Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

27.07.2020 [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою в якій просить стягнути за рахунок державного бюджету на її користь в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди в сумі 840800 грн. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] вказує, що постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 17.12.2021 дії відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області визнані протиправними та зобов`язано здійснити виплати за період 01.04.2014 по 02.08.2014 підвищення до пенсії у розмірі 30% від розміру мінімальної пенсії за віком відповідно до ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей - війни» та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На момент звернення до суду відповідачем рішення суду від 17.12.2014 не виконано. Вважає, що протиправними діями відповідача її здоров`ю спричинено значну шкоду, тому що весь період намагання поновити її порушені права, її життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Незаконні дії відповідача завдали їй моральної шкоди, що проявилось в переживаннях пов`язаних з невиконанням рішення суду та у передбачені законодавством строки вона не отримала належні їй кошти у зв`язку з чим вона була змушена витрачати час для вирішення питань пов`язаних із захистом своїх прав, що порушило її звичний спосіб життя, внаслідок протиправних дій відповідача вона переносить психологічний стрес, відчуває негативні емоції, моральні переживання та дискомфорт, втратила душевний спокій, порушився сон. Внаслідок протиправних дій відповідача вона зазнала моральних втрат, які призвели до позбавлення її можливостей реалізації звичок та бажань, які вона могла би реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв, звернень, скарг та позову, та прохати своїх представників відвідувати інстанції відповідача всіх рівнів, щоб добитися належного виконання постанови суду від 17.12.2014, тому просить стягнути за рахунок державного бюджету на її користь в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди бездіяльністю відповіача в сумі 840800 грн. 01.12.2020 представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. Вказує, що відповідно до протоколу №133544 від 19.02.2015 на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного суду від 17.12.2014 позивачці проведенено перерахунок пенсії за період з 01.01.2014 по 02.02.2015 шляхом зміни розміру надбавки та сформовано доплату за вказаний період на суму 1255,36 грн.. Виплату зазнчених коштів управлінням не здійснено у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України, оскільки рішення про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів виконується на підставі виконавчих документів виключно органами казначейської служби у порядку черговості надходження таких документів з попереднім інформуванням Міністерства фінансів України у межах відповідних бюджетних призначень, наданих асигнувань. Крім цього, ухвалою Тернівським районним судом м.Кривого Рога Дніпропетровської області від 02.20.2020 за результатами розгляду заяви [PERSON] , останній поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання по адміністративній справі по котрій було ухвалено рішення Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом від 17.12.2014. Також з матеріалів позовної заяви, позивачем взагалі не було зазначено, що саме являється фактором нанесення шкоди. В позовній заяві міститься низка законів та судових рішень, котрі не пов`язані жодним чином з винесеним рішенням з приводу якого звертається позивач. Між подіями не існує жодного причинно-наслідкового зв`язку, між подією та ступенем страждань позивача. Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт заподіяння [PERSON] моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи погіршення таких зв`язків. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надали заяву про розгляд спрви у їх відсутності. про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача Державної казначейської служби України не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні на 12-00 год. 09.10.2020, за правилами загального провадження та звільнено [PERSON] від сплати судового збору за вказаним позовом. 09.10.2020 відкладено розгляді справи до 12-00 год. 13.11.2020, у зв`язку із неявкою відповідача про якого відсутні відомості про належне повідомлення. 13.11.2020 справу знято з розгляду до 12-00 год. 05.01.2021, у зв`язку із неявкою відповідача про якого відсутні відомості про належне повідомлення. 05.01.2021 відкладено розгляді справи до 12-00 год. 19.02.2021, за клопотанням представника відповідача. Ухвалою суду від 19.02.2021 залучено Державну казначейську служба України у якості співвідповідача по вказаній справі, та відкладено розгляд справи на 12:00 год. 02.04.2021. 02.04.2021 відкладено до 09.00 25.05.201 у зв`язку з несвоєчасним повідомленям. Ухвалою суду від 25.05.2021 замінено відповідача у справі Управління пенсійного фонду України в Тернівському районі м.Кривого Рогу на Головне Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Ухвалою суду від 25.05.2021 справу призначено до розгляду у судовому засіданні по суті на 12.00 год. 15.07.2021. 15.07.2021 відкладено розгляді справи до 12-00 год. 17.08.2021, за клопотанням представника відповідача. 17.08.2021 відкладено розгляді справи до 10-00 год. 17.09.2021, за клопотанням представника відповідача. 17.09.2021 відкладено розгляді справи до 12-00 год. 11.11.2021, за відсутності належного повідомлення відповідача - 2. 11.11.2021 відкладено розгляд справи на 18.01.2022 о 11.00 у зв`язку із неявкою усіх сторін по справі. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року у справі №215/3481/14 - а, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Постанову Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 15 липня 2014 року у справі №215/3481/14 - скасовано та прийнято нову постанову. Позовні вимоги [PERSON] , задоволено частково. Визнано дії Управлінння Пенсійного фонду України в Тернівському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо не нарахування та невиплати на користь [PERSON] підвищення до пенсіїї у розмірі 30% від розміру мінімальної пенсії за віком, як дитині війни з 01 січня 2014 рокку по 02 серпня 2014 року, з урахуванням виплачених сум - протиправними. Зобов`язано Управлінння Пенсійного фонду України в Тернівському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської здійснити перерахунок та виплатити на користь [PERSON] підвищення до пенсії у розмірі 30% від розміру мінімальної пенсії за віком, згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей - війни» та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Тобто, ч.1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме: особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Фактично підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 1174 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки зaподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Разом з тим, згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 вказаної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (пункт 9 вказаної Постанови). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (Постанова ВС від 13.05.2020 у справі №638/8636/17-ц). Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (Постанова ВП ВС від 08.04.2020 у справі №180/1560/16-а). Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року у справі №215/3481/14 - а, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Постанову Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 15 липня 2014 року у справі №215/3481/14 - скасовано та прийнято нову постанову. Позовні вимоги [PERSON] , задоволено частково. Визнано дії Управлінння Пенсійного фонду України в Тернівському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо не нарахування та невиплати на користь [PERSON] підвищення до пенсіїї у розмірі 30% від розміру мінімальної пенсії за віком, як дитині війни з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, з урахуванням виплачених сум - протиправними. Зобов`язано Управлінння Пенсійного фонду України в Тернівському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської здійснити перерахунок та виплатити на користь [PERSON] підвищення до пенсії у розмірі 30% від розміру мінімальної пенсії за віком, згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей - війни» та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно довідки, наданої відповідачем на підтвердження виконання рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року, [PERSON] було здійснено перерахунок до пенсії з урахуванням положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей - війни» та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлені гаранті держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів у відповідності до закону України «Про виконавче провадженнія». Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.09.202 позивачки [PERSON] поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання на підставі рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року, що свідчить про обізнаність позивачки про механізм виконання рішення суду, та яка до відповідача, після ухвалення зазначего рішення з цього приводу не зверталася. Вказана обставина свідчить про відсутність з боку відповідача протиправного діяння у тривалому виконанні рішення суду, тому як позивач належних та допустимих доказів спричинення їй моральної шкоди, внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, також причинно-наслідкового зв`язку між, як вважає позивач, завданою їй моральної шкоди та допущеної з боку відповідача бездіяльністю, яка це спричинила, суду не надала. Крім того, позивачем не зазначено у чому саме полягає моральна шкода, а також не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Крім того, враховуючи аналіз викладених норм права, також не надання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заподіяної їй шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача, що на підставі статті 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком, суд вважає необхідним в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі ст.56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1174, 1173 ЦК України,

Outcome: dismissed