Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] , в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовом до Запорізької територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа Відділ по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позивних вимог позивач зазначив, що він є батьком двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Матір`ю малолітніх дітей є [PERSON] , [INFO] , з якою позивач у зареєстрованому шлюбі не перебував. 17.10.2011 року [PERSON] та її рідний брат [PERSON] , згідно договору дарування від 17.10.2011 року р.н. 6705, прийняли в дар від [PERSON] в рівних частках квартиру [ADDRESS] , та стали власниками зазначеної квартири суміжних кімнат. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя [PERSON] була позбавлена батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] на користь позивача, також з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання двох малолітніх дітей. [INFO] [PERSON] померла. 15.02.2021 року державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Копило С.В. [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку у спадщині на 1/2 частку квартири [ADDRESS] кожному. [INFO] помер [PERSON] , рідний дядько [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями після смерті рідного дядька [PERSON] на майно, яке йому належало, а саме: на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , позивач в інтересах своїх малолітніх дітей, звернувся до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановою від 15.02.2021 року державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Копило С.В. відмовила у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що не надано письмових доказів на підтвердження родинних відносин неповнолітніх дітей із [PERSON] . Відсутність у позивача будь-якого документального підтвердження родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] обумовлено пожежами, що сталися в період з вересня по грудень 2016 року та 2018 року квартири [ADDRESS] . Позивач посилаючись на те, що не може документально підтвердити факт родинних відносин неповнолітніх дітей із [PERSON] у зв`язку з пожежами, що сталися в період з вересня по грудень 2016 року та 2018 року у квартирі [ADDRESS] , він позбавлений можливості оформити в порядку спадкування за законом спадкові права на майно, яке належало [PERSON] , просить суд встановити факт родинних відносин, а саме: [PERSON] із [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , як між дядьком і племінниками, визнати право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , по 1/2 частки на 1/2 частку квартири [ADDRESS] після [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Витребувано з Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області письмову інформацію з інтегрованої інформаційно-пошукової системи «Армор» щодо гр-н [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які були зареєстровані та мешкали за адресою: [ADDRESS] , з Третьої Запорізької державної нотаріальної контори спадкову справу відкриту після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , із архіву Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя матеріали цивільної справи № 335/6319/13-ц. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі, повторно витребувано Третьої Запорізької державної нотаріальної контори спадкову справу відкриту після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області письмову інформацію з інтегрованої інформаційно-пошукової системи «Армор» щодо гр-н [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які були зареєстровані та мешкали за адресою: [ADDRESS] . 17.01.2022 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву в якому відповідач просить розглянути справу за відсутності представника Запорізької міської ради та ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Представник Відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просить прийняти рішення з урахування прав та інтересів дітей. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, матеріали спадкової справи, матеріали цивільної справи 335/6319/13-ц, допитавши свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 17.11.2009 року, актовий запис № 850, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (повторне), виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 08.07.2015 року, актовий запис № 506, батьками [PERSON] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до договору дарування квартири від 17.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською О.Г., [PERSON] подарував, а [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар в рівних частках кожний квартиру [ADDRESS] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2013 року позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви, а саме з 20.06.2013 року та до повноліття дітей. Відповідно до ч. 4 ст. 78 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (повторне), виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. 15.02.2021 року державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Копило С.В., [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку у спадщині на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (повторне), виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями після смерті рідного дядька [PERSON] на майно, яке йому належало, а саме: на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Згідно до матеріалів спадкової справи № 123/2019 до майно померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] , що діє від імені та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , звернувся до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. від 15.02.2021 року, відмовлено [PERSON] , що діє від імені малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , як законний представник, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частку квартири [ADDRESS] , що належала, [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що нотаріусу не надані, документи, що підтверджують родинні відносини, а саме: свідоцтво про народження спадкодавця [PERSON] . З матеріалів справи та витребуваних документів вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] були рідними братом та сестрою, що підтверджується договором дарування квартири від 17.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською О.Г., актом обстеження умов проживання від 10.09.2012 року, довідкою № 219 про склад сім`ї від 13.02.2013 року, витягом наявної інформації з ІТС ІПНП України на [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] , витягом наявної інформації з ІТС ІПНП України на [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] , витягом наявної інформації з ІТС ІПНП України на [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS] , поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків. Згідно до свідоцтв про народження Серії [NUMBER] (повторне), [NUMBER] , Храмова була матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Таким чином, неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є рідними племінниками [PERSON] . Суд вважає, що досліджені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, тому суд приймає їх за основу при ухваленні даного рішення. Доказів, які б спростовували факт, про встановлення якого просить заявник, суду не надано. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Як роз`яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.95 року N 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.95 року N 5 суд в праві розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Встановлення факту родинних відносин між неповнолітніми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, пов`язані із реалізацією їх права на отримання спадщини, та встановити даний факт іншим шляхом, аніж звернутися до суду за судовим захистом є неможливим. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року N 2 „Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції). Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту родинних відносних, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, та підлягаю задоволенню. Щодо позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом, слід зазначити наступне. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~та\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України) Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3,4\~ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). Як визначено\~статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4\~ст. 13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6\~ст. 13 ЦК України). Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до\~Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1\~ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1\~ст. 317 ЦК України). Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як зазначено у ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено\~статтею 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. Крім того, п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК України\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~статей 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.\~1262\~ЦК України\~у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 3 ст. 1265 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. До того ж,\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п. 1.2 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - Порядок) при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців,\~наявність заповіту, наявність спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Згідно п.4.14 Глави 10 Розділу 2 Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкування, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребуються документи, що підтверджують вказані факти. Як зазначалося вище, позивачу [PERSON] , що діє від імені малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , як законний представник, відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частку квартири [ADDRESS] , що належала, [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що нотаріусу не надані, документи, що підтверджують родинні відносини, а саме: свідоцтво про народження спадкодавця [PERSON] . З урахуванням положень\~статей 1296-1299 ЦК України\~питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] на підставі ст.ст. 1262, 1266 ЦК України є спадкоємця другої черги на спадкове майно у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] , після смерті рідкого дядька [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , тому [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями 1/4 частки кожний від спадкового майна. Таким чином, доводи позивача під час розгляду справи знайшли своє підтвердження і підлягають захисту. Враховуючи, що у зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та він позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити спадкові права, відповідно право на спадщину підлягає судовому захисту, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved