Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку доходу щомісячно. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що від шлюбу з [PERSON] , мають [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , які є рідними синами позивача. Шлюб між ними розірвано 11 січня 2021 року. [PERSON] досяг непрацездатного віку, є інвалідом 2 групи та кожного сезону проходить лікування на денному стаціонарі. Усі кошти, які отримуються ним порядку регресу витрачаються ним на лікування. Наразі у позивача також виникла необхідність у ремонті даху будинку, оскільки він частково прийшов у негідність. Єдиним джерелом його доходу є пенсія, розмір якої складає 2600,00 грн., якої не вистачає на продукти харчування, ліки, та інші витрати необхідні для забезпечення фізіологічних умов проживання, у зв`язку з чим він потребують матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, працює у м. Києву, має двох неповнолітніх дітей. [PERSON] матеріальної допомоги не надає, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі по 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову та довічно. Позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач надав на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на наступне. На утриманні відповідача перебуває дружина та двоє неповнолітніх дітей, яким він оплачує гуртки та секції. Також він несе витрати за оренду та комунальні послуги орендованої квартири у місті Києві. З моменту переїзду до м. Києва він надає матеріальну допомогу своїм батькам та батькам дружини. Сам факт непрацездатності позивача не зумовлює виникнення обов`язку у відповідача надання утримання позивачеві. Стан непрацездатності повинен супроводжуватись необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Так, оскільки позивач виходить лише з факту непрацездатності, тому просить відмовити у задоволенні позову. З огляду на те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємодію сторін, справа розглянута заочно, у відсутності відповідача. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , даний факт не оспорюється сторонами. Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером по інвалідності, відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] . Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав -непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі. Положеннями ст.205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. Обов`язок неповнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридичних значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька, потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 у справі №301/160/17 (провадження №61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13.04.2016 у справі №6-3066цс15. При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей. Виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) на утримання батька щомісячно з дня пред`явлення позову до суду і довічно. Частиною 1 ст.205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч.2 ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Суд враховує, що позивач є пенсіонером, тобто в правовому розумінні є непрацездатним, є інвалідом 2 групи, отримує пенсію в розмірі, який не перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в зв`язку з чим потребує додаткових витрат на придбання ліків, а отже потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здорв`я сторін, неможливість одержання позивачем утримання від інших осіб, а також матеріальний стан відповідача, сімейний стан. Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів, який потрібно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. За таких обставин, з урахуванням поданої відповідачем заяви про визнання позову, суд вважає, що справедливим буде стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частки його доходу на утримання батька. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, враховуючи, що позивач у даній справі звільнений від сплати судового збор, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved