Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

Позивач в червні 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому позивач просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1897, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області, від 19.02.2021 року Головкіною Яною Вікторівною, щодо стягнення з боржника, яким є [PERSON] , на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 18062,31 гривень та стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) сплачений судовий збір за подання позовної заяви, в розмірі 908,00 грн., судовий збір, сплачений за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн., стягнення заробітної плати в розмірі 1932,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн. В обґрунтування позову позивач в своїй позовній заяві зазначив, що у травні 2021 року на адресу підприємства: ФЛП [PERSON] : [ADDRESS] , де позивач працює, надійшов лист з постановою від 15.03.2021 року ВП №64672033, про відкриття виконавчого провадження. Ні виконавчого напису нотаріуса, ні інших матеріалів виконавчого провадження в листі не було, також ніяких повідомлень йому особисто теж не було. Після його звернення до приватного виконавця Мельника Ю.А. на електронну адресу 10.06.2021 року надійшла копія виконавчого напису, яка виявилася нечіткою. Зі змісту Постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що 15.03.2021 року, приватний виконавець, Мельник Юрій Анатолійович, розглянувши заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання, виніс дану постанову про виконання виконавчого напису №1897 від 19.02.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, про звернення стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості в сумі 18062 грн. 31 коп. На теперішній час виконавче провадження триває. Вважає виконавчий напис незаконним, а тому таким, що підлягає скасуванню. Перш за все, з 22.02.2017 року нотаріуси України не мають права вчиняти виконавчі написи щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, які не посвідчені нотаріально, оскільки після 22.02.2017 року підлягає застосуванню Постанова КМ України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29 червня 1999 року, в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 року, відповідно до якої виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови укладання нотаріально посвідченого кредитного договору. Вказав, що між ним та відповідачем ніколи не укладалися нотаріально посвідчені кредитні договори, а тому нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. Так, нотаріусом Головкіною Яною Вікторівною, вчинення виконавчого напису було здійснено на підставі договору про надання банківських послуг у сфері страхування №014/0150/82/0102105 від 13.12.2013 року, який був підписаний між позивачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» без нотаріального посвідчення. Ще одним грубим порушенням з боку нотаріуса є вчинення виконавчого напису на борговому документі без дотримання вимог Закону щодо наявності безспірної заборгованості, а також з пропуском строків звернення. Позивач заперечує наявність будь-яких договірних зобов`язань перед ТОВ «Вердикт Капітал», до того він ні разу не отримував від фінансової установи будь-яких документів щодо необхідності сплати заборгованості за кредитним договором. Вважає, що Виконавчий напис №1897 від 19.02.2021 р. вчинено без правових на те підстав, у зв`язку із чим, він є незаконним та не підлягає виконанню. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2021 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 29 червня 2021 року вказану позовну заяву залишено без руху, та позивачу надано строк для усунення недоліків. 22 липня 2021 року на адресу суду на виконання ухвали судді про залишення позовної заяви без руху, надійшла заява позивача [PERSON] про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді Індустріального районного суду від 18 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Позивачем неодноразово подавалися заяви про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат, які надійшли до суду 05.08.2021 року, 11.10.2021 року, 12.11.2021 року, в яких зазначив, що за період подачі апеляційної скарги та виконання ухвали від 29.06.2021 р. про виправлення недоліків позовної заяви, відбулося ще одне стягнення з його заробітної платив розмірі 966 грн. та сплачено додаткові судові збори 1816,00 грн.; за серпень та вересень 2021 року стягнено по 966,00 грн. (разом 1932 грн.); за жовтень 2021 року - 966 грн. \~ \~ \~ \~28.09.2021 року до суду від представника відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позов зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та не підтвердженим належними доказами. Зазначив, що законодавством не визначений виключений перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. 28.09.2021 року від представника відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. В клопотанні зазначено, що заявлені витрати на правничу допомогу складають 3000,00 грн., однак до позовної заяви не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтвердили перерахунок коштів адвокату в сумі 3000,00 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року закрито підготовче провадження. Позивач у судове засідання не з`явився. Відповідно до заяви від 11 жовтня 2021 року просив суд розглядати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги позивача. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. в судове засідання не з`явилася. Про час і місця слухання справи повідомлялась належним чином. Заяв клопотань до суду не надійшло. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А. в судове засідання не з`явився. Про час і місця слухання справи повідомлявся належним чином. Заяв клопотань до суду не надійшло. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.12.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування №014/0150/82/002105. 19 лютого 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, за реєстровим № 1897 було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» з [PERSON] \~суму боргу\~в розмірі\~15812грн. 00 коп., яка є заборгованістю, що виникла за договором про надання банківських послуг у сфері страхування №014/0150/82/0102105 від 13 грудня 2013 року, укладеного з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги від 26.06.2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Строк платежу за Кредитним договором №1014/0150/82/0102105 від 13 грудня 2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26 червня 2019 року по 09 лютого 2021 року. Сума заборгованості становить 15162,10 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріуса 650,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню -158212 грн. 10 коп. 02.03.2021 року Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельником Юрієм Анатолійовичем відкрито виконавче провадження №64672033 з примусового виконання виконавчого напису №1897, виданого 19.02.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 15812,10 грн. 15.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. у виконавчому провадженні №64672033 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 24.06.2021 року №5 [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , працює в ФОП [PERSON] з 02.09.2019 року та займає посаду водія автотранспортних засобів. Відповідно до платіжних доручень здійснено погашення боргу у виконавчому провадженні №64672033: платіжне доручення №1358 від 28.05.2021 року 966,00 грн.; платіжне доручення № 1371 від 22 червня 2021 року 966,00 грн.; платіжне доручення №1384 від 19 липня 2021 року 966,00 грн.; платіжне доручення №1482 від 17 вересня 2021 року 966,00 грн.; платіжне доручення №1455 від 19 серпня 2021 року - 966,00 грн.; платіжне доручення №1509 від 25 жовтня 2021 року 966,00 грн.; Всього перераховано 5796,00 грн. Згідно зі ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16\~ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року по справі № 137/1666/16-ц міститься правовий висновок про те, що: «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 внесено зміни до переліку шляхом доповнення його другим пунктом - «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Згідно із п. 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. У подальшому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26\~листопада 2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18 (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів. Відповідно до правил статті 78\~ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 81, 82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами. За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи.\~\~Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~ Отже, враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що на час вчинення виконавчого напису № 1897 від 19.02.2021 року до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів не входили кредитні договори, які не посвідчені нотаріально, беручи до уваги неповідомлення боржника про заміну кредитора за договором, не отримання [PERSON] письмової вимоги про погашення заборгованості по кредитному договору, суд вважає, що виконавчий напис від 19 лютого 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 1897, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 15812,10 грн., слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо заявлених позовних вимог позивача щодо стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на його користь безпідставно стягнутих за виконавчим написом коштів, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно зі ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Враховуючи, що ТОВ «Вердикт Капітал» безпідставно було отримано 5796 грн. 00 коп., які були стягнуті з позивача за виконавчим написом, який визнано таким, що не підлягає виконанню, то кошти, які відповідач стягнув з позивача, підлягають поверненню останньому, а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн., то суд виходить з наступного. Відповідно до\~ч.1\~ст.23\~ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 р. №4\~(із наступними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У відповідності до\~роз`яснень п. 5 та п. 9 цієї ж постанови\~Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем не надано жодного доказу вчинення протиправної поведінки щодо позивача та завдання внаслідок таких дій моральної шкоди. З\~огляду на викладене, суд вважає, що факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру ним не доведено, отже підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати по справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 3178,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені судові витрати зі сплатою судового збору за звернення до суду з позовною заявою в сумі 2724,00 грн. (1816,00 грн. за дві позовні вимоги не майнового характеру та 908,00 грн. за вимогу майнового характеру) та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн., що документально підтверджено. На підставі положень ст.141\~ЦПК України суд вважає за необхідне в зв`язку із частковим задоволенням позову стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: partial