Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

20 липня 2021 року Комунальне некомерційне підприємство «Люботинська міська лікарня» Люботинської міської ради Харківської області, від імені якого діє адвокат Настенко Марина Олексіївна, звернулося до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок порушення трудових обов`язків, відповідно до якої просило суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду (збитки), завдану внаслідок порушення трудових обов`язків під час роботи на підприємстві у розмірі 1\~127, 96 гривень та судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до Наказу № 136-к від 11.07.2011 відповідач була прийнята до штату працівників підприємства, а Наказом №241 -к від 28.12.2020 була звільнена з посади лікаря-терапевта 1 категорії 12 т.р. терапевтичного відділення КНП «Люботинська міська лікарня» ЛМР ХО за угодою сторін. При зайнятті даної посади на відповідача покладався обов`язок належним чином виконувати трудові обов`язки, дотримуватись положень Конституції України, законів України, підзаконних актів, а обов`язково положень спеціального законодавства у сфері охорони здоров`я. Так, з 22.03.2021 по 24.03.2021 головними спеціалістами відділу перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області було проведено планову перевірку обґрунтованості видачі листків непрацездатності лікарями Комунального некомерційного підприємства «Люботинська міська лікарня» ЛМР ХО. За результатами перевірки встановлено, що лікарями КНП «Люботинська міська лікарня» ЛМР ХО при виконанні своїх трудових обов`язків допущено порушення вимог пунктів 1.7, 2.2. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 № 455 та пунктів 5.1.4, 5.1.5 Положення про експертизу тимчасової непрацездатності щодо обґрунтованості видачі та продовження 14 листків непрацездатності. Вказані недоліки стали можливими внаслідок порушення законодавства України та трудових обов`язків, у зв`язку з чим завдано шкоду управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на суму 6 514, 38 гривень. Порушення вимог законодавства щодо обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності підтверджено Довідкою про результати перевірки обґрунтованості видачі (продовження) \~ \~ \~ \~листків \~ \~ \~ \~непрацездатності \~ \~ \~ \~лікарями КНП «Люботинська міська лікарня» ЛМР ХО. На виконання вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України №05-15-11153 від 30.03.2021 та Довідки про результати перевірки обґрунтованості видачі (продовження) листків непрацездатності лікарями КНП «Люботинська міська лікарня» ЛМР ХО, позивачем було сплачено суму завданих збитків у розмірі 6 514, 38 гривень та вжито заходів із перевірки та аналізу недоліків у ведені медичної документації по листкам непрацездатності, кошти за якими підлягають відшкодуванню. На виконання наказу КНП «Люботинська міська лікарня» ЛМР ХО № 165 від 07.04.2021 та Розпорядження № 3 від 09.04.2021 було створено комісію з перевірки ведення медичної документації, за результатом перевірки якої встановлено, що під час виконання своїх трудових обов`язків було допущено порушення вимог законодавства та трудових обов`язків щодо порядку видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, та внаслідок чого завдано матеріальну шкоду (збитки) КНП «Люботинська міська лікарня» ЛМР ХО у розмірі 6 514, 38 гривень, з яких, зокрема, і [PERSON] - лікар - терапевт (на час проведення перевірки комісією не працює у закладі) - сума збитків 1\~127, 96 гривень. Результати перевірки медичної документації були оформлені Актом аналізу недоліків щодо ведення медичної документації від 19.04.2021. Враховуючи, що на момент здійснення перевірки Відповідач вже не займає вказану посаду на підприємстві позивача, та взагалі не є працівником позивача, що унеможливлює утримати завдану суму шкоди із заробітної плати, останнім було вжито заходів досудового врегулювання спору, а саме 23.04.2021 було направлено до відповідача досудову-вимогу претензію № 1 про сплату матеріальної шкоди, завданої внаслідок порушення трудових обов`язків у розмірі 1 127, 96 гривень. 14.05.2021 вказана вимога була повернута на адресу позивача, у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення. Таким чином, позивачу у досудовому порядку стягнути завдані збитки внаслідок неналежного виконання трудових обов`язків відповідачем не вдалось можливим, у зв`язку із чим останній вимушений звернутись до суду із даним позовом адже вказані збитки завдані позивачу і як роботодавцю, і як комунальним підприємству, що фінансується за рахунок бюджетних коштів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Комунального некомерційного підприємства «Люботинська міська лікарня» Люботинської міської ради Харківської області до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок порушення трудових обов`язків. Призначено судове засідання. Представник позивача Козирб І.І., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у рішенні вище, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і позивач по справі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні було встановлено, що 28 грудня 2020 року [PERSON] звільнено з посади лікаря терапевта 1 категорії 12 т.р. терапевтичного відділення, за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується наказом головного лікаря КНП «Люботинська міська лікарня» ЛМР ХО О. Кандаурової. (а.с. 5) На підставі листа від 30.03.2021 № 05-15-1153, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, просило головного лікаря КНП «Люботинська міська лікарня» ЛМР ХО [PERSON] відшкодувати завдані збитки в розмірі 6\~514, 38 гривень, шляхом перерахування коштів на рахунок управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області та вжити заходи реагування. (а.с. 10-11) На підтвердження вимоги викладеної у вищевказаному листі, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області надало таблицю з розрахунком заборгованості та довідку про результати перевірки обґрунтованості видачі (продовження) листків непрацездатності лікарями Комунального некомерційного підприємства «Люботинська міська лікарня» Люботинської міської ради Харківської області від 24.03.2021. (а.с. 12-24) Згідно наказу головного лікаря КНП «Люботинська міська лікарня» ЛМР ХО Кандаурової О.В. № 165 від 07.04.2021, про результати перевірки Виконавчою дирекцією ПОВЛ УВД ФСС в ХО стану експертизи тимчасової непрацездатності в КНП «Люботинська міська лікарня», серед іншого, забезпечено постійний контроль за постановкою експертизи тимчасової непрацездатності, дотриманням вимог наказів МОЗ України та постанов правління Фонду, взято на контроль видачу листків непрацездатності лікарями, у яких велика кількість виданих листків непрацездатності з порушеннями. (а.с. 27-28) 09 квітня 2021 року було створено комісію з перевірки ведення медичної документації у КНП «Люботинська міська лікарня» ЛМР ХО, що підтверджується розпорядженням головного лікаря № 3. (а.с. 29-30) Згідно платіжного доручення № 2012 від 12.04.2021, КНП «Люботинська міська лікарня» ЛМР ХО дійсно сплатило Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області заборгованість у розмірі 6\~514, 38 гривень. (а.с. 33) Актом аналізу недоліків щодо ведення медичної документації від 19.04.2021 встановлено, що за результатами перевірки комісії було встановлено, що лікарями КНП «Люботинська міська лікарня» ЛМР ХО під час виконання своїх трудових обов`язків було допущено порушення вимог законодавства та трудових обов`язків щодо порядку видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, та внаслідок чого завдано матеріальну шкоду (збитки) КНП «Люботинська міська лікарня» ЛМР ХО у розмірі 6\~514, 38 гривень, зокрема [PERSON] лікарем терапевтом (на час проведення перевірки комісією не працює у закладі) сума збитків 1\~127, 96 гривень. (а.с. 31-32) 23 квітня 2021 року позивачем на адресу відповідача було направлено досудову вимогу-претензію № 1 про сплату матеріальної шкоди, завданої внаслідок порушення трудових обов`язків у розмірі 1\~127, 96 гривень. (а.с. 6-7) 14 травня 2021 року досудова вимога-претензія була повернута на адресу позивача за закінченням терміну зберігання. (а.с. 9) Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», прийнятим відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначаються правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачені основні завдання Фонду соціального страхування України та його робочих органів, одними із яких є здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності. Положення статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» узгоджуються із пунктом 8.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 № 455, яким передбачено, що контроль за виконанням цієї Інструкції закладами охорони здоров`я усіх відомств здійснюють у межах своєї компетенції Міністерство охорони здоров`я України, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, правонаступником якого є Фонд соціального страхування України, профспілки та їх об`єднання. Згідно п. 8.3. Інструкції про Порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, лікарі несуть відповідальність згідно з законодавством України. Відповідно до статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом. Частиною 2 статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання та травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач вважає, що внаслідок допущених відповідачем порушень, допомога по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду виплачена на підставі листків непрацездатності, що видані не у встановленому порядку, у зв`язку з чим Фонду завдано майнової шкоди, яка відшкодована позивачем. Відповідальність за завдану майнову шкоду передбачена статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, згідно положень ст. 130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 132 Кодексу законів про працю України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку Відповідно до вимог ч. 1 ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Частиною 2 статті 136 КЗпП України передбачено, що у решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз`яснено, що виходячи з вимог статті 15 ЦПК України суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130,135-3,137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; який майновий стан працівника. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Згідно п.\~4\~ч.\~1\~ст.\~233\~КЗпП України\~безпосередньо в\~районних,\~районних у\~місті,\~міських чи\~міськрайонних судах\~розглядаються трудові\~спори за\~заявою власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації. Частиною 3 статті 233 КЗпП України передбачено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Як встановлено судом, позивач звернувся до суду 20 липня 2021 року, довідка про результати перевірки обґрунтованості видачі (продовження) листків непрацездатності лікарями Комунального некомерційного підприємства «Люботинська міська лікарня» Люботинської міської ради Харківської області складена 24.03.2021, тобто строк на звернення до суду позивачем не порушено. Згідно ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Наданими позивачем документами підтверджується факт допущення відповідачем порушення вимог законодавства та трудових обов`язків, а останньою в свою чергу жодних доказів на спростування позиції позивача не надано. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, позовна заява Комунального некомерційного підприємства «Люботинська міська лікарня» Люботинської міської ради Харківської області до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок порушення трудових обов`язків задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.ч. 1 та 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. В свою чергу, матеріали справи містять відомості лише щодо сплати позивачем судового збору у розмірі 2\~270, 00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 329 від 06.07.2021. (а.с. 1) Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved