Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн щомісячно, з моменту звернення з позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення суми платежу за один місяць. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликалася на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 22.06.2015 розірвано. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не займається вихованням дитини та не допомагає фінансово. Відповідач не виконує зобов`язання по утриманню малолітньої дитини, жодним чином не забезпечує піклування про неї, не цікавиться її життям та здоров`ям. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає повністю. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивачки подано заяву про розгляд справи без участі сторони позивача (а.с.28). Відповідачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовуповністю (а.с.29). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 01.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.16-17). Ухвалою судового засідання від 15.11.2021 відкладено розгляд справи (а.с.23). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/1344/21 відповідача [PERSON] (а.с.21, 26). Ухвалою від 10.01.2022 судом постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.30). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження від 28.01.2021, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі (а.с.7). Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 22.06.2015, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітню дочку [PERSON] залишено на виховання матері (а.с.6). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.01.2021 у Жидачівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №5. Після реєстрації шлюбу дружині змінено прізвище на « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження від 28.01.2021 серії [NUMBER] (а.с.8). Згідно з довідкою №339 від 22.02.2021 про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Довідкою Жидачівської міської ради №122 від 16.08.2021 встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] у такому складі сім`ї: [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - родич, [PERSON] - родич, [PERSON] - тітка (а.с.9). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своєї дочки до досягнення нею повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі - СК України) та Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон №2402-III) Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України та стаття 180 СК України) Відповідно до положень частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК України). Згідно з приписами частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім цього, суд враховує норми статей 8, 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» (26 квітня 2001 року № 2402-III), які передбачають право дітей на достатній життєвий рівень, рівність батьків у правах та обов`язках щодо дитини та права, обов`язки і відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України, суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю. Відповідач як батько належним чином не виконує обов`язок щодо утримання своєї дитини. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що дочка [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , а відповідач [PERSON] є її батьком і на нього покладено однаковий з [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, тому суд доходить переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Надаючи оцінку аргументам позивачки, суд зазначає, що визначений нею розмір аліментів (у твердій грошовій сумі 2 000,00 грн), який вона просить стягувати з відповідача щомісячно як аліменти на дитину, на переконання суду, є належним чином обґрунтований, враховує необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також, в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б вказували на незадовільне матеріальне становище відповідача та стан його здоров`я, наявність у нього інших утриманців чи аліментних зобов`язань, тобто давали суду підстави дійти висновку про неспроможність відповідача сплачувати аліменти у визначеній позивачкою сумі. Крім цього, суд враховує обставину повного визнання відповідачем позову. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Зважаючи на приписи пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України та наявність у прохальній частині позову відповідного покликання на застосування цієї норми, тому суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Розподіл між сторонами судових витрат. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (908,00 грн). На підставі статей 150, 180-182, 184 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved