Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Батько неповнолітнього- [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] перебувала з липня 2019року на обліку, як така що опинилася у складних життєвих обставинах, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. 09.06.2020р. [PERSON] звернулася до позивача із заявою про влаштування її сина [PERSON] і інтернатний заклад у звязку із складним матеріальним становищем та наркотичною залежністю. Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 05.12.2019 [PERSON] засуджена за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі, з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 12.01.2021 [PERSON] , скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, на направлено її для відбування покарання. Орган опіки та піклування Новороздільської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача щодо малолітнього [PERSON] . Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 20.04.2021 відкрито провадження у даній справі і призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 08.06.2021р. закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача Моцяк Л. просила позов задовольнити на підставі викладеного в позовній заяві, з урахуванням неналежного виконання відповідачкою батьківських обов`язків. Крім цього, 23.02.2021 прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється матір`ю [PERSON] , постійно цікавиться його вихованням. У звязку із складним матеріальним становищем та наркотичною залежністю звернулася до позивача з метою влаштування сина в інтернатний заклад. Сина [PERSON] влаштовано в приватний заклад « Родинний дім « Жива Перлина» в с.Бортники, Жидачівського району Львівської області. Ствердила, що приїжджала, провідувати сина, цікавиться його вихованням, розвитком, однак у зв`язку з перебуванням у місцях позбавлення волі не може надати йому належну опіку та матеріальну утримувати. Просить не позбавляти її батьківських прав відносно сина [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, заслухавши пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] являються [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається із листа Жидачівського районного центру СССДМ від 08.07.2019року сім`я [PERSON] з 19.02.2018р. перебуває на соціальному супроводі, як така що опинилася складних життєвих обставинах. Як вбачається із листа КНП « Новороздільська міська лікарня» від 28.04.2020 №355, [PERSON] , та її син [PERSON] уклали «Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу» у лютому 2020р. 09.06.2020 [PERSON] , із заявою звернулася до начальника служби у справах дітей Новороздільської міської ради з приводу влаштування її сина [PERSON] , [INFO] в інтернатний заклад у зв`язку із важким матеріальним становищем та постійною наркотичною залежністю. Рішенням виконавчого комітету Новороздільської міської ради №134 від 24.07.2020 влаштовано [PERSON] в приватний заклад «Родинний дім «Жива Перлина», Львівської області, Жидачівського району с.Бортники. Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 05.12.2019 [PERSON] засуджена за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 12.01.2021 [PERSON] скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, на направлено її для відбування покарання. Рішенням виконавчого комітету Новороздільської міської ради №54 від 23.02.2021 вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно малолітнього сина [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Новороздільської міської ради №55 від 23.02.2021 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] , [INFO] вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно малолітнього сина [PERSON] Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона на даний час систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім цього, позивачка знаючи про те, що може бути позбавлена волі за вчиненні кримінального правопорушення потурбувалася про майбутнє свого сина і звернулася у службу в справах дітей із заявою про влаштування сина в інтернатний заклад. Після влаштування сина [PERSON] в приватний заклад « Родинний дім « Жива Перлина», вона провідувала його, через знайомих цікавилася його розвитком та вихованням, однак після направлення її в місця позбавлення волі немає можливості до нього приїхати і відвідати. З наведених обставин суд критично ставиться до викладених у позові пояснень представника позивача та щодо негативної характеристики відповідачки, оскільки до матеріалів справи не надано належних доказів, що відповідачка ведуть аморальний спосіб життя та не цікавиться вихованням та розвитком дитини. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачкою відносно дитини в матеріалах справи відсутні. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомою на тепер нехтуванням ними своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачів відносно малолітнього [PERSON] не забезпечуватиме інтересів самої дитини, є недоцільним , а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю, однак, враховуючи в минулому протиправну поведінку відповідачки, її слід попередити, що, у разі, продовження чи здійснення протиправної поведінки відносно дитини, вона буде позбавлені батьківських прав Щодо позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] то такі були предметом розгляду, і судом винесена ухвала від 11.01.2022року Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», останній підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed