Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Тальнівського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 31.08.2005 року відділом РАЦС Подільського РУЮ в м.Києві, актовий запис за № 711 та змінити їй прізвище на дошлюбне - [PERSON] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що 31.08.2005 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання між сторонами виникали спори у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Продовження шлюбних стосунків суперечить інтересам позивача, а тому подальше продовження шлюбних стосунків та збереження сім`ї неможливі. У зв`язку із зазначеними обставинами позивач на примирення не згідна та бажає розірвати шлюб та змінити прізвище на дошлюбне. Відповідач до початку судового засідання на адресу Тальнівського районного суду Черкаської області подав письмову заяву, яка містила заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження і вимогу про призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження, а також подав клопотання про надання сторонам строку на примирення. Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 04.01.2022 року заяву відповідача [PERSON] про заперечення проти розгляду цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження залишено без задоволення та клопотання про надання строку для примирення залишено без задоволення. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Тальнівського районного суду Черкаської області (суддя Дьяченко Д.О.) від 03.12.2021 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 04.01.2022 року заяву відповідача [PERSON] про заперечення проти розгляду цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження залишено без задоволення та клопотання про надання строку для примирення залишено без задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31.08.2005 року у відділі РАЦС Подільського РУЮ в м. Києві, актовий запис за № 711, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.10.2007 року. Позивач на примирення категорично не згідна, посилаючись на те, що неодноразово страждала від домашнього насильства з боку відповідача та вимушена була проживати в тимчасовому притулку. Згідно довідки Центру у справах сім`ї та жінок Деснянського району м. Києва №01-16/18 від 07.12.2021 року [PERSON] зверталась до Центру у справах сім`ї та жінок Деснянського району м. Києва по допомогу з приводу домашнього насильства та 06.07.2021 р. була поселена в Притулок для жінок, які постраждали від домашнього насильства для тимчасового проживання. Подальше спільне життя та збереження сім`ї не можливе. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.ч.2,3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до норм ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Однак суд зазначає, що вимоги позивача в частині зміни її прізвища задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до положень ч.1 ст. 295 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та (або) власне ім`я. Згідно ч.7 даної статті порядок розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи встановлюється Кабінетом Міністрів України. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим в позовній заяві не міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача. Відтак, витрати з останнього не стягуються. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 24, 56, 105, 110-113, ч.2ст. 114 СК України,

Outcome: partial