Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

28 вересня 2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач вказував, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 07 лютого 2014 року відповідачка отримала кредит у розмірі 4248 грн. 45 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ "ПриватБанк" Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил додаються до позовної заяви (з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами АТ КБ "ПриватБанк" можна ознайомитись на сайті http://privatbank.ua/rules). АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи невиконаних зобов`язань перед банком. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 10 серпня 2020 року має заборгованість - 15412 грн. 38 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3288 грн. 61 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 3321 грн. 39 коп; пені в сумі 8299 грн. 79 коп.; штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди в сумі 502 грн.-59 коп.. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму коштів, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві не заперечував проти розгляду справи у його відсутності та ухвалення заочного рішення Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за останньою відомою адресою місця проживання [PERSON] зареєстрованому у встановленому законом порядку, що підтверджено відповіддю на запит суду, направлений у порядку ст. 187 ЦПК України. Однак [PERSON] , будучи повідомленою у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 12 січня 2021 року у справі відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 19 січня 2022 року розгляд справи вирішено розглядати з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. Згідно із п. 2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт банк надає позичальнику кредит у розмірі 4248 грн. 45 коп.(терміном на 24 місяця з 17 лютого 2014 року по 29 лютого 2016 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 212 грн. 59 коп. для погашення заборгованості за кредитом, що складається із з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших розходів у відповідності з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 29 лютого 2016 року. Згідно із п. 2.2. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день по зобов`язанням термін яких не настав, сторони погодили, що термін повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 502 грн. 59 коп.. Згідно із п. 2.7. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт датою укладення кредитного договору є дата підписання даного генеральної угоди. Згідно із п. 2.9. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт процентна ставка за кредитом може змінюватися залежно від змін облікової ставки НБУ або в інших випадках, відповідно до умов і правил. Позичальник дає згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації про його кредитної історії. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 07 лютого 2014 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] ,ка відповідач має перед позивачем заборгованість за кредитним договором, яка станом на 10 серпня 2020 року має заборгованість в сумі 15412 грн. 38 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3288 грн. 61 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 3321 грн. 39 коп; пені в сумі 8299 грн. 79 коп; штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди в сумі 502 грн.-59 коп.; Згідно із інформацією про зміну кредитного ліміту, 07 лютого 2014 року кредитний ліміт становив 4248 грн. 45 коп.; 06 квітня та 07 квітня 2020 року кредитний ліміт становить 00 грн. 00 коп.. Відповідно до довідки відповідачці були надані кредитні картки зі строком дії: [NUMBER] із 07 лютого 2014 року по 31 жовтня 2017 року, [NUMBER] із 04 листопада 2015 року по 30 червня 2018 року. Судом також оглянута представлена на виконання ухвали суду виписка за договором б/н станом на 30 квітня 2020 року, за якою видно, що 07 лютого 2014 року шляхом переказу на картку та встановлена заборгованість в сумі 4248 грн. 45 коп., яка має позначку «-». Як видно, за вказаною випискою здійснені операції лише по нарахуванню відсотків на минусову суму та штрафів. Аналіз представленої виписки по рахунку по договору про реструктуризацію боргу дозволяє дійти висновку про те, що сума коштів, обумовлена вказаним договором, була переведена на рахунок у виді кредиторської заборгованості у віртуальному вигляді, що дозволяє суду дійти висновку про те, що вказаний рахунок був відкритий з метою повернення коштів, і відповідачка не мала реальної можливості користуватися цією сумою коштів, а лише повинна була сплачувати кошти в погашення заборгованості по кредиту. Як видно із виписки 28 лютого 2014 року відбулося списання відсотків за користування кредитом в сумі 44 грн. 60 коп., після чого 24 березня 2014 року відповідачка поповнила рахунок 213 грн. 00 коп. Після сплати вказаних коштів залишилася заборгованість по кредиту в сумі 4080 грн. 05 коп. 31 березня 2014 року відбулося списання процентів за користування кредитом в сумі 65 грн. 27 коп., після чого 22 квітня 2014 року відповідачка поповнила рахунок на 215 грн. 00 коп. Після чого борг по тілу кредиту становив в сумі 3930 грн. 32 коп.. 30 квітня 2014 року відбулося списання процентів за користування кредитом в сумі 60 грн. 60 коп., після чого 26 травня 2014 року відбулося перерахування коштів з рахунку на рахунок на суму 212 грн. 59 коп. Після чого борг по тілу кредиту становив в сумі 3778 грн. 33 коп.. В період з 30 травня по 31 липня 2014 року відбулося списання процентів за користування кредитом на загальну суму 175 грн. 77 коп., після чого 19 серпня 2014 року відповідачка поповнила рахунок на 650 грн. 00 коп. Після чого борг по тілу кредиту становив в сумі 3304 грн. 10 коп.. В період з 28 листопада 2014 року по 30 квітня 2015 року відбулося списання процентів за користування кредитом та за прострочення кредиту на загальну суму 265 грн. 10 коп., в період з 29 травня 2015 року по 29 лютого 2016 