Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Смартфінанс», де просить ухвалити рішення, яким визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за № 20009 від 28.08.2021 про стягнення з нього, [PERSON] на користь ТОВ «Смартфінанс» заборгованості у розмірі 20060 грн. 06 коп. таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Смартфінанс» судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. На обґрунтування позову зазначив, що 08.09.2021 ним була отримана постанова про відкриття виконавчого провадження № 66646815 від 30.08.2021, винесена приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків ТЛ., відповідно до якої відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 20009 від 28.07.2021 про стягнення з нього, [PERSON] на користь ТОВ «Смартфінанс» заборгованості у розмірі 20060 грн. 06 коп. Вказав, що жодних правовідносин з ТОВ «Смартфінанс» він ніколи не мав, не укладав із ним жодних договорів, у нього відсутні будь-які невиконані грошові зобов`язання за жодними кредитними договорами, жодної вимоги (повідомлення) про дострокове повернення непогашеної суми кредиту він не отримував. Зазначив, що вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору при наявності безспірної заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. Вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки відсутнє підтвердження безспірної заборгованості боржника. З урахуванням викладеного просив позовні вимоги задовольнити. Представником відповідача ТОВ «Смартфінанс» подано відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволені позовних вимог. Вказав, що ТОВ «Смартфінанс» набуло право вимоги за укладеним між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] договором про надання та використання платіжної карти з 25.02.2020 на підставі договору відступлення прав вимоги боргових зобов`язань № 25/02/20 від 25.02.2020. Відповідно до п.8.25 умов надання та обслуговування платіжних карток АТ «Банк Форвард», що є невід`ємною частиною договору, укладеного з боржником, банк має право відступити повністю або частково свої права вимоги третій особі. Оскільки [PERSON] умови договору виконані не були, 28.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 20009, яким запропоновано стягнути на користь ТОВ «Смартфінанс» заборгованість, що виникла по кредитному договору № 105111471 від 23.03.2013, боржником за яким є [PERSON] . Вказав, що ТОВ «Смартфінанс» надав нотаріусу не лише розрахунок заборгованості за кредитним договором, а і виписки по рахунку, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що доводило безспірність вимог банку. ТОВ «Смартфінанс» на момент звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису надало всі передбачені законом документи (оригінал кредитного договору, розрахунок заборгованості, виписки по особовим рахункам, вимогу про усунення порушень). Зазначив, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, та нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, тим паче не повинен повідомляти боржника про стан заборгованості за кредитним договором. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зазначаючи про спірність заборгованості позивач не надав жодних розрахунків або переконливих доказів на підтвердження того, що на час вчинення виконавчого напису його заборгованість за кредитним договором була відсутня або була в іншому розмірі, ніж зазначено у виконавчому написі. Таким чином, нотаріус вчинив напис відповідно до закону та підстав відмовляти у вчиненні виконавчого напису не було, а підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відсутні. Щодо стягнення витрат на правову допомогу зазначив, що позивач не надав суду достатньо доказів, які б підтверджували витрати на правничу допомогу. З урахуванням викладеного, просив відмовити задоволенні позову. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився згідно матеріалів справи просив розгляд справи проводити у його відсутність. Представник відповідача ТОВ «Смартфінанс» у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, клопотань про розгляд справи у його відсутність суду не надавав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду листав, відповідно до якого просив розгляд справи проводити у його відсутність та винести рішення згідно чинного законодавства України. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 28.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 20009, про стягнення з [PERSON] , як боржника за кредитним договором № 105111471 від 23.03.2013, укладеним з ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», від якого було здійснено відступлення права грошової вимоги боргового зобов`язання ТОВ «Смартфінанс» згідно із договором відступлення прав вимоги боргових зобов`язань № 25/02/20 від 25.02.2020, заборгованості у розмірі 20060 грн. 06 коп. Згідно виконавчого напису стягнення проводитися за період з 25.08.2018 по 01.06.2021. На підставі вищевказаного виконавчого напису 30.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. було відкрито виконавче провадження № 66646815. Постановою приватного виконавця від 30.08.2021 в межах виконавчого провадження звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] . В матеріалах справи відсутній договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та АТ «Банк Форвард», між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Смартфінанс», також відсутні письмове підтвердження отримання повідомлення [PERSON] про відступлення прав вимоги. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Суд вважає, що характер правовідносин, що склались між сторонами, жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів здійснюється згідно глави 14 Закону та глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 зробила такий висновок про застосування вказаної норми права: «Строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку» (пункт 80 вказаної постанови). Відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №622, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» та включені до переліку кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, при цьому для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року, Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, що не посвідчений нотаріально, та виписки з рахунку боржника. З наданої суду копії кредитного договору вбачається. Що він не був посвідчений нотаріально. Також суд зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. З наданих суду документів не вбачається, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем у розмірі заборгованості, як зазначено у виконавчому написі. ТОВ «Смартфінанс», як відповідач у справі, не довів, що ним надавалися документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. ТОВ «Сартфінанс» не було надано доказів отримання [PERSON] письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором № 105111471 від 23.03.2013. З викладеного суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню.

Outcome: approved