Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Котлярової Людмили Володимирівни про визнання недійсним договору дарування житлового будинку та земельної ділянки і скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що вона - [PERSON] до 21 серпня 2020 року була власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій він розташований, площею 0,0852 га, кадастровий номер 2124886301:02:007:0002, які належали їй на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Котляровою Л.В. 16.04.2008 року за р. № 1642, зареєстрованого в Ужгородському районному комунальному підприємстві (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 09.05.2008 року, номер запису 72 в книзі 1, реєстраційний номер 18713853. Вказаний житловий будинок в цілому літ. А складається з двох житлових кімнат, загального площею 104,9 кв. м, житловою площею - 32,9 кв. м., гараж - літ. В., огорожа, споруди - І. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 436721, виданий Сторожницькою сільською радою 16.09.2009 року. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Крім того вказує, що до 21 серпня 2020 року вона являлася власником також 114/200 ч. житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельних ділянок площею 0,0439 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0052 та площею 0,0052 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0053, на яких він розташований. Зазначені 114/200 ч. житлового будинку належали їй на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою 18.10.1994 року за р. № 2-10772, зареєстрованого в Ужгородському державному міжрегіональному виробничому підприємстві технічної інвентаризації 20.10.1994 року за номером запису 5938. Вказаний житловий будинок в цілому літ. А складається з п`яти житлових кімнат, загальною площею - 162,2 кв. м., житловою - 93,1 кв. м. Вказує також, що земельна ділянка площею 0,0439 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0052 належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 204878, виданого Ужгородською міською радою 03.11.2010 року. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Також зазначає, що земельна ділянка площею 0,0052 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0053 належала їй на підставі Державного акту па право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 204879, виданого Ужгородською міською радою 03.11.2010 року. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Пояснює, що враховуючи її різке погіршення стану здоров`я, з метою упорядкування своїх справ, шляхом вчинення юридично значимих дій, що породжують настання конкретних правових наслідків, після проведення сімейних консультацій разом зі старшою донькою [PERSON] , 21.08.2020 року вона, як дарувальник, передала безоплатно належні їй на праві особистої приватної власності 114/200 ч. житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки площею 0,0439 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0052 та площею 0,0052 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0053, на яких він розташований, обдаровуваній - своїй старшій доньці [PERSON] , так як остання там зареєстрована, постійно проживає зі своєю сім`єю, приймає безпосередню участь в обслуговуванні даного об`єкту нерухомості і земельних ділянок, сплачує комунальні послуги та земельний податок. Зазначає, що договір дарування житлового будинку та земельних ділянок 21.08.2020 року посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Людмилою Володимирівною, зареєстровано в реєстрі за № 1219. Пояснює, що зібранням та оформленням необхідного пакету документів для підписання даного правочину займалась виключно її донька - [PERSON] . Вказує, що наприкінці вересня 2020 року, під час незначної та дріб`язкової сварки, донька [PERSON] повідомила їй, що являється також одноосібним власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тобто за її єдиним місцем проживання. Констатує той факт, що 21 серпня 2020 року вона фактично підписала два різні правочини, один з яких повністю відповідав волевиявленню учасника правочину, був вільним і відповідав його внутрішній волі, а саме відчуження на користь відповідача належного їй на праві власності 114/200 ч. житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельних ділянок: площею 0,0439 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0052 та площею 0,0052 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0053, на яких він розташований. Стверджує, що про існування іншого правочину вона навіть не здогадувалась, так як відчужувати житло, в якому проживає разом з чоловіком, наразі не мала жодного наміру, була переконана, що підписує примірники одного правочину. Крім того вказує, що в неї є ще молодша донька - [PERSON] , [INFO] , відповідно - рідна сестра [PERSON] , яка разом з чоловіком та двома синами проживає у місті Ужгороді. Пояснює, що на користь її правової позиції щодо відсутності навіть гіпотетичної можливості обговорення дарування житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , тобто наявність вільного волевиявлення, яке б відповідало її внутрішній волі, тим більше спрямування своїх дій на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, говорить той факт, що пункти 1.9,1.10,1.11,1,12,1.13,1.14,1.15 та 1.16 зазначених двох правочинів є абсолютно тотожними, про що свідчить, зокрема факт наявності ідентичних орфографічних помилок (пункт 1.9) та наявна помилка в зазначенні дати - «дванадцять» першого серпня. Як висновок стверджує, що вона була абсолютно переконана, що підписує примірники одного правочину. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій він розташований площею 0,0852 га, кадастровий номер 2124886301:02:007:0002 від 21.08.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Людмилою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 1218 та скасувати рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Котлярової Людмили Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер 53727861 від 21.08.2020 року на житловий будинок загальною площею 104,9 кв. м, житлова площа - 32.9 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій він розташований площею 0,0852 га, кадастровий номер 2124886301:02:007:0002. Також, просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 000,00 грн. та 14 000,00 грн. - витрат па професійну правничу допомогу. 20.10.2020 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 02.02.2021 року представник відповідача - адвокат Рижиков В.Г. подав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що вони з відповідачем заперечують проти позову, просять відмовити у його задоволенні з наступних підстав. Вказує, що викладені позивачем у позові обставини не відповідають дійсності, так як, зокрема, позивач не повідомила, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, на якій він розташований, позивач набула на підставі договору дарування від 16.04.2008 року, який завірено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Людмилою Володимирівною та подаровано їй відповідачем по справі - донькою [PERSON] . Пояснює, що в даному випадку існувала усна домовленість про повернення цього майна у власність відповідача по справі, що і відбулося. Також, стверджує, що твердження позивача про те, що вона дізналася про даний правочин під час дріб`язкової сварки наприкінці вересня не відповідає дійсності, так як у понеділок 21 вересня о 08:00 год. ранку позивач зателефонувала [PERSON] з вимогою повернути майно, після чого відповідач приїхала до позивача додому, де і відбулася сварка в присутності молодшої доньки [PERSON] . Щодо твердження позивача про те, що вона не могла здійснити правочин одноосібного дарування на користь відповідача, оскільки вона проживає з разом чоловіком та у неї є ще одна донька, зазначає, що таке також не відповідає дійсності, бо ще у 2002 році між позивачем та молодшою донькою [PERSON] був підписаний договір дарування квартири [ADDRESS] , зареєстрований у реєстрі за номером 3-4831 від 11 листопада 2002 року, де обдарованою виступає саме молодша донька позивача, а чоловік позивача - [PERSON] є одноосібним власником 2-х кімнатної квартири у місті Ужгород. Вказує також, що твердження щодо того, що ніби позивач не здогадувалася про кількість підписуваних правочинів також не відповідає дійсності, так як кількість сторінок за основним текстом договору є різна (в одному три сторінки, а у другому їх чотири), відповідно і розміщення місця для підпису неоднакове. В одному договорі підпис обох сторін розташований на третій сторінці знизу, а на іншому - у верхній частині четвертої сторінки, на що, на їхню думку, не могла не звернути уваги людина, яка працювала з документами у правоохоронних органах на відповідальних посадах, зокрема у ВПВР УМВС України в Закарпатській області, і вийшла на пенсію у званні майора міліції. Твердження з приводу тотожності пунктів 1.9, 1.10, 1.11, 1.12, 1.13, 1.14, 1.15, 1.16 двох різних договорів дарування, що ніби то свідчить на користь правової позиції позивача, вважає взагалі абсурдним, так як дані пункти є типовими для договорів дарування. Також вказує, що твердження позивача щодо погіршення стану здоров`я внаслідок частих повторних інсультів, яким ніби то скористалася відповідач для заволодіння майном шляхом обману, також є неправдивим, оскільки кожного разу, коли ставався черговий інсульт чи виникала необхідність госпіталізації та оперативного втручання, [PERSON] знаходилася поруч, займалася оформленням необхідних документів для госпіталізації, проводила консультації з лікарями, тримала зв`язок з медичним персоналом відділень, постійно відвідувала чи повністю перебувала поруч з позивачем, коли вона потребувала допомоги. Вважає, що свідченням її довіри до матері є той факт, що ще у 2006 році позивачу була подарована квартира відповідача, що знаходилась у [ADDRESS] , договір дарування від 21 квітня 2006 роки, зареєстрований за номером 1676 та у 2008 році - житловий будинок у с. Сторожниця. Ужгородський район і земельна ділянка, на якій він розташований, згідно з договором дарування від 16.04.2008 року за номером 1642. Пояснює, що вищевказані дії здійснювалися між позивачем і відповідачем за усними домовленостями. А дарування житлового будинку та земельної ділянки у с. Сторожниця відбулося у зв`язку з сімейними проблемами відповідача (період розлучення з чоловіком), так як відповідач не хотіла, щоб їх спільне майно стало предметом судових спорів. Зазначає, що усе вищенаведене свідчить про те, що підписання оскаржуваного правочину було власною волею позивача, яку вона здійснила без стороннього примусу. Стверджує, що вона не заперечує щодо пожиттєвого проживання позивача у її будинку та для впевненості позивача готова укласти про це договір. Стверджує, що позивач, перебуваючи в адекватному стані, розуміючи наслідки своїх дій, у присутності нотаріуса, який перевірив її дієздатність, і який протягом багатьох років оформляла, як позивачу, так і відповідачу документи, які потребували нотаріальних дій, добровільно підписала договори дарування. Претензій щодо дій нотаріуса у позивача, відповідно до обґрунтування позовних вимог, взагалі немає. Таким чином, просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. 02.02.2021 року третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Котлярова Л.В. подала через канцелярію письмові пояснення до справи, в яких зазначає, що в основу зазначеного позову закладено припущення позивача, що їй не було відомо про підписання у неї - приватного нотаріуса Котлярової Л.В. договору дарування будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , під час підписання іншого договору дарування на 114/200 ч. будинку та земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] . Тобто, нотаріус нібито надав позивачу для підписання договір дарування будинку в с. Сторожниця, чим саме ввів [PERSON] в оману. Однак, стверджує, що дане припущення про введення позивача в оману не відповідає реальним обставинам справи, не підтверджується документами, які підписала [PERSON] та спростовується подіями, які відбулися як вдень підписання оскаржуваного договору (21.08.2020), так і подіями, що передували підписанню договору дарування, а також документами та зустрічами, телефонними перемовинами, які відбувалися після підписання такого договору. Так, вказує, що, з метою підписання оскаржуваного договору, до неї - приватного нотаріуса Котлярової Л.В. приблизно на початку серпня 2020 звернулася донька позивача [PERSON] . Нею було надано відповідачу консультацію щодо підготовки необхідних документів для посвідчення двох договорів дарування та оглянуто документи, що підтверджують право власності позивача на будинок в с. Сторожниця та частину буднику в м. Ужгороді із земельними ділянками. Через деякий час відповідач [PERSON] підтвердила намір та бажання обох сторін укласти договори дарування на два об`єкти нерухомого майна із земельними ділянками. Зазначає, що для належного посвідчення договорів дарування, нею було замовлено в електронному форматі витяги з державного земельного кадастру на три земельні ділянки та витяги з нормативної грошової оцінки на земельні ділянки. Сама підготовка документів необхідних для посвідчення двох договорів дарування коштує значної суми коштів, а відтак відповідачу було наголошено на необхідність узгодження таких видатків з мамою - [PERSON] та попереджено, що всі витрати, які нотаріусом сплачено за витяги та експертизи в обов`язковому порядку необхідно буде відшкодувати. Після підготовки всіх документів, із відповідачем було узгоджено дату підписання двох договорів дарування, адже сама процедура узгодження проектів договорів дарування, їх ