Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

13.05.2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] на його користь 101940 грн. 98 коп. заборгованості за договором позики (розписки) від 10.08.2019 року, з яких: 90000 грн. 00 коп. - позика; 3502 грн. 33 коп., що становить 3 % річних від простроченої суми заборгованості за договором позики (розписки) від 10.08.2019 року, нарахованих за період з 20.08.2019 року по 11.05.2021 року; 8438 грн. 65 коп., що становить суму втрат внаслідок інфляційних процесів, нарахованих за період з 20.08.2019 року по 11.05.2021 року, а також просив вирішити питання про розподіл судових витрат. В провадження судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Грещука Р.П. матеріали вказаної цивільної справи надійшли 29.07.2021 року. В судове засідання позивач не прибув, натомість його представник, адвокат Якубовський О.О. подав до суду заяву, в якій вимоги [PERSON] підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити. Справу просить розглянути у його відсутність та у відсутність позивача. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали від 20.01.2022 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80,81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що 10.08.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено кредитний договір позики на суму 90000 грн., із повернення згідно узгодженого сторонами графіку та строком дії договору по 16.02.2020 року. Факт укладання договору позики та її передачі позивачем відповідачу підтверджується борговою розпискою відповідача. В даній розписці зазначені: сторони зобов`язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яку відповідач зобов`язується повернути позивачу, строк повернення грошових коштів та особистий підпис позичальника. Сторони погодили наступний порядок повернення позики триразово, щомісяця, починаючи з серпня 2019 року по 1700 грн. до 20 числа кожного місяця; по 500 грн. до 25 числа кожного місяця; по 1300 грн. до 26 числа кожного місяця. Кінцевий строк виконання зобов`язання у повному обсязі - 16.02.2020 року. Форма розрахунку - готівкова та/або безготівкова на відповідні банківські реквізити позикодавця, що вказані у розписці. Дана розписка долучена до матеріалів справи. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики. Разом з тим, як перевірено судом, свої зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів за договором позики відповідач не виконав і позичені кошти у відповідні терміни згідно графіку, а також у кінцевий термін - 16.02.2020 року не повернув. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики від 10.08.2019 року, копія якого долучена до матеріалів справи, загальна сума боргу станом на 11.05.2021 року становить 101940 грн. 98 коп., з яких: 90000 грн. 00 коп. - позика; 3502 грн. 33 коп., що становить 3 % річних від простроченої суми заборгованості за договором позики (розписки) від 10.08.2019 року, нарахованих за період з 20.08.2019 року по 11.05.2021 року; 8438 грн. 65 коп., що становить суму втрат внаслідок інфляційних процесів, нарахованих за період з 20.08.2019 року по 11.05.2021 року (а.с.21). Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором позики від 10.08.2019 року не виконує, це змусило позивача звернутись до суду з даною позовною заявою. Суд констатує, що згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, з вищезазначеної розписки вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] існував письмовий договір позики, згідно якого позивач передав, а відповідач отримав певну суму коштів з обумовленим між ними строком повернення, а саме частинами згідно графіку, кінцевий строк виконання зобов`язання у повному обсязі - 16.02.2020 року. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно із ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умови договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.2 ст.1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, в судовому засіданні достовірно з`ясовано що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань щодо повернення боргу позивачу. Відповідачем - [PERSON] не спростовано отримання коштів у позивача згідно розписки, оригінал якої долучений до матеріалів справи, та інші обставини, встановлені судом під час судового розгляду. Тому суд, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] . Також, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також 3502 грн. 33 коп., що становить 3 % річних від простроченої суми заборгованості за договором позики (розписки) від 10.08.2019 року, нарахованих за період з 20.08.2019 року по 11.05.2021 року та 8438 грн. 65 коп., що становить суму втрат внаслідок інфляційних процесів, нарахованих за період з 20.08.2019 року по 11.05.2021 року. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача слід стягнути 1019 грн. 41 коп. сплаченого судового збору. На підставі наведеного, ст.ст.202, 205, 207, 509, 526, 610, 625, 626, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved