Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач звернулася в суд з даним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя все належне майно заповів позивачці. Вона проживала зі спадкодавцем на момент його смерті, не відмовилася від прийняття спадщини, інших спадкоємців окрім неї немає. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідача також в судове засідання також не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до сертифіката, [PERSON] належить право на земельну ділянку площею 1,84га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території с.Копитів Сокальського району. З дослідженого судом заповіту від 14.10.1994р. встановлено, що [PERSON] все належне йому на день смерті майно заповів позивачці [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] та з ним на день смерті проживала позивачка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть та довідкою від 01.10.2020р. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статтею 549 ЦК Української РСР (1963р.) регламентовано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] та вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном. В той же час, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Саме тому, суд не погоджується з вимогою позивачки про визнання права власності на земельну ділянку, оскільки спадкуванню підлягає лише право на таку, а тому, позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial