Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що вона з відповідачем 16 липня 2016 року уклали шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] [INFO] . Зазначає, що протягом останніх двох років їхні сімейні стосунки між ними погіршились, що призвело до постійних сварок, як наслідок шлюбні відносини фактично між ними припинено, між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, проживають окремо, подальше спільне життя неможливе. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 16 липня 2016 року Володарсько - Волинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №26; доньку залишити для подальшого проживання з нею; після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] »; судові витрати в сумі 908 гривень стягнути з відповідача на користь позивача. Ухвалою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 30.11.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Згідно відстеження з сайту Укрпошти копію ухвали від 30.11.2021 року та копію позовної заяви з додатками відповідачу вручено 16.12.2021 року. Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, що свідчить про відсутність заперечень проти позову. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3 ст.105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16 липня 2016 року Володарсько - Волинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №26, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Подружжя [PERSON] від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] [INFO] , що слідує з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки про склад сім`ї №869 від 26.11.2021 року [PERSON] знаходиться на утриманні матері. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося через відсутнє взаєморозуміння та постійні сварки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, проживають окремо, шлюб фактично припинив існування, сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, спільне проживання суперечить їх інтересам, шлюбні відносини припинені, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Враховуючи те, що позивач у своїй позовній заяві просить після розірвання шлюбу дочку - [PERSON] [INFO] залишити проживати з нею, а тому враховуючи, що спір щодо проживання дитини відсутній, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вказану вимогу. Згідно із ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач у своїй позовній заяві просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », а тому враховуючи положення ст.113 СК України, суд вважає за необхідне задовольнити вказану позовну вимогу. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 908 грн.

Outcome: approved