Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. Шлюб між нею та відповідачем 21 лютого 1997 р. було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського району м. Києва, актовий запис № 98. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось, з липня 2017 р. сторони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Фактично сім`я припинила своє існування через втрату почуття любові та взаєморозуміння. Оскільки шлюб має формальний характер, сенс його збереження відсутній і примирення неможливе. За таких обставин, [PERSON] просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Провадження у справі відкрито 03.09.2021 р., її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін), з огляду на приписи ст. ст. 19, 274 ЦПК України. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Зазначила, що позов підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення, судові витрати покласти на відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином у спосіб передбачений ЦПК України. Відзив на позов у встановленому законом порядку [PERSON] подано не було. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши отримані докази, та надавши їм відповідну оцінку суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги, з огляду на наступне. Встановлено, що 21 лютого 1997 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського району м. Києва, актовий запис № 98, про що свідчить свідоцтво про шлюб, копія якого долучена до матеріалів справи. Після укладення шлюбу позивач [PERSON] прізвище не змінювала. В шлюбі у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Позивач вказує на те, що спільне життя не склалось, з липня 2017 р. сторони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Фактично сім`я припинила своє існування через втрату почуття любові та взаєморозуміння. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про спільне проживання сторін, ведення спільного господарства. Доказів, які свідчили б про можливість примирення позивача та відповідача в ході розгляду справи отримано не було. Також не було отримано і доказів, які б свідчили про те, що розірвання шлюбу буде суперечити інтересам сторін та спільних дітей. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За приписами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За встановлених обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимогу [PERSON] про розірвання шлюбу оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено під час розгляду справи позивач після укладення шлюбу дівоче прізвище не змінювала. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved