Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування\~свого позову\~позивач вказав,\~що він\~є власником\~житлового будинку\~за вищевказаною\~адресою.\~У вказаному будинку зареєстроване\~місце проживання\~його знайомого [PERSON] ,\~відповідача по\~справі. З 2018 року відповідач у вказаному будинку не проживає. Зазначив, що відповідач не знявся з реєстраційного обліку, що порушує його права, як власника зазначеного будинку, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Споріднених стосунків між позивачем та відповідачами не має. Факт реєстрації відповідача в квартирі позивача заважає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Тому, позивач, на підставі ст. 391 ЦК України, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснив що відповідач є його знайомим. За вказаною адресою [PERSON] не мешкав, а був лише зареєстрованим. Вказав, що через реєстрацію відповідача не може розпоряджатися своїм майном, зокрема, виписати вугілля, тому просив визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Також зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик за місцем реєстрації та місцем мешкання. Відзиву чи будь-яких клопотань, заяв від відповідача на адресу суду не надходило. На підставі п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач є таким, якому вручена судова повістка. Відповідно до\~ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, правом подання відзиву на позов не скористався і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч.2\~ст.247 ЦПК України). Судом, на підставі досліджених матеріалів справи встановлено такі обставини. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлені такі фактичні обставини. Позивачем по справі є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорта № [NUMBER] виданого органом № 1430 від 21.05.2021 року. (а.с.8). Згідно копії договору купівлі-продажу будинку від 26.09.2007 року (а.с.11), посвідченого приватним нотаріусом за № 4392, [PERSON] , будинок за адресою [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] . З позовної заяви вбачається, що відповідач не є членом сім`ї чи родичем позивача. Доказів зворотнього в судовому засіданні не встановлено. Місце проживання відповідача з 04.04.2018 року зареєстровано за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією домової книги для прописки громадян (а.с.19-23), довідкою відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 24.09.2021 року № 16-23/902 (а.с.27). Довідкою старости Святогорівського старостиного округу Т.А. Авраменко від 06.09.2021 року (а.с.10) підтверджується, що в ході опитування сусідів будинку [ADDRESS] та будинку [ADDRESS] на предмет проживання у будинку [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] за вказаною адресою зареєстрований, але фактично не проживає з 2018 року. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст.391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред`явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи викладене, те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що у відповідача відсутнє право власності на вказане житлове приміщення, останній не є членами сім`ї власника житлового будинку і не користується вказаним житловим приміщенням, а лише є зареєстрованим в ньому, що чинить певні перешкоди позивачу у користуванні своєю власністю в повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають.

Outcome: approved