Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

25 січня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТС-ГРУПП» (далі - ТОВ «СТС-ГРУПП»), яка 20 квітня 2021 року була уточнена, про скасування наказу директора ТОВ «СТС-ГРУПП» №1241-К «Про припинення трудового договору (контракту)» від 05.01.2020, як незаконного, та поновлення на роботі на посаді фахівця з методів розширення ринку збуту «ТОВ «СТС-ГРУПП». В обґрунтування позову зазначено, що позивач працювала у ТОВ «СТС-ГРУПП» на посаді фахівця з методів розширення ринку збуту з 16 січня 2020 року, свою роботу виконувала в місті Шостка. 05 листопада 2020 року на підставі наказу директора ТОВ «СТС-ГРУПП» №1241-К її було звільнено з посади фахівця з методів розширення ринку збуту (маркетолога) за скороченням штату (п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України)). За весь період трудової діяльності сумлінно виконувала свої посадові обов`язки та жодного разу не порушувала трудової дисципліни, не притягалась до дисциплінарної відповідальності, жодних нарікань до роботи не було. Всі працівники ТОВ «СТС-ГРУПП» є учасниками групи в програмі «Viber» де отримують завдання по роботі. При вході до вказаної програми, позивач виявила, що її видалено з її учасників, наче з причини скорочення посади фахівця з методів розширення ринку збуту. Після цього позивач неодноразово телефонувала, особисто приїжджала до регіональних представників відповідача, зверталася з письмовою заявою до керівництва ТОВ «СТС- ГРУПП» з проханнями роз`яснити ситуацію, яка склалася, наголошувала на бажанні працювати, сумлінно виконувати свою роботу, зазначала, що має на утриманні малолітню дитину. Проте у відповідь отримувала лише відговори, перекладання відповідальності працівників один на одного, жодної відповіді по суті, жодних належних чином оформлених документів, що свідчить про особисте неприязне відношення та упереджене ставлення керівника. 28 грудня 2020 року отримала конверт, відправником в якому зазначено ТОВ «СТС-ГРУПП» м. Київ. При відкритті вищевказаного конверту виявила Наказ №28/08/2020 від 28.08.2020 «Про скорочення штату працівників», Додаток №1 до наказу ТОВ «СТС-ГРУПП» №28/08/2020 від 28.08.2020, Наказ № 1241-К «Про припинення трудового договору (контракту)», лист, схожий на розрахункову відомість, трудову книжку з записами про звільнення відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України від 05.11.2020. З даними документами офіційно під підпис раніше (чим отримала по пошті) позивач ознайомлена не була, своєї згоди на пересилання оригіналу трудової книжки поштою не надавала. Позивач вважає, що вказане звільнення проведено з порушенням норм трудового законодавства України з недотриманням порядку та підстав звільнення, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду для поновлення своїх трудових прав, гарантії яких закраплені у Конституції України та інших спеціальних законодавчих актів. 05 травня 2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 05 травня 2021 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за його місцезнаходженням, яке було отримано відповідачем 22.06.2021. (а.с.37) 07 липня 2021 року від представника відповідача - адвоката АО «Правова та економічна безпека» Скок В.С. надійшла заява, в якій просить продовжити встановлений ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05.01.2021 процесуальний строк на подання ТОВ «СТС-ГРУПП» відзиву на позовну заяву.(а.с.38) 08 липня 2021 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Скок В.С. про продовження процесуальних строків на подання відзиву у вищевказаній справі було відмовлено.(а.с.49) Відповідачем ТОВ «СТС-ГРУПП» вищевказана ухвала суду була отримана 05.08.2021, і у визначений законодавством строк оскаржена не була.(а.с.52) Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із заяви від 26 серпня 2020 року вбачається, що [PERSON] звернулася до директора ТОВ «СТС-ГРУПП» Мельника С.О. в м. Київ, із проханням розібратися у питанні щодо скорочення її посади, оскільки територіальний менеджер ТМ Біола не надає чітких пояснень щодо зазначеного питання. Документи про скорочення її посади їй особисто передані не були. (а.с.15) Згідно із Наказом №28/08/2020 ТОВ «СТС-ГРУПП» від 28 серпня 2020 року «Про скорочення штату працівників» наказано скоротити з 31.10.2020 одну штатну одиницю - фахівця з методів розширення ринку збуту (територія м. Шостка). З додатку №1 до цього Наказу вбачається, що виключено із штату посаду - фахівець з методів розширення ринку збуту. (а.с. 18, 19) Як вбачається із наказу №1241-К «Про припинення трудового договору (контракту)» складеному 05 листопада 2020 року директором ТОВ «СТС-ГРУПП», [PERSON] звільнено з 05 листопада 2020 року, яка працювала на посаді фахівець з методів розширення ринку збуту (маркетолог), структурний підрозділ - Суми торговий відділ, на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України (Наказ №28/08/2020 від 28.08.2020). (а.с.20) Із фотокопії повідомлення про скорочення штату працівників, та наявності вакантних посад від 28 серпня 2020 року вбачається, що ТОВ «СТС-ГРУПП» повідомляє [PERSON] про скорочення її посади з 31.10.2020 та запропоновано посада - представника торгівельного. Підпис [PERSON] про ознайомлення її з вищевказаним повідомленням відсутня. (а.