Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

23.06.2021 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з внучкою, її вихованні та визначення способу участі у її вихованні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що син позивача перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них народилась донька [PERSON] . Однак, їх спільне життя не склалось у зв`язку з чим, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2020 у справі № 522/17269/20 шлюб між ними було розірвано. Після чого, донька залишилася проживати разом з матір`ю, а батько брав участь у вихованні дитини та її забезпеченні. Однак, після його смерті відповідач чинить перешкоди у зустрічах бабусі з онукою, у зв`язку з чим позивач просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з внучкою [PERSON] ( [INFO] ). Встановити [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з внучкою [PERSON] шляхом встановлення їх побачень в перші та треті вихідні місяця, а саме з п`ятниці 19 год. 00 хв. до неділі 14 год. 00 хв. та кожну середу з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері з можливістю відвідування місця проживання баби, розвиваючих та розважальних закладів, місць дитячого дозвілля та відпочинку, із здійсненням супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання. 19.08.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 30.09.2021, 18.11.2021, 18.01.2022 до суду від представника третьої особи надійшли заяви у яких викладено прохання здійснити розгляд справи у їх відсутність. 28.10.2021 представником третьої особи в судовому засіданні подано висновок органу опіки та піклування про визначення способів участі [PERSON] у виховані онучки [PERSON] [INFO] від 12.10.2021 № 01-13/622/4 вих. 16.11.2021 представником третьої особи подано заяву про долучення внесених змін до висновку від 12.10.2021 № 01-13/622/4 вих. 16.11.2021 відповідачем подано заяву про долучення до матеріалів справи висновку психолога від 12.11.2021 № 001/11-2021, складеного психологічним центром [PERSON] 18.11.2021 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 17.01.2022 до суду від представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи копії витягу з протоколу від 07.10.2021 № 11 засідання ради опіки та піклування. 18.01.2020 в судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити, а відповідач проти задоволення позову заперечувала. При цьому зазначила, що вона не проти зустрічей бабусі з онукою у вихідні дні та заперечує проти їх зустрічей по середам. Надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] [PERSON] (позивач) є матір`ю [PERSON] [INFO] . 16.09.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого у них [INFO] народилася донька [PERSON] . 03.12.2020 рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/17269/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) [PERSON] помер [INFO] . Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , [PERSON] [INFO] проживає разом з матір`ю. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі - Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з ч.ч. 8-10 ст 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Положеннями ст. 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно із ч.ч. 4-5 ст. 19 СК України при розгляді судом справ даної категорії обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку органу опіки та піклування ПРА ОМР про визначення способів участі [PERSON] у виховані онучки [PERSON] [INFO] від 12.10.2021 № 01-13/622/4 вих вбачається, що [PERSON] звернулась із заявою до органу опіки та піклування ПРА ОМР з метою визначення способів її участі у виховані онучки. На підставі цього, спеціалістами відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування ПРА ОМР було здійснено вихід за адресою проживання бабусі за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 06.10.2021 квартира знаходиться у задовільному стані для дитини, створені умови для відпочинку, навчання та всебічного розвитку та є окреме спальне місце. Згідно пояснень матері дитини вона не заперечує щодо зустрічей малолітньої доньки з бабусею, але зазначила, що дитина сама не бажає з нею зустрічатись. Зазначеним висновком зобов`язано [PERSON] не перешкоджати зустрічам і спілкуванню [PERSON] з онукою [PERSON] , [INFO] та визначено способи участі [PERSON] з онукою [PERSON] шляхом встановлення систематичних зустрічей баби з онукою: І-ІІІ тиждень з п`ятниці 19 год. 00 хв. до неділі 14 год. 00 хв. та кожну середу з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері [PERSON] з можливістю відвідування місця проживання баби, розвиваючих та розважальних закладів, місць дитячого дозвілля та відпочинку, із здійсненням супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання; літні канікули, зимові канікули, святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю з матір`ю [PERSON] . Усі зустрічі повинні проводитись за бажанням дитини, враховуючи розпорядок дня дитини, стану здоров`я та за умови забезпечення бабусею, [PERSON] , необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини. Згідно внесених змін до висновку органу опіки та піклування ПРА ОМР про визначення способів участі [PERSON] у виховані онучки [PERSON] [INFO] від 12.10.2021 № 01-13/622/4 вих в тексті висновку замість зазначеного «І-ІІІ тиждень з п`ятниці 19 год. 00 хв. до неділі 14 год. 00 хв.» ввжати вірним «І та ІІІ тиждень з п`ятниці 19 год. 00 хв. до неділі 14 год. 00 хв». Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 21.05.2021 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Одеського психоневрологічного диспансеру від 17.06.2021 № 9 [PERSON] [INFO] , оглянута лікарем психіатром та встановлено, що остання не має ознак психічних захворювань. Відповідно відповіді КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради» від 11.06.2021 № 558/2 на адвокатський запит [PERSON] , [PERSON] , [INFO] в центрі обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Разом з тим, відповідно до висновку психолога від 12.11.2021 № 001/11-2021, складеного психологічним центром [PERSON] , внаслідок небажання дитини [PERSON] та ризику поглиблення психотравматизації дитини рекомендовано виключити спілкування з бабусею [PERSON] , зокрема до закінчення проживання стадії горя втрати батька впродовж мінімуму одного року з дати дізнання дитини про смерть батька та до проходження відповідної психотерапії. Після закінчення одного року з дати дізнання дитини про смерть батька пройти курс психотерапії з дитячим психологом щодо пережитого горя та пов`язаних із спілкуванням з бабусею [PERSON] психотравмуючих чинників. Провести відповідну бесіду з [PERSON] з поясненням, що її дії (навіть ненавмисне) підпадають під норми статті 126-1 КК України і трактуються як «психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи». Суд критично оцінює зазначений висновок психолога, оскільки: по-перше у суду відсутні докази того, що його складено саме лікарем-психологом, оскільки він містить печатку ФОП [PERSON] ; по-друге при підготовці висновку психолог спілкувався виключно з відповідачем та дитиною, з позивачем психолог не спілкувався. Відповідно, під час підготовки вказаного висновку психолог оперував інформацією, що була отримана від відповідача, який є заінтересованою особою та від дитини, якій на час підготовки висновку виповнилось лише 8 років та яка через свій малолітній вік ще не здатна повною мірою висловлювати свою думку з питань, що стосуються її життя та відносин з оточуючими, в тому числі з бабусею та дідусем. Відповідно до ст. 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. Суд визначає способи участі у вихованні дитини ( періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тлумачення ст. 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права (ст. 159 СК України). Суд зауважує, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Положення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ у справі «Крускіч проти Хорватії» від 25 листопада 2014 року). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність (рішення ЄСПЛ «Богоносови проти Росії» від 05.03.2019 ). Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23.09.1994, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16.07.2015, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12.07.2016). Відповідно до ч. 3 ст. 291 ЦК України фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Такого права, оскільки воно має немайновий характер, фізична особа не може бути позбавлена. Оскільки дід, баба, як з боку матері, так і з боку батька є її родичами по прямій висхідній лінії, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків. Разом з тим, саме батьки несуть першочергове право та відповідальність за виховання своєї дитини, що означає лінію батьківського виховання головною. З огляду на це, дід, баба, інші особи мають враховувати, що їхня виховна спрямованість повинна узгоджуватись або хоча би не суперечити тому вихованню, яке дитині дають батьки. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Окрім цього, за ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. В судовому засіданні судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися недоброзичливі відносини, сторони конфліктують та неспроможні досягти згоди щодо визначення способів участі бабусі у вихованні онучки, мать одне на одного взаємні образи. Відносини між сторонами склалися таким чином, що виключають позасудовий компроміс щодо порядку зустрічей та спілкування бабусі з онучкою. Разом з тим, наявність конфлікту та неприязні відносин між сторонами не є підставою для обмеження прав позивача на спілкування з онучкою. При цьому, відповідач у судових засіданнях стверджувала, що вона не заперечує проти побачень бабусі з онучкою в І та ІІІ тиждень місяця з п`ятниці 19 год. 00 хв. до неділі 14 год. 00 хв., проте вона категорично проти їх побачень кожної середи з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., оскільки це негативно вплине на навчальний процес дитини. Бабуся погодилася з такими твердженнями відповідача, проте просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Водночас, [PERSON] наполягала на небажанні дитини зустрічатися з бабусею та просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. З огляду на викладене, встановлюючи порядок побачень бабусі з дитиною, врахувавши інтереси дитини, її вік, режим навчання та відпочинку, а також закріплений у положеннях чинного законодавства України принцип рівності у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участі у її вихованні, врахувавши бажання бабусі на участь у вихованні та спілкуванні зі своєю онучкою, встановивши відсутність обставин, які б унеможливлювали реалізацію права бабусі на спілкування з онучкою, необхідність спілкування дитини як з бабусею, так і з мамою, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини, а визначений Органом опіки та піклування спосіб участі бабусі у вихованні дитини фактично спір між сторонами не вирішив, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом встановлення побачень бабусі з онучкою в перші та треті вихідні місяця, а саме з п`ятниці 19 год. 00 хв. до неділі 14 год. 00 хв. без присутності матері [PERSON] з можливістю відвідування місця проживання бабусі, розвиваючих та розважальних закладів, місць дитячого дозвілля та відпочинку, із здійсненням супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання. Разом з тим, враховуючи вік дитини, суд вважає, що зустрічі бабусі з онучкою кожної середи з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. можуть негативно вплинути на навчальний процес дитини, що не буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, в зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині вимог слід відмовити. Відповідно до ч.ч. 1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: partial