Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що її батько [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді кімнати у гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Звернувшись з заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, 19.08.2020 року вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини. Крім того, нотаріус усно надала роз`яснення, що позивачці необхідно встановити факт родинних відносин з батьком, так як прізвище померлого зазначено [PERSON] , а спадкоємиця має прізвище [PERSON] . До нотаріальної контори було надано свідоцтво про народження спадкоємиці [PERSON] , але воно написано російською мовою, де батьком значиться на російській « [PERSON] ». Факт родинних відносин підтверджується повним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, № витягу 00031857726 від 28 липня 2021 року, де у відомостях про заявника записано [PERSON] . Отже, встановлення факту родинних відносин померлого [PERSON] зі спадкоємицею [PERSON] необхідно для оформлення спадщини та одержання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. Після смерті батька залишилося спадкове майно у вигляді кімнати у гуртожитку. Крім неї, спадкоємцями померлого є її рідні сестри [PERSON] та [PERSON] , які спадщину не прийняли та не виявили бажання її приймати. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивачка посилається на запровадження посилених протиепідемічних заходів на території України із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2. Через що з 12.03.2020 року до 31.08.2020 року в Україні запроваджено карантин. Вона постійно проживає у м.Донецьк, це ще більш ускладнило її можливість своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Внаслідок карантинних обмежень зупинився рух громадського транспорту, обмежувалось пересування громадян та вводилось ряд інших обмежень. Позивачка вважає, що пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, тому має право на визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на ч.3 ст. 1272 ЦК України, а також зважаючи на продовження карантинних обмежень та наближення повторної хвилі коронавірусної хвороби (СОУГО-19), просить суд визначити їй додатковий строк у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] .. Ухвалою суду від 06.09.2021 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача у сьогоднішнє судове засідання не з`явилася, подала заяву про продовження розгляду справи без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] надіслали суду заяви про визнання позову і розгляд справи без їх участі (а.с.99-102,103-106). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників провадження, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, суд встановив таке. [PERSON] помер [INFO] в м. Бердянськ Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с.22). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді кімнати у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с.18,19). Як вказує позивач, під час звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було звернуто увагу на різність написання прізвищ спадкодавця і спадкоємця. Так, судом встановлено, що свідоцтво про народження позивачки було складено російською мовою (а.с.11). Її прізвище у свідоцтві про народженні прізвище її батька на російській мові зазначені « [PERSON] і [PERSON] ». В паспорті громадянина України прізвище позивачки зазначено « [PERSON] ». З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 28.07.2021р. встановлено, що реєстрація народження [PERSON] , [INFO] , була здійснена відділом ДРАЦС 22 травня 1981 року, актовий запис №672. Батьком дитини записано « [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] ». Матір`ю дитини записано « [PERSON] , [INFO] ». Підставою запису відомостей про батька є актовий запис №337 від 28.01.1971 року. Державна реєстрація народження проведена відповідно до ст. 133 СК України. Відомості про заявника « [PERSON] » (а.с.15). На підтвердження факту родинних відносин заявником надано також суду: копію свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] , копії свідоцтв про народження [PERSON] і [PERSON] . З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому заява підлягає задоволенню. Встановлення зазначеного факту буде мати за позивача юридичне значення, оскільки надасть їй можливість здійснення своїх спадкових прав. Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , тобто є спадкоємцем першої черги. Судом досліджена копія спадкової справи №235/2020, яка була заведена Бердянською державною нотаріальною конторою 19.08.2020 року щодо майна померлого [INFO] [PERSON] ( а.с.83-98). Судом встановлено, що 19.08.2020 року на адресу нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. Вказана заява була подана спадкоємцем поза межами встановленого законом шестимісячного строку. 19.08.2020 року нотаріусом Косенко В.М. надано роз`яснення [PERSON] щодо пропуску нею строку подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно із витягами зі Спадкового реєстру від 19.08.2020 року (а.с.94,95) після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, але 09.10.2009 року ним було складено заповіт. З копії заповіту від 09.10.2009 року (а.с.124) встановлено, що [PERSON] заповідав усе своє майно [PERSON] , 1978 року народження. [PERSON] ( до укладення шлюбу [PERSON] ) із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася. У поданій до суду відповідачем у справі [PERSON] заяві від 02.11.2021 року (а.с.103) вона вказує на те, що позовні вимоги [PERSON] визнає, претензій на спадкове майно не має. Відповідно до положень ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК установлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначала про те, що встановлений ч.1 ст.1270 ЦК строк для звернення із заявою про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин через те, що в країні через спалах короновірусної хвороби було введено карантинні заходи та введено ряд обмежень, через що вона вчасно не змогла подати заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачка проживає в м. Донецьк, який перебуває на тимчасово непідконтрольній Україні території. Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2»; від 20.05.2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2»; та від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» з 12.03.2020 року до 31.08.2020 року в Україні запроваджено карантин. Через запровадження карантинних заходів, у пунктах перетину лінії розмежування був обмежений в`їзд громадян на територію України з тимчасово окупованих територій Донецької області. Враховуючи викладені вище норми матеріального права, суд приходить до висновку, що наведені позивачкою причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини, на думку суду, є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч.3 ст.1272 ЦК можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved