Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 26.07.2008 року та у них [INFO] народилася донька - [PERSON] . Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати з [PERSON] , проте він продовжував її утримувати, щомісяця налдава кошти у розмірі 4 000,00 грн., купував для доньки їжу та одяг, постійно цікавився життям доньки, наачанням та піклувався про її стан здоров`я. Відповідач в свою чергу виде антисоціальний спосбі життя, зловживає спиртними напоями. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.09.2019 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП (не належне виконання батьківських обов`язків, щодо малолітньої доньки [PERSON] [INFO] ). Починаючи з вересня 2019 року донька проживає разом з ним у будинку [ADDRESS] , який належить йому на праві власності, в будинку створені всі необхідні умови для проживання, фізичного та духовного розвитку доньки. Просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] ,разом з ним. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.01.2020 року суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.01.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи - Виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради служба у справах дітей, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надала Представник третьої особи Органа опіки та піклування, в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON] .. Представник третьої особи - Органа опіки та піклування, в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради в останнє судове засідання не з`явилася. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.07.2008 року по 23.01.2015 року та у них [INFO] народилася донька - [PERSON] . Після розірвання шлюбу, дитина залишилась проживати з матірю. Згідно медичного висновку (на дитину (підлітка)-інваліда з дитинства у віці до 18 років 0№314 від 14.11.2017 року [PERSON] є інвалідом з дитинства - нейросенсорна двостороння втрата слуху ІІІ ступеня (понад 70 дб). З психолого-педагогічної характеристик на ученицю 3-го класу [PERSON] №232 від 12.11.2019 року, виданої Херсонським НВК «Дошкільний навчальний заклад Комбінованого типу - спеціальна загальноосвітня школа І ступеня» №29 ХМР, вбачається, що протягом навчання дитини у закладі в період з 2017по 2019 роки батьки [PERSON] та [PERSON] , в однаковій мірі брали участь у вихованні доньки, відповідально ставилися до її навчання, підтримували тісний зв`язок з педагогами закладу. Дитина проживала як з матір`ю так і з батьком. [PERSON] перебуває на обліку у службі у справах дітей Дніпровської районної у м.Херсоні ради як така, що опинилась в складних життєвих обставинах (Наказ №105 від 23.09.2019 року) . З 01.09.2019 року [PERSON] практично проживає разом з батьком [PERSON] .. В той час коли дитини проживає разом з матір`ю, дівчинку приводить до школи та забирає бабуся. Педагоги школи відмічають, що дитина показує кращий рівень засвоєння навчального матеріалу, коли перебуває у батька. Дитина завжди доглянута та охайна. Батько забезпечує необхідним харчуванням, одягом, навчальним приладдям та іншими речами. Відповідно до договору дарування від 15.10.2015 року [PERSON] належить на праві власності 58/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] . З повідомлення Дніпровського ВП ГУНП в Херсонській області №36.1-12119/02/19 від 11.12.2019 року вбачається, що відносно [PERSON] , [INFO] 21.08.2019 року складено адміністративні матеріали за ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинення насильства в сімї, невиконання захисного припису або не проходження колекційної програми. Перебуває на обліку в Дніпровському ВП як побутовий правопорушник у зв`язку з тим, що 21.08.2019 року, перебуваючи в нетверезому стані вчинила домашнє насильство по відношенню своєї доньки [PERSON] , [INFO] . Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.09.2019 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, а саме [PERSON] належним чином не виконує своєї обов`язки щодо виховання неповнолітньої доньки [PERSON] , 2010 року народження, а саме 21.08.2019 року о 11.30 год. перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Вину у вчиненні даного адімеістративного правопорушення остання визнала. Згідно акту обстеження житлових умов проживання малолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 15.09.2021 року, в будинку чисто, охайно, є необхідні меблі, побутова техніка. Дівчинка проживає в одній кімнаті з батьком, де є окреме ліжко, одяг, взуття. Батьком створені належні умови для виховання та розвитку дитини. З висновку від 08.10.2021 року № 152 орган опіки та піклування Суворовської районної у м. Херсоні ради вважає за доцільне, з урахуванням інтересів дитини, визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із батьком - [PERSON] , оскільки останні відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, піклується про дитину, про її стан здоровя, бере участь у житті своєї доньки. Відповідно до частин другої, восьмої та дев`ятої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зазначено, що: «у статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. У частині першій статті 3 цієї Конвенції закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому, як правильно вважала колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). У зазначених справах ЄСПЛ не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини. Підсумовуючи, слід зазначити, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду у справі № 522/16059/18 відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року». Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що між батьками, які проживають окремо, виник спір щодо місця проживання малолітньої дитини, дитина на даний час проживає з батьком, мати часто вживає алкогольні напої, притягалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Виходячи зі встановлених, на підставі поданих сторонами доказів, оцінених у їх сукупності обставин, враховуючи характер стосунків, які склались між батьками дитини, та між дитиною і кожним з батьків, вік дитини, висновок від 08.10.2021 року органа опіки та піклування Суворовської районної у м. Херсоні ради про доцільність проживання дитини з батьком для забезпечення розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі малолітньої [PERSON] , у якнайкращих інтересах дитини, що є визначальним при ухваленні рішення, неналежне виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно доньки, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 19, ст. 150, 151, 152, 153, 155, ст. 161 СК України,

Outcome: approved