Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позовна заява обґрунтована зокрема тим, що 25.06.2020 року він звернувся до Кременчуцького РВП КВП ГУНП в Полтавській області з заявою про те, що 25.06.2020 року близько 15:30 години він знаходився за місцем свого мешкання по [ADDRESS] . Його сусід, [PERSON] який мешкає в буд. [ADDRESS] , з пневматичної рушниці здійснив декілька пострілів в його бік чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді рани по передній поверхні шиї. За даним фактом були внесені відповідні відомості до ЄРДР за № 12020170220000500 від 26.06.2020 року та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. 29 грудня 2020 року старшим інспектором сектору дізнання Кременчуцького районного відділення поліції Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Низенко Я.М. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12020170220000500 від 27 червня 2020 року «за відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України). Підставою закриття кримінального провадження послугувало те, що «в ході досудового розслідування було встановлено, що 25.06.2020 року, внаслідок неналежного виконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] , його малолітній син - [PERSON] 2009 р.н., наніс тілесні ушкодження [PERSON] , згідно висновку експерта № 839 від 08.10.2020 року, тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. 26.06.2020 року, відносно [PERSON] [INFO] , було складено протокол про адміністративне правопорушення за 1 ст.184 КУпАП. Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та до нього застосоване стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 1190 грн. Позивачем вказано, що ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.01.2021 року вищезазначена постанова старшого інспектора сектору дізнання Кременчуцького районного відділення поліції Кременчуцького відділу поліції від 29 грудня 2020 року була скасована, досудове розслідування продовжене. Але, 15 червня 2021 року інспектор Низенко Я.М. знову виніс постанову про закриття кримінального провадження № 12020170220000500, мотивуючи тим, що [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності, а, відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне і те саме правопорушення. Так, досудовим розслідуванням достовірно встановлено, що тілесні ушкодження йому спричинив не [PERSON] , а його малолітній син [PERSON] , [INFO] . Своїми діями малолітній [PERSON] завдав матеріальну та моральну шкоду, яка полягає: -в майнових витратах (витрати на лікування) на загальну суму 1614,92 гривні. -немайнових втратах, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті. На підставі вищевикладеного, просив суд: - стягнути з [PERSON] , [INFO] грошові кошти у сумі: - 1614 гривень 92 копійки у відшкодування завданої матеріальної шкоди; - 20 000 гривень у відшкодування завданої моральноїшкоди. [PERSON] в судове засідання не з`явився. До суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 25.06.2020 року [PERSON] звернувся до Кременчуцького РВП КВП ГУНП в Полтавській області з заявою про те, що 25.06.2020 року близько 15:30 години за місцем свого мешкання: [ADDRESS] - отримав тілесні ушкодження в результаті пострілу здійсненого [PERSON] з пневматичної зброї. 25.06.2020 року, відносно [PERSON] [INFO] , складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.184 КУпАП. 24.09.2020 року, постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей) відносно сина [PERSON] , [INFO] та до нього застосоване стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 1190 грн. 15.06.2021 року старшим інспектором сектору дізнання Кременчуцького районного відділення поліції Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Низенко Я.М. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12020170220000500 від 27 червня 2020 року вказавши, що «в ході досудового розслідування було встановлено, що 25.06.2020 року, внаслідок неналежного виконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] , його малолітній син - [PERSON] 2009 р.н., наніс тілесні ушкодження [PERSON] , згідно висновку експерта № 839 від 08.10.2020 року, тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Оскільки, [PERSON] [INFO] рішенням суду було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. ст. 184 КУпАП, за фактом спричинення його малолітнім сином тілесних ушкоджень [PERSON] , притягнути [PERSON] , за цим же фактом в рамках кримінального провадження - неможливо.» З дослідженої постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області, пояснень відповідача від 10.11.2020 року, постанови про закриття кримінального провадження № 12020170220000500 суд вбачає, що тілесні ушкодження [PERSON] спричинив саме малолітній [PERSON] [INFO] , що являється сином відповідача. Ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 1178 ЦК України, шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Відповідно до основних положень про докази, закріплених у ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підтвердження обставин справи та доведення завданої матеріальної шкоди, позивачем також надано суду наступні докази: -виписка КНП Кременчуцької районної ради «Кременчуцька центральна районна лікарня» № 1570 від 27.06.2020 року відповідно до якої [PERSON] госпіталізований до хірургічного відділення, де 25.06.2020 року о 16 год. 40 хв йому проведено хірургічну операцію та видалено стороннє тіло; -висновок № 839 від 01.10.2020 року проведений судово - медичним експертом Лисенко І.В. яким встановлено що при проведенні судово - медичної експертизи [PERSON] з урахуванням наданої медичної документації у гр. [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани на передній поверхні шиї, яка утворилась від дії тупого предмету, якому було надано велику кінетичну енергію, можливо в результаті пострілу, можливо у вказаний термін і за ступенем тяжкості відповідає легким тілесним ушкодженням, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; -фіскальні чеки на придбання ліків у сумі 1614,92 грн датовані періодом перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні. За наведеного, оскільки внаслідок протиправних дій малолітнього [PERSON] відносно позивача, останній змушений був звертатись за медичною допомогою, то матеріальна шкода пов`язана з витратами на його лікування, підлягає відшкодуванню батьком [PERSON] . Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди, суд керувався наступним. У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Частиною першою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Як вказано позивачем, в момент отримання тілесних ушкоджень завданих малолітнім [PERSON] , він переніс значний біль та емоційний стрес, який супроводжувався почуттям тривоги та страху за своє життя. Крім того, [PERSON] вказав, що після вказаної події він відчував насторогу, неприємні сновидіння, емоційну напругу, почуття образи, приниженої гідності, страх можливого повторення. Вказані обставини вважає підставою для відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 20000 грн. При визначені розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує характер і обсяг душевних, фізичних та психічних страждань, які зазнав позивач, вимушеність змін в життєвому ритмі внаслідок хірургічного втручання та перебуванням на стаціонарному лікуванні на думку суду буде достатньою та відповідати засадам розумності відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Ст.133 ЦПК України визначено види судових витрат. Відповідно до ч.1 цієї статті - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжного доручення в матеріалах справи, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі задоволених позовних вимог - 361,40 грн. Ч.3. ст.133 ЦПК України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу, які у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, з аналізу вищевикладеного вбачається, що такі витрати повинні бути узгоджені в умовах відповідного договору та документально підтверджені. На підтвердження витрат позивача на правову допомогу суду надані наступні докази: 1) копія договору про надання правничої допомоги № 873 від 31.12.2020 року; 2) попередній розрахунок судових витрат в розмірі 4540 грн; 3) квитанція про сплату [PERSON] суму за надану правничу допомогу в розмірі 4540 грн. У абзаці 3 пункту 6.5 постанови Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1625,32 грн.

Outcome: partial