Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

09.11.2021 року позивач [PERSON] поштою звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить: 1) стягнути з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; 2) стягнути з [PERSON] аліменти на особисте утримання позивача в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку. В обґрунтування позову вказувала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили спільне проживання, дитина залишилась на утриманні матері. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки та особисте утримання позивача. 12.11.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 15.12.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 17.01.2022 року позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій просить позовну вимогу про стягнення 1/6 частки на особисте утримання залишити без розгляду. Вимогу про стягнення аліментів підтримує та просить задовольнити. 17.01.2022 року відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовну вимогу про стягнення 1/4 частки на утримання дитини визнає в повному обсягу. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] з 22.01.2021 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у них народилась спільна донька [PERSON] , [INFO] . Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи, виданих Центром надання адміністративних послуг Білоцерківської міської ради вих. № 15.2.03/4985 та 15.2.03/4984 від 08.11.2021 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрована разом з [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Зареєстроване місце проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Приписами ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову (09.11.2021 року) і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Враховуючи наявність поданої заяви позивача від 17.01.2021 року про залишення без розгляду про стягнення коштів на її особисте утримання, суд вважає за необхідне задовольнити вказану заяву та залишити без розгляду позовну вимогу про стягнення з відповідача коштів на особисте утримання позивача в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, а також статті 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 50 відсотків від ставки судового збору за подання до суду позовної заяви (908 грн.), тобто в розмірі 454 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved