Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Іршавського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що стверджує витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] , який являється його сином, зареєстрований у вказаному житловому будинку, однак, більше 23 років у такому не проживає, не сплачує комунальні платежі. Місце перебування відповідача йому не відомо. Посилаючись на приписи ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України просить суд визнати [PERSON] , [INFO] такими, що втратив право користування житловим будинком за адресою [ADDRESS] . Відзив на позов відповідачем [PERSON] не подавався. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надіслав суду заяву у якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомляв, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Також відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на веб-сайті суду. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 153369849 від 22.01.2019 житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Довжанської сільської ради № 548 від 30.09.2021 відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з 1998 року за вказаною адресою не проживає (а.с.8). Відповідно до змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до положень ст. ст. 379, 380, 381 ЦК України об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба. Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в спірному житлі, однак там не проживає, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Довжанської сільської ради № 548 від 30.09.2021. Відповідач, будучи зареєстрованим у будинку позивача до тепер, порушує його права та законні інтереси, як власника, зокрема, і на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] підлягає до задоволення.

Outcome: approved