що відповідачем на виконання умов договору було сплачено 5300 грн., 1400 грн., з яких підлягали зарахуванню на погашення відсотків, залишок суми (3900 грн. (5300 1400) = 3900 грн. сплачених коштів підлягали зарахуванню в рахунок сплати тіла кредиту. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 1100 грн. (5000 грн. тіла кредиту 3900 грн. коштів сплачених відповідачем на виконання умов договору), з яких: 1100 грн заборгованість за тілом кредиту, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 356,62 грн пропорційно задоволеним вимогам (позов задоволено на 15,71%). На підставі викладеного,

Outcome: partial