Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд», приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу, Горай Олега Станіславовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва, Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який мотивовано наступним. У березні 2021 року за місцем роботи позивача почалось примусове стягнення на підставі постанови приватного виконавця Дорошкевич В.Л. з примусового виконання виконавчого напису № 78184 від 23.10.2020 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. на суму 21 674,50 грн. [PERSON] зазначає, що існування ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ГОЛД» їй взагалі не було відомо, між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ГОЛД» не укладалося жодних угод та відсутні жодні зобов`язання чи правовідносини, визначені полоденнями Цивільного кодексу України, а отже, вчинений нотаріусом виконавчий напис є незаконним,оскільки не може підтверджувати наявність заборгованості і, тим більше, її безспірність. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження ВП № 63511230, в тому числі з виконавчим написом № 78184 від 23.10.2020 року позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України і, як наслідок, є таким, що не підлягає виконанню. З оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі пункту 2Переліку документів, за якими заборгованість проводиться у безспірному порядку на підставівиконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999 року № 1172. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу було надано кредитний договір з ПАТ «ТЕРРА БАНК» та виписку з особового рахунку за підписом представника ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ГОЛД». Таким чином відповідачем 2 було вчинено виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено. Позивач наголосила, що ні кредитний договір, ані виписка з особового рахунку, надані відповідачем, не відповідають вимогам Переліку документів з урахуванням ухвали Вищого адміністративногосуду України від 01.11.2017 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від22.02.2017. Крім того, надана відповідачем 1 виписка з особового рахунку не відображає строкутворення заборгованості, періоду заборгованості, строки погашенні заборгованості, відомостіпро платежі боржника у рахунок погашення заборгованості. При цьому при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача 1 первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки, квитанції, банківські виписки тощо), тому, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача передвідповідачем 1, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, єбезспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем 1 щодо наявності грошового зобов`язанняпозивача за кредитом, відсотками, комісіями та штрафними санкціями, не може вважатися документом,який підтверджує безспірність вимог відповідача 1 до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку розміру заборгованості (невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені), складеного одноособово представником ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ГОЛД», який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунківвідповідача 1 і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Також з наданого кредитного договору № 56223 від 31.05.12, укладеного між ПАТ «ТЕРРА Банк» та [PERSON] вбачається, що кінцевий строк повернення кредитних коштів 31.05.2013. Виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 23 жовтня 2020 року таким чином, на момент звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису сплив трирічний строк позовної давності. Крім того, як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження та з виконавчого напису адресою боржника, з невідомих причин, зазначена наступна адреса: [ADDRESS] . При цьому нотаріус жодним чином не перевірив дійсністьмісця проживання боржниката не повідомляв боржника (позивача) про те, що до ньогозвернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник неміг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сумі, відповідно, нотаріус не мавправа вчиняти виконавчий напис. Вказана обставина також свідчить про те, що нотаріусом не була перевірена безспірністьвимог кредитора(відповідача 1). З огляду на викладене, позивач просила суд визнати виконавчий напис № 78184 від 23.10.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення заборгованості за кредитним договором № 56223 від 31.05.12 таким, що не підлягає виконанню (а.с. 1-5). В судове засіданні позивачка та її представник не з`явилися, надано суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача. В судове засідання представники відповідачів не з`явилися, про причини неявки суд не повідомлено, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, відзив на позов не надано. В судове засідання третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачіув на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Предметом позову в справі є оспорювання позивачем, [PERSON] , виконавчого напису №78184, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, Гораєм О.С., 23 жовтня 2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ГОЛД» заборгованості в сумі 22 274,50 грн. Судом встановлено, що 23 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Харківської області, Гораєм О.С., вчинений виконавчий напис, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ГОЛД»», для погашення заборгованості за кредитним договором № 56223 від 31 травня 2012 року, укладеним з публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК», правонаступником якого усіх прав та обов`язків на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором № 1/06 від 26 червня 2013 року є ТзОВ «КОЛЕКТОРСЬКИЙ ЦЕНТР», правонаступником якого усіх прав та обов`язків на підставі угоди про заміну сторони у договорі відступлення прав вимоги за кредитними договорами б/н від 25 лютого 2014 року є ТзОВ «ВВС ФАКТОРИНГ», правонаступником якого усіх прав та обов`язків на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 4-1/09 від 04 вересня 2014 року є ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СМАРТ ГРУП», правонаступником якого усіх прав та обов`язків на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 26/01.18 від 26 січня 2018 року є ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ГОЛД». Стягнення заборгованості проведено за період з 26 січня 2018 року до 10 грудня 2019 року, сума заборгованості складається із: 4 792 грн. 17 коп. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 16 882 грн. 09 коп. - прострочена заборгованість за комісією; 0,24 грн. - прострочена заборгованість за несплаченими відсотками; стягнуто також суму за вчинення виконавчого напису в розмірі 600,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню, становить 22 274,50 грн. (далі за тестом - виконавчий напис) (а.с. 19). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок - в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п. розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. При цьому, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Суд зазначає, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору між сторонами стосовно заборгованості, як такого. Судом встановлено, що 31 травня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «ТЕРРА БАНК», укладено кредитний договір № 56223, за яким [PERSON] отримала від банку споживчий кредит на умовах овердрафту з лімітом 5 000 грн., з кінцевою датою повернення кредиту - 31 травня 2013 року, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 0,01 % річних. Договором визначені умови надання кредиту, порядок нарахування та сплати процентів, комісії, права, обов`язки та відповідальність сторін, порядок погашення заборгованості та ін.. (а.с. 8-13, 14, 15-17). На підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ГОЛД»» приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. відкрите виконавче провадження №63511230 про примусове виконання виконавчого напису, про що 05.11.2020 винесено відповідну постанову (а.с. 20-21). При вирішенні спору суд враховує, що наявна в матеріалах справи виписка з особового рахунку [PERSON] , згідно якої, сума заборгованості за кредитним договором [PERSON] перед відповідачем, ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ГОЛД»», склала в загальному розмірі 21 674,50 грн., унеможливлює визначення судом належного розміру заборгованості та встановлення безспірності такої заборгованості позивача, оскільки з неї (виписки) неможливо встановити початок строку порушення позивачем зобов`язань за кредитним договором, розмір сплачених позивачем сум в рахунок погашення боргу та інші складові заборгованості. Крім того, суд зазначає, що датою остаточного повернення кредиту є 31.05.2013, але при цьому стягнення заборгованості за виконавчим написом проводиться за період з 26 січня 2018 року до 10 грудня 2019 року. Суд зазначає, що надання детального розрахунку заборгованості пов`язане, крім того, з необхідністю перевірки питання початку перебігу строку позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості, з урахуванням того, що за умовами кредитного договору, погашення кредитної заборгованості мало здійснюватися щомісячно в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів та перевірки строку, за який проводиться стягнення згідно виконавчого напису. На думку суду, вказані обставини мають бути перевірені судом під час розгляду відповідної справи, з урахуванням доводів сторін. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України в справі 6-887цс17 від 05 липня 2017 року, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що в своїх сукупності встановлені вище судом обставини свідчать про те, що вказана відповідачем заборгованість за кредитним договором не була безспірною, а тому приватний нотаріус на мав права вчиняти відповідний виконавчий напис. Додатково суд зазначає наступне. З тексту оспорюваного виконавчого напису судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, яка, згідно інформації ЄДРСР, опублікована 13.11.2017, тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 була відновлена. Судом встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 № 92. Вказане свідчить про те, що на момент вчинення виконавчого напису пункт 2 Переліку був нечинним, а тому застосуванню приватним нотаріусом не підлягав. Враховуючи викладене, суд вважає, що права позивача були порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, останній підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 908 грн.

Outcome: approved