с.21) Згідно із копією трудової книжки, серія [NUMBER] , заповненої 10 травня 2014 року, [PERSON] з 16 січня 2020 року працювала на посаді фахівця з методів розширення ринку збуту. 05 листопада 2020 року наказом №1241-К її було звільнено у зв`язку з скороченням штату, (п.1 ст. 40 КЗпП). (а.с. 23, 24) Із свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 08 листопада 2016 року Шосткинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління ючтиції у Сумській області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] про що 08 листопада 2016 року цим Відділом складено відповідний актовий запис №501, і його батьками є батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с. 11) Із рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ухваленому 23 червня 2020 року у справі №589/767/20 вбачається, що розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , які його зареєстрували 18 вересня 2015 року у Шосткинському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №302. (а.с. 13, 14) Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. У частині першій статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Аналіз даної норми дає підстави дійти висновку про те, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, а саме: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених в цьому пункті цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України). Частиною 3 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Частиною 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. За правилами ст. 42 КЗпП при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право залишитися на роботі надається працівникам із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Вирішення питання щодо того, хто із працівників має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, - сфера компетенції роботодавця. Його завдання - переконливо довести у разі виникнення спору, за якими критеріями ним було надано перевагу тому чи іншому працівникові. Якщо очевидних переваг звільнений працівник не має, звільнення не може визнаватись незаконним. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком. Відповідно до пункту 19 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 №9 суди при розгляді трудових спорів, пов`язаних зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, з`ясовують наступне: чи дійсно мало місце скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано роботодавцем норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що роботодавець не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджували його за два місяці про наступне вивільнення. Із досліджених доказів вбачається, що відповідач за два місяці не попередив позивача під пидпис про скорочення штатної одиниці фахівця з методів розширення ринку збуту (маркетолог), а також не надано доказів (акт чи інше) про її відмову від підпису. Крім того, [PERSON] було запропоновано посаду представника торговельного, але стороною відповідача суду не надано доказів того, що за штатним розписом ТОВ «СТС-ГРУПП» це єдина вакантна посада, як на час попередження працівника про скорочення штатної одиниці фахівця з методів розширення ринку збуту (маркетолог), так і на час звільнення. Відповідно до статті 9 Конвенції №158 Міжнародної організації праці «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року», яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 04.02.1994, тягар доказування законності підстав звільнення працівника покладається на роботодавця. Аналогічної позиції дотримується і Верховний Суд, який у своїй постанові від 23 січня 2018 року №273/212/16ц вказав на те, що саме відповідач повинен довести той факт, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір та одночасно приймається рішення про виплату працівникові середнього заробітку за увесь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Крім цього, оскільки позивач в уточненій позовній заяві від 20.04.2021 не просила стягнути з відповідача середній заробіток за увесь час вимушеного прогулу, суд не приймає рішення, що стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини, суд дійшов до висновку, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог чинного законодавства, а тому Наказ №1241-К підлягає скасуванню, а позивач [PERSON] - поновленню на посаді фахівця з методів розширення ринку збуту (маркетолог) Суми торговий відділ ТОВ «СТС-ГРУПП», тобто позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №183210059 від 25.01.2021 вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок. (а.с.1) З врахуванням вищезазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок за позовну заяву про скасування наказу про звільнення. Крім того, позивачі при подачі позову за позовними вимогами про поновлення на роботі звільнені на підставі Закону України «Про судовий збір», а тому з відповідача підляє до стягнення судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок на користь держави за позовну вимогу про поновлення на роботі. На підставі наведеного,

Outcome: approved