Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «Українські Фінансові Операції», треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Баршацький І.В., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Білецька К.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що у зв`язку з фінансовими труднощами вона звернулася до ТОВ «ФК «Верона» з метою отримання фінансової допомоги. Між ними було укладено кредитний договір в електронній формі. На адресу позивачки копії договору не надсилались, вхід у особистий кабінет на сайті який належить ТОВ «ФК «Верона» їй заблоковано. Вказує, що в березні 2021 року їй стало відомо, що на її рахунки накладено арешт на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виданого приватним виконавцем Білецькою Крістіною Олександрівною від 01.03.2021 р. ВП №64664841. Зазначає, що згодом дізналась, що ТОВ «ФК «Верона» уклало договір відступлення прав вимоги з ТОВ «Українські Фінансові Операції», щодо її кредитного договору. Вказує, що не була повідомлена про зміну кредитодавця, та жодних вимог щодо повернення коштів за Договором кредиту від ТОВ «Українські Фінансові Операції» не отримувала. 28.01.2021 року gриватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем був вчинений виконавчий напис №6980, відповідно до якого приватним виконавцем накладено стягнення на її заробітну плату. Вказує, що з виконавчим написом не погоджується, вважає, що виконавчий напис є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з`явилася, надала судові заяву про розгляд справи за її відсутності, надала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що проти постановлення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв не надав. Треті особи в судове засідання також не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили, заяв не надали. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Встановлено, [PERSON] звернулася до ТОВ «ФК «Верона» з метою отримання фінансової допомоги. Між нею та ТОВ «ФК «Верона» було укладено кредитний договір в електронній формі. Встановлено, що на адресу позивача копії договору не надсилались, вхід у особистий кабінет на сайті який належить ТОВ «ФК «Верона» їй заблоковано, під час телефонних розмов відмовляють у наданні копій договору мотивуючи це тим, що Відповідач не зобов`язаний надавати копії договорів своїм клієнтам. У зв`язку із зазначеними умовами [PERSON] не знає ані номер договору, ані дати підписання, ані умов кредитного договору. Судом встановлено, що в березні 2021 року позивачу стало відомо, що на її рахунки накладено арешт на підставі Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виданого Приватним виконавцем Білецькою Крістіною Олександрівною від 01.03.2021 р. ВП №64664841. В судовому засіданні встановлено, шо ТОВ «ФК «Верона» уклало договір відступлення прав вимоги з ТОВ «Українські Фінансові Операції», щодо кредитного договору укладеного зі [PERSON] . Однак, позивачка не була повідомлена про зміну кредитодавця, та жодних вимог щодо повернення коштів за Договором кредиту від ТОВ «Українські Фінансові Операції» не отримувала. Крім того, з`ясовано, що 28.01.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем був вчинений виконавчий напис №6980, відповідно до якого приватним виконавцем накладено стягнення на заробітну плату [PERSON] . Встановлено, що [PERSON] жодних повідомлень про заборгованість від відповідача не отримувала, їй не надходила вимога про усунення порушень договору та виконання своїх зобов`язань у добровільному порядку. Боржника жодним чином не було повідомлено про направлення документів до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису та про те, що при вчиненні виконавчого напису сума заборгованості може бути збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, що свідчить про спірність суми боргу. Також встановлено, що станом на 28.01.2021р. позивач не мала заборгованості перед відповідачем у розмірі 27316,00 грн., а тому розмір вказаної заборгованості є спірним. У відповідача взагалі відсутні документи які дають підстави стверджувати про те, що заборгованість, яка стягнута з позивача на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса від 28.01.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6980, має характер безспірної, що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку. Отже, [PERSON] не була повідомлена про вчинення виконавчого напису нотаріуса, та була позбавлена можливості вирішення спору у позасудовому порядку та оскаржити суму заборгованості. Згідно з ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Отже, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повино існувати на момент звернення. Разом з тим, судом встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус, не отримував від сторін первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено вчинення виконавчого напису на нотаріально посвідченій угоді, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. З`ясовано, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Разом з тим, відсутність в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку № 296/5 вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм спеціального Закону № 1255-IV щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу тридцятиденного строку з моменту реєстрації не свідчить про можливість невиконання нотаріусом цих вимог, оскільки в разі розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо його скасовано виданим пізніше загальним актом. При цьому неподання стягувачем на вимогу нотаріуса на стадії підготовки до вчинення нотаріального провадження доказів реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії на підставі п.2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а невчинення нотаріусом дій щодо вжиття заходів про витребування від обтяжувача зазначеної інформації та документів на її підтвердження і, як наслідок, вчинення виконавчого напису без таких документів вказує на незаконність нотаріальної дії, як виконаної без усіх необхідних даних. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Вказане свідчить про порушення законодавства приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, що призвели до порушення прав та законних інтересів [PERSON] . Таким чином, суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними та обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 908,00 грн. та 454 грн., а всього 1362 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved