Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] .. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що вона є бабусею [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідачі, батьки дітей, з травня 2019 року самоусунулись від виховання дітей, матеріальну допомогу не надають. Просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти. Представник позивача та позивач в с удовому засіданні просили задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила винести рішення на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився та повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила про визнання неї позову в повному обсязі. Представник служби у справах дітей Марганецької міської ради в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просить позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, наведені у позовній заяві доводи, вислухавши сторони, суд приходить до такого. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.4-5). Виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області до Марганецького міського суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони не займаються вихованням дітей, не утримують їх, відсутня зацікавленість у житті дітей. (а.с.7). На даний час діти проживають з бабусею [PERSON] , знаходяться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї виданої головою «ЖБК ДУ №1» (а.с.10). Поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтверджується, що з [PERSON] проживають її онуки [PERSON] та [PERSON] , вона виховує їх та піклується про них, батьки дітей вихованням та їх утриманням не займаються (а.с.12-14). Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідачу [PERSON] , який надавав заяву про заперечення проти позовних вимог, однак у судове засідання не з"являвся з невідомої суду причини, суд надавав термін на налагодження відносин з дітьми та на можливість проявити себе як батько, який опікується дітьми, про що також було повідомлено представнику відповідача [PERSON] . Однак, відповідач не скористався можливістю підтвердити своє бажання опікуватися дітьмя, не дивлячись на тривалий час розгляду справи судом, до суду знов не з"явився. Представник відповідача не могла повідомити суду щодо відношення відповідача до позову та до дітей взагалі. З урахуванням всіх обставин даної справи і характеру відношення відповідачів до дітей, з урахуванням висновку виконкому Марганецької міської ради, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] слід позбавити батьківських прав у відношенні їх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тому що вони нехтують своїми обов`язками, життям дітей не цікавляться. Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки на момент розгляду справи діти позбавлені батьківського піклування, суд доходить висновку про існування підстав для задоволення позову також у частині вимог про стягнення з відповідача аліментів на їх утримання. Таким чином, враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по 420,40 грн. з кожного. Відповідно до ст.141 ЦПК України відповідачі повинні відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 1261,20 грн. кожен, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат. На підставі статей 150, 164-165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved