Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

24.06.2021 року до суду звернувся представник [PERSON] - [PERSON] , який діяв на підставі ордеру серії ВН №1048901 від 22.06.2021 року та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ОД №002791 від 16.03.2016 року, з позовом до [PERSON] , та з урахуванням уточненої позовної заяви від 18.10.2021 року, просив суд стягнути з відповідачки на користь позивачки грошову суму в розмірі 71 258,79 гривень, як майно яке набуто відповідачкою без достатньої правової підстави. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є донькою [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа за № 67642104 у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кокарева І.Ю. Відповідно до листа нотаріуса № 51/02-14 від 02.06.2021 року [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [INFO] . Згідно позовної заяви, [PERSON] на момент своєї смерті проживав з [PERSON] , яка згідно договору довічного утримання від 10.03.2017 року, за ним доглядала. На момент смерті [PERSON] мав відкритий рахунок в АТ «КБ «Приватбанк». В той же час, [PERSON] мала права розпоряджатися грошима [PERSON] . Як стало відомо позивачці, після смерті [PERSON] [INFO] , відповідачка по справі, завідомо знаючи про його смерть, зняла з карткового рахунку [PERSON] суму грошових коштів, орієнтовно в розмірі 71 258,79 гривень. У зв`язку з даними обставинами позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, як спадкоємиця після смерті свого батька. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси віл 09.07.2021 року відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено проведення підготовчого судового засідання. 25.08.2021 року [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила суд у задоволенні позову відмовити повністю. 02.09.2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси клопотання представника позивачки - [PERSON] про витребування доказів у справі задоволено та витребувано з акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію чи були відкриті будь-які рахунки в банку на ім`я [PERSON] , а якщо були, то на які саме суми та витребувано роздруківку руху коштів за період з 10.03.2021 року до 22.06.2021 рік. 04.10.2021 року від акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», на виконання ухвали від 02.09.2021 року, надійшла інформація стосовно рахунків [PERSON] у вигляді виписки по рахункам за період з 10.03.2021 року по 22.06.2021 року. 18.10.2021 року представник позивачки подав до суду заяву про забезпечення позову, у якому просив суд накласти арешт на всі рахунки [PERSON] , які відкриті в акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПриватБанк», в межах суми 71 258, 79 гривень. 18.10.2021 року представник позивачки подав до суду заяву про витребування доказів, у якому просив суд витребувати з акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію про те, хто саме знімав грошові кошти з рахунку [PERSON] : 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, площа Грецька, буд. 1 ; в сумі 4000 гривень 00 копійок; 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, площа Грецька, буд. 1, в сумі 6000 гривень 00 копійок; 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, площа Грецька, буд. 1, в сумі 6000 гривень 00 копійок; 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 69, в сумі 3900 гривень 00 копійок. Також, 18.10.2021 року представник позивачки подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідачки на користь позивачки грошову суму в розмірі 71 258,79 гривень, як майно яке набуто відповідачкою без достатньої правової підстави. 19.10.2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на всі рахунки [PERSON] , які відкриті в акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПриватБанк» в межах суми 71 258, 79 гривень. 19.10.2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено та витребувано з акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію про те, хто саме знімав грошові кошти з рахунку [PERSON] : 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, площа Грецька, буд. 1 ; в сумі 4000 гривень 00 копійок; 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, площа Грецька, буд. 1, в сумі 6000 гривень 00 копійок; 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, площа Грецька, буд. 1, в сумі 6000 гривень 00 копійок; 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 69 , в сумі 3900 гривень 00 копійок. 28.10.2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. 23.11.2021 року представник відповідачки - [PERSON] , який діяв на підставі ордеру серії ОД №372070 від 28.10.2021 року та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №003309 від 20.06.2018 року, подав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що відповідачка визнає частково позовну вимоги, а саме у розмірі 29 705,77 гривень. 29.11.2021 року від акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до суду надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 28.10.2021 року, а саме надано фото жінки та чоловіка, які проводили зняття коштів з рахунку [PERSON] : 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, площа Грецька, буд. 1; в сумі 4000 гривень 00 копійок; 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, площа Грецька, буд. 1, в сумі 6000 гривень 00 копійок; 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, площа Грецька, буд. 1, в сумі 6000 гривень 00 копійок; 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 69, в сумі 3900 гривень 00 копійок. 12.01.2022 року учасники в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце слухання справи належним чином та своєчасно. Представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи, призначений на 12.01.2022 року, без його особистої участі та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідачки подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи, призначений на 12.01.2022 року, без його особистої участі та просив суд врахувати під час вирішення справи письмові пояснення, у яких відповідачка частково визнає позовні вимоги. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 01.02.1984 року, актовий запис №161. Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER] , що видано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції від 01 липня 2004 року, актовий запис №1209, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, що видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), серії [NUMBER] від 13.05.2021 року. Після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа за № 67642104 у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кокарева І.Ю., номер справи у нотаріуса 08/2021, що підтверджується витягом із спадкового реєстру за № 64709670 від 14.05.2021 року. Відповідно до листа нотаріуса № 51/02-14 від 02.06.2021 року, [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [INFO] . Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] мав відкритий рахунок в АТ «КБ «Приватбанк» за номером « [NUMBER] » та, у відповідності до ст. ст. 1218, 1220 ЦК України, кошти, які знаходились на рахунку входили до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] на момент своєї смерті проживав з [PERSON] , яка за ним доглядала, у відповідності до договору довічного утримання від 10.03.2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 546. В той же час, [PERSON] могла розпоряджатися грошима [PERSON] , та, зокрема, знімати кошти з карти «АТ КБ «Приватбанк». Судом встановлено, що даний факт, відповідачкою та представником відповідачки не заперечувався. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 04.10.2021 року на адресу суду надійшла відповідь АТ «КБ «ПриватБанк»,на ухвалу суду про витребування доказів від 02.09.2021 року, з виписками за рахунком № [NUMBER] , який відкритий на ім`я [PERSON] , згідно якого за період 10.03.2021 року по 22.06.2021 року, зокрема, були проведені наступні операції (а.с.66 та зворотна сторона а.с.66): 11.05.2021 року на суму 4000,00 гривень «зняття готівкових коштів в банкоматі: Відділення банку, м. Одеса, пл. Грецька, 1»; 11.05.2021 року на суму 6000,00 гривень «зняття готівкових коштів в банкоматі: Відділення банку, м. Одеса, пл. Грецька, 1»; 11.05.2021 року на суму 6000, 00 гривень «зняття готівкових коштів в банкоматі: Відділення банку, м. Одеса, гід. Грецька, 1»; 11.05.2021 року на суму 3900,00 гривень «зняття готівкових коштів в банкоматі: Відділення банку, м. Одеса, пл. Грецька, 1» ; 11.05.2021 року на суму 5216,08 гривень «переказ грошових коштів на карту АТ КБ «ПриватБанк» через додаток «Приват24», отримувач: [PERSON] »; 11.05.2021 року на суму 9949,75 гривень «переказ грошових коштів на карту АТ КБ «ПриватБанк» через додаток «Приват24», отримувач: [PERSON] »; 11.05.2021 року на суму 36 192,96 гривень «переказ грошових коштів на карту АТ КБ «ПриватБанк» через додаток «Приват24», отримувач: [PERSON] ». Також, на ухвалу суду про витребування доказів від 19.10.2021 рок,у представник АТ «КБ «ПриватБанк» надав суду фотодокази відповідачки - [PERSON] з невідомою особою, яка проводила зняття коштів з рахунку [PERSON] : 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, площа Грецька, буд. 1 , на суму 4000 гривень 00 копійок; 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, площа Грецька, буд. 1, в сумі 6000 гривень 00 копійок; 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, площа Грецька, буд. 1, в сумі 6000 гривень 00 копійок; 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 69, в сумі 3900 гривень 00 копійок. Судом встановлено, що відповідачка визнає частково позовні вимоги, посилаючись на наступні обставини. 13.05.2021 року відповідачкою було укладено організацію поховання [PERSON] , оплачені роботи з облаштування місця захоронення, організований поминальний обід. Таким чином загальна сума витрат на поховання [PERSON] у відповідачки склала 43 306,40 гривень. Відповідачка стверджує, що виключно з метою поховання [PERSON] , нею 11.05.2021 року було переведено на її власний рахунок грошові кошти у сумі 51 358,79 гривень. Також, відповідачка стверджує, що грошові кошти витрачені на поховання [PERSON] мають бути розподілені між відповідачкою та позивачкою порівну у відповідності до ч. 3 ст. 749 ЦК України. Суд критично ставиться до позиції відповідачки та роз`яснює їй наступне. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд . Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Дані норми закону закріплюють один з найважливіших принципів договірного регулювання суспільних відносин - принцип свободи договору, який включає в себе наступні складові: свобода в укладенні договору, тобто відсутність будь-яких примусів, щодо того, вступати суб`єктам в договірні відносини, чи ні; свобода вибору характеру договору, що укладається, а це означає, що сторони самі для себе вирішують, який саме договір їм укладати. При цьому, вони можуть укладати як договір, що передбачений чинним законодавством, так і такий, що ним не передбачений, проте відповідає загальним засадам цивільного законодавства (частина 1 статті 6 Цивільного кодексу України); вільний вибір контрагента за договором, тобто сторони шукатимуть того контрагента, який максимально підходить їм за тими чи іншими ознаками; вільний вибір умов договору, що означає, що сторони на власний розсуд визначають зміст цього договору, формують конкретні умови тощо. У відповідності до ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду). Якщо частина майна відчужувача перейшла до його спадкоємців, витрати на його поховання мають бути справедливо розподілені між ними та набувачем. Судом встановлено, що у відповідності до п. 7 Договору довічного утримання від 10.03.2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 546, [PERSON] зобов`язалась довічно повністю утримувати [PERSON] , забезпечувати його житлом, шляхом збереження права безоплатного довічного проживання в даній квартирі, одягом та взуттям, належним медичним обслуговуванням, лікувальним засобами, продуктами харчування, наданням побутових послуг, а також у разі смерті відчужувача, зобов`язалась його поховати. Судом встановлено, що відповідачка і [PERSON] закріпили у договорі довічного утримання від 10.03.2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 546, обов`язок [PERSON] , у разі смерті [PERSON] , поховати його за свій рахунок. Отже, згідно матеріалів справи відповідачка визнає частково позовні вимоги, а саме: не заперечує, що перерахувала кошти на свій власний банківський рахунок з рахунку [PERSON] , після його смерті, а саме: [INFO] у розмірі 51358,98 гривень. Згідно ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Суд звертає увагу, що позивачкою було доведено факт того, що окрім переведення коштів з рахунку [PERSON] на власний рахунок у розмір 51358,98 гривень, відповідачка 11.05.2021 року зняла готівку з банківської карти померлого, що підтверджується, наданими представником АТ «КБ «ПриватБанк», на ухвалу суду про витребування доказів від 19.10.2021 року, фотодоказами того, що відповідача - [PERSON] з невідомою особою проводила зняття готівки з рахунку [PERSON] : 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, площа Грецька, буд. 1, на суму 4000 гривень 00 копійок; 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, площа Грецька, буд. 1, в сумі 6000 гривень 00 копійок; 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, площа Грецька, буд. 1, в сумі 6000 гривень 00 копійок; 11.05.2021 року у банкоматі за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 69, в сумі 3900 гривень 00 копійок. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] , відповідачка по справі, маючи у своєму розпорядженні платіжну карту АТ «КБ «Приват» Островерхого О.М., відповідачка безпідставно отримала грошові кошти в загальній сумі 71 258, 79 гривень. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Наведені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17. від 20.06.2018 у справі № 910/9072/17. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються, також, до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Наведені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17. Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідна правова позиція викладена в Постанові ВС від 02.06.2020 по справі № 924/811/18. Крім того, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Наведену правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17 та постанові ВС від 02.06.2020 року по справі № 922/2845/19. Крім того, відповідні обов`язки відповідача про повернення грошових коштів є кондиційними зобов`язанням. Згідно з правовою позицією, яка викладена в Постанова ВС від 10.06.2020 по справі № 310/5835/13-ц ознаками, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами;. 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Узагальнюючи викладене, можна дійти висновку про те, що кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція, також, застосовується субсидиарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Тобто, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №910/3395/19 року, від 23.04.2019 року у справі №918/47/18, від 01.04.2019 року у справі №.904/2444/18 та постанова ВС від 18.06.2020 року по справі № 915/940/18. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Інші доводи учасників справи, які наведені у позові та відповідних письмових поясненнях, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00,§ 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встанолено, що позивачка сплатила судовий збір за подачу позовної заяви майнового характеру у розмірі 908,00 гривень, що підтверджується квитанцією про сплату №55371 від 22.06.2021 року, та сплатила судовий збір за клопотання про забезпечення позову у розмірі 454,00 гривень, що підтверджується квитанцією про сплату №52881 від 18.01.2021 року. Також, суд роз`яснює сторонам, що згідно ч. ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Outcome: approved