року(строк виконання угоди про реструктуризацію боргу за умовами угоди) відбулося списання процентів за користування кредитом на суму 227 грн. 52 коп. та за прострочення кредиту на суму 306 грн. 52 коп., на загальну суму 534 грн. 04 коп.. 03 листопада 2015 року відбулося автоматичне погашення заборгованості по кредиту на 250 грн. 31 коп. Після чого, відповідачка заборгованість по кредиту не погашала, отже позивачем нараховувалися відсотки та штраф до 30 квітня 2020 року. Судом досліджені Умови і правила надання банківськх послуг, де міститься посилання на сторінку на сайті та підпис уповноваженої особи банку під ними; Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна, GOLD», не підписані позичальницею; Копія паспорту відповідачки, де зазначено місце реєстрації відповідачки [ADDRESS] ; Документи, що посвідчують діяльність банку; Виписка по рахунку відповідача. Відповідно до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що боржниця [PERSON] належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії позичальника є неправомірними, у зв`язку із чим, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, виходячи з представлених суду доказів. З огляду на черговість оплати коштів по кредитному договору, станом на 10 серпня 2020 року( дата визначення заборгованості за позовною заявою), відповідачка мала: заборгованість по тілу кредиту в сумі 3304 грн. 10 коп.(4248 грн. 45 коп.(кредитні кошти, визначені відповідачці до сплати відповідно до угоди про реструктуризацію боргу) за відрахуванням коштів, сплачених відповідачкою в рахунок погашення заборгованості по кредиту по угоді про реструктуризацію боргу) заборгованість за процентами за користування кредитними коштами за період з 30 квітня 2015 року по 29 лютого 2016 року (строк виконання угоди про реструктуризацію боргу за умовами угоди) відбулося списання процентів за користування кредитом на суму 227 грн. 52 коп. та за прострочення кредиту на суму 321 грн. 31 коп., на загальну суму 548 грн. 83 коп.. Сума процентів розрахована в відрахуванням автоматичного погашення заборгованості в сумі 250 грн. 32 коп. від 03 листопада 2015 року. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки, узгоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18 (444/9519/12) У ст. 1050 ЦК передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи, що строк виконання договору відповідно до умов генеральної угоди є 29 лютого 2016 року, суд вважає, що у цій справі кредитор має право на отримання процентів, нарахування яких обмежено саме цим строком. Щодо гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК, то суд зазначає, що позивачем такої вимоги суду не заявлено, а суд самостійно не може вийти за межі позовних вимог. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про те, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню заборгованість по тілу кредиту в сумі 3304 грн. 10 коп., заборгованість за процентами за користування кредитними коштами за період з 30 квітня 2015 року по 29 лютого 2016 року (строк виконання угоди про реструктуризацію боргу за умовами угоди) на загальну суму 548 грн. 83 коп.. Розв`язуючи спір в частині стягнення пені та штрафів, суд виходить з таких вимог чинного на момент нарахування законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і сплата неустойки. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. За змістом ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Положення частин першої і другої цієї статті не поширюються на нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики: укладеними з громадянами України, місцем проживання яких є територія проведення антитерористичної операції, крім населених пунктів згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, якщо такі договори укладені після 1 травня 2021 року або до яких після 1 травня 2021 року за погодженням сторін вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р,м. Слов`янськ Донецької області визначено як населений пункт, в якому проводилась антитерористична операція. Суд також зазначає, що виходячи з аналізу норм ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за якими банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції, слід дійти висновку, що у випадку нарахування пені та/або штрафів у період проведення АТО, вони повинні бути скасовані. При цьому, розпорядження КМУ про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року, лише чітко визначає коло осіб, на яких розповсюджується дія норм ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», і у сенсі ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», не є початком відліку часу з якого розповсюджується заборона на нарахування пені та штрафів. Як встановлено у судовому засіданні, зареєстрованим місцем проживання відповідача по справі [PERSON] є с. Андріївка, Слов`янського району, Донецької області, тобто населений пункт який згідно із розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р, віднесений до населених пунктів де проводилася антитерористична операція. З врахуванням встановлених обставин та відповідних їм норм чинного законодавства, за спірними правовідносинами встановлений мораторій на стягнення пені та штрафів. З огляду на викладене, з урахуванням періоду нарахування заборгованості, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення пені в сумі - 8299 грн. 79 коп., штрафу у розмірі 502 грн. 59 коп. - задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із роз`ясненнями п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17 жовтня 2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Позивачем при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп.. Так позивач при зверненні до суду просив стягнути з відповідачки 15412 грн. 38 коп., з яких судом задоволено вимоги про стягнення коштів на загальну суму 3852 грн. 93 коп., що становить 25 % від вимог позивача. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 524 грн. 50 коп., що становить 25 % від суми 2102 грн. 00 коп.. На підставі наведеного,

Outcome: partial