Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

28 серпня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, державний виконавець Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сіміохіна Яна Валеріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що 23 вересня 2014 року між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено кредитний договір № 966613793, за умовами якого позивачу надано грошові кошти в розмірі 25500,00 грн. із кінцевим строком повернення до 23 вересня 2018 року. Кредит позивачем був виплачений у строки та відповідно до умов договору. У липні 2021 року позивач дізнався, що 16.07.2021 року постановою державного виконавця Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 66096866 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. № 4217 від 23.01.2020 року про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 46460,08 грн., з яких: 1950,63 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13999,15 грн. заборгованість за несплаченими процентами та комісією; 12750,00 грн. заборгованість за нарахованою пенею; 150,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Також позивачу стало відомо, що 23.01.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4127, про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 966613793від 23.09.2014 року на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20.01.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 20170714від 14.07.2017 року. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів, а тому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4217 від 23.01.2020 року, вчинений приватним нотаріусом\~Київського міського нотаріального округу Гуревичем О.М. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 46460,08 грн. Ухвалою суду від 01.09.2021 року заяву позивача про забезпечення позову було повернуто заявнику. Ухвалою суду від 01.09.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 08.09.2021 року недоліки, які зазначені в ухвалі суду від 01.09.2021 року, позивачем були усунені та ухвалою суду від 13.09.2021 року в даній справі відкрито провадження з розглядом справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 13.09.2021 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення за спірним виконавчим написом. Ухвалою суду від 11.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, 19 січня 2022 року на адресу суду представник позивача надала клопотання про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. В судове засідання представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не з`явився, 08 жовтня 2021 року до суду від представника відповідача\~надійшла заява про визнання позовних вимог. В даній заяві, окрім іншого, прохає стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами», у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50% судового збору сплачено позивачем, а іншу частину судового збору повернути позивачу з державного бюджету. Третя особа\~приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, судовою повісткою з повідомленням, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надавав. Третя особа\~державний виконавець Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сіміохіна Я.В. в судове засідання не з`явилася, 18 січня 2022 року на адресу суду третя особа надала клопотання про розгляд справи без її участі, при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду. Згідно до вимог ч.1 ст. 223 ЦПК\~України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки відповідач не\~повідомив про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, у суду наявні відомості про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце цього засідання, то причини для відкладення розгляду справи, які зазначені в ч.2 ст.223 ЦПК України, відсутні. Тому суд вважає, що справу можливо розглянути в даному судовому засіданні. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до\~статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі\~у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для одержання виконавчого напису подаються а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Судом встановлено, що 23 вересня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено кредитний договір № 966613793, за умовами якого позивачу надано грошові кошти в розмірі 25500,00 грн. із кінцевим строком повернення до 23 вересня 2018 року. 23.01.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4127, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 966613793 від 23.09.2014 року на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20.01.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 20170714 від 14.07.2017 року у розмірі 46460,08 грн., з яких: 1950,63 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13999,15 грн. заборгованість за несплаченими процентами та комісією; 12750,00 грн. заборгованість за нарахованою пенею; 150,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. У липні 2021 року [PERSON] дізнався, що 16.07.2021 року постановою державного виконавця Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 66096866 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. № 4217 від 23.01.2020 року про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 46460,08 грн., з яких: 1950,63 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13999,15 грн. заборгованість за несплаченими процентами та комісією; 12750,00 грн. заборгованість за нарахованою пенею; 150,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16, 18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи вбачається, що приватний нотаріус не впевнився у відсутності заперечень боржника щодо заборгованості. Суд також бере до уваги відсутність доказів того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від кредитора первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового або повного погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувсяь до суду після стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечуючи існування боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. За викладених обставин, у приватного нотаріуса не було правових підстав для посвідчення оскаржуваного позивачем виконавчого напису, оскільки надані відповідачем документи не підтверджують безспірність заявленої до стягнення суми боргу. Згідно правової позиції, висловленої у постанові КЦС ВС від 23 січня 2018 року у справі№310/9293/15-ц, правового висновку в постанові ВСУ від 05.07.2017 р.№6-887/цс 17 у разі встановлення судом фактичних обставин, що спростовують безспірність заборгованості, порушення вимог закону про порядок видачі виконавчого напису, підлягає захисту право боржника, що дає підстави задовольнити вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. Вирішуючи питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд виходить з наступного. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами\~ст. 141 ЦПК України. Відповідно до норм\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною 1\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. (за подачу позовної заяви) та 454 грн. (за подачу заяви про забезпечення позову), який у\~зв`язку з задоволенням позовних вимог підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. Відтак, у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивача та визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, половина сплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню з відповідача, решта поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved