Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

У грудні 2019 року до Подільського районного суду м. Києва звернулося Моторне (транспортне) страхове бюро України з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 36 574,53 грн. та витрат, пов`язаних із встановленням розміру шкоди (послуги аварійного комісара) в розмірі 700,00 грн., всього - 37 247,53 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.11.2018 о 17-00 в м. Київ на проспекті Правди сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2109», держ. номер [NUMBER] під керуванням відповідача, який здійснив зіткнення з автомобілем «Форд Фієста», держ. номер [NUMBER] , що призвело до пошкодження автомобілів. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 04.12.2018 у справі № 758/14929/18 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент ДТП не була застрахована, позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 36 574,53 грн. власнику автомобіля «Форд Фієста», держ. номер [NUMBER] , та просить стягнути вказану суму з відповідача в порядку регресу, а також стягнути витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 700,00 грн. та судовий збір в сумі 1 921,00 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2019 справу було передано у провадження судді Корнілової Ж.О. В порядку повторного авторозподілу справ між суддями 01.11.2020 справу передано судді Васильченку О.В., а в подальшому, 18.01.2021 - судді Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 23.02.2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03.08.2021 відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справу з метою добровільного відшкодування витрат позивача. 08.09.2021 на адресу суд надійшла заява відповідача [PERSON] про долучення до матеріалів справи документів, а саме звернення відповідача до позивача від 07.09.2021, в якому він погоджується оплатити витрати позивача по даній справі та просить надати йому розстрочку, квитанцію про оплату частини витрат у розмірі 1 600,00 грн., документи, що підтверджують його складне матеріальне становище. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.02.2021 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, однак просив надати йому можливість розстрочення виконання прийнятого судом рішення по справі. Заявив клопотання про долучення до матеріалів справи квитанцій про часткову оплату витрат на користь позивача на загальну суму 4 800,00 грн, а також документів на підтвердження складного матеріального становища. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. 03.11.2018 о 17-00 в м. Київ на проспекті Правди відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2109», держ. номер [NUMBER] під керуванням відповідача, який здійснив зіткнення з автомобілем «Форд Фієста», держ. номер [NUMBER] , що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 05.11.2018. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 04.12.2018 у справі № 758/14929/18 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що 03.11.2018 о 17 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ», держ. номер [NUMBER] в м. Києві на пр-ті Правди, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Форд», держ. номер [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдання матеріальних збитків. З витягу з Централізованої бази даних МТСБУ вбачається, що станом на 03.11.2018 за транспортним засобом держ. номер [NUMBER] не містилось інформації про наявність чинного договору обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів. Натомість, відповідальність власника транспортного засобу «Форд Фієста», держ. номер [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована згідно з полісом № АМ/6111994 від 07.06.2018 з терміном дії з 08.06.2018 по 07.06.2019. Розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Форд Фієста», держ. номер [NUMBER] «Форд Фієста», держ. номер [NUMBER] , становить 36 574,53 грн., що підтверджується звітом про оцінку № 7287/11/18, складеним оцінщиком ТОВ «Сател Груп» [PERSON] . Відповідно до наказу по Моторному (транспортному) страховому бюро № 140 від 08.01.2019 за платіжним дорученням № 149439 від 09.01.2019 позивач повністю сплатив на користь власника пошкодженого «Форд Фієста», держ. номер [NUMBER] , [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 36 574,53 грн. Крім того, у зв`язку з настанням аварійного випадку, позивачем було понесено додаткові витрати, пов`язані із встановленням розміру шкоди (послуги аварійного комісара) в розмірі 700,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1014949 від 19.12.2018. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної, небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з п. 38.2.1 ст. 38 вказаного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, надані на підтвердження позовних вимог на предмет їх належності, допустимості та достовірності, а також взаємний зв`язок у їх сукупності, а також приймаючи до уваги визнання позову відповідачем та часткову оплату ним витрат позивача у розмірі 4 800,00 грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 32 474,53 грн витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Щодо заяви відповідача про розстрочку сплати боргу за цим рішенням суду, у зв`язку із складним матеріальним становищем та неможливістю сплатити суму боргу в повному обсязі одразу, суд прийшов до наступного. Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 435 цього Кодексу за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан. Таким чином, враховуючи положення процесуального законодавства та встановлені обставини з цього питання, суд враховує матеріальне становище відповідача, яка є тією обставиною, що ускладнить виконання рішення суду, а відтак суд прийшов до переконання про наявність підстав для розстрочення відповідачу [PERSON] виконання рішення суду про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, у сумі 32 474,53 грн., на 36 місяців рівними частинами. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 9792861 від 16.09.2019 про сплату судового збору у сумі 1 921,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 671,27 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial