Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

У серпні 2021 року представник Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути на свою користь: 1) з [PERSON] заборгованість за надані послуги в розмірі 19 697,29 грн., суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1 978,58 грн., 3 % річних в сумі 749,37 грн., з яких 1/5 частка [PERSON] у праві власності та решта 1/5 за неповнолітнього [PERSON] , 1/5 за [PERSON] до 22.03.2020 року включно, а також 1/5 за [PERSON] - поділену між [PERSON] та [PERSON] , як батьками неповнолітнього, стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 756,67 грн.; 2) з [PERSON] заборгованість за надані послуги в розмірі 9 506,70 грн., суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1 088,34 грн., 3 % річних в сумі 393,20 грн., з яких 1/5 частка [PERSON] у праві власності та решта 1/5 за [PERSON] - поділену між [PERSON] та [PERSON] , як батьками неповнолітнього, стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 756,67 грн.; 3) з [PERSON] заборгованість за надані послуги в розмірі 2 485,02 грн., суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 560,89 грн., 3 % річних в сумі 168,08 грн. та судові витрати в розмірі 756,67 грн. В обґрунтування позову вказано, що згідно особового рахунку № [NUMBER] відповідачі мають заборгованість з централізованого опалення в розмірі 61 522,19 грн, з яких борг станом на 01.10.2018 року в розмірі 29 833,18 грн. стягнутий в судовому порядку, підлягає стягненню борг в період з 01.10.2018 року по 01.07.2021 року в розмірі 31 689,01 грн. Вказано, що власність на квартиру розділена по 1/5 між п`яти співвласниками в рівних частках, при цьому співвласники [PERSON] (спільна дитина [PERSON] та [PERSON] ) та [PERSON] є неповнолітніми дітьми, в інтересах яких діють батьки, а співвласник [PERSON] здобув повноліття [INFO] . В добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги не виконуються, тому позивач просив стягнути з відповідачів борг з урахуванням відсотків та інфляційних втрат. 09.08.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 10.09.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. 05.11.2021 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява відповідача [PERSON] , який просить закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з повною сплатою боргу та відсутністю предмета спору. 09.11.2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій підтверджено отримання позивачем коштів в рахунок заборгованості з централізованого опалення у розмірі 31 689,10 грн., що є предметом спору, при цьому позивач повторно наполіг на стягненні з відповідачів інфляційних втрат та трьох відсотків річних, а також сплаченої суми судового збору. 10.01.2022 року представник позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи без участі їх представника, в якій уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином за місцем реєстрації проживання, з відзивом (запереченнями) на позов не звертались, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками по 1/5 частці квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наданою позивачем Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 257347927 від 20.05.2021 року Згідно розрахункового листа абонента, особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відкритий на ім`я [PERSON] . Відповідно до розрахункової відомості, за особовим рахунком № [NUMBER] станом на 01.07.2021 року наявна заборгованість, що утворилась в період з 01.10.2018 року по 01.07.2021 року та становить 66 460,65 грн., з яких: 29 833,18 грн. - борг за спожиті послуги теплопостачання станом на 01.10.2018 року, стягнутий в судовому порядку; 31 689,01 грн. - борг за період 01.10.2018 року по 01.07.2021 року за спожиті послуги теплопостачання; 3 627,81 грн. - сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів; 1 310,65 грн. - три відсотки річних. Позивачем 13.05.2021 року на адреси відповідачів направлено претензію з вимогою про сплату боргу. 18.10.2021 року відповідач [PERSON] сплатив на рахунок позивача заборгованість за період з 01.10.2018 року по 01.07.2021 року в розмірі 31 689,10 грн., що підтверджується оригіналом квитанції АТ "Ощадбанк" № 79 від 18.10.2021 року, а також сплатив заборгованість за період з 01.12.2015 року по 01.10.2018 року в розмірі 29 833,20 грн., що підтверджується копією квитанції АТ "Ощадбанк" № 77 від 18.10.2021 року. В матеріалах справи міститься копія листа ОСББ "Леван-70" № 64 від 10.12.2015 року на адресу КП БМР "Білоцерківтепломережа" з проханням скласти акт про відсутність підключеного отоплення в квартирах, в тому числі в квартирі відповідачів, провести підключення цих квартир до системи централізованого опалення і розпочати нарахування за спожите тепло, копія акту обстеження про підключення вказаної квартири до системи централізованого отоплення з 17.12.2015 року. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація (п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону). Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 5 частини 2 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з п. 11 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630 (далі - Правила), у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено. Частиною 2 статті 162 ЖК України також передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до правил частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 2 ст. 59 ЦК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, плавальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу цивільна дієздатність якої обмежено. Згідно положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 177 СК України батьки управляють майно, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна в інтересах. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. А тому, згідно вищенаведених правових норм обов`язком відповідачів є своєчасна оплата цих послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів. За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16.12.2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України. В даному випадку, факт порушення відповідачами зобов`язань щодо своєчасної оплати за надані житлово - комунальні послуги за період з жовтня 2018 року встановлений, в тому числі сплатою відповідачем [PERSON] 18.10.2021 року заборгованості в повному обсязі. Позивач просить суд стягнути з: 1) [PERSON] суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1 978,58 грн. та 3 % річних в сумі 749,37 грн.; 2) з [PERSON] суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1 088,34 грн., 3 % річних в сумі 393,20 грн.; 3) з [PERSON] суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 560,89 грн., 3 % річних в сумі 168,08 грн.. Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення вказаних сум у заявленому розмірі, враховуючи при цьому дольові частки співвласників та відомостей щодо неповнолітніх, при цьому відповідачами не спростовані заявлені до стягнення суми. Суд зауважує про відсутність підстав для застосування п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору лише в тому випадку, якщо предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову та за умови, що між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Вказана позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 20.09.2021 року у справі № 638/3792/20. Станом на час пред`явлення позову у відповідачів був борг за спожиті послуги теплопостачання, в тому числі 31 689,01 грн. за період з 01.10.2018 року по 01.07.2021 року, який заявлений позивачем до стягнення та сплачений відповідачем [PERSON] 18.10.2021 року, тобто вже після відкриття провадження у справі. Крім того, між сторонами у зв`язку з цим залишились неврегульовані питання, що стосуються стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, які нараховані внаслідок несвоєчасної оплати заборгованості за надані послуги. Наведені вимоги позову відповідають положенням ст. 625 ЦК України. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи визначений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства та визначення позивачем у справі конкретних відповідачів (споживачів), які є власниками житла, оцінивши наявні у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення даного позову повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 270 грн., тобто по 1/3 частині з кожного відповідача.

Outcome: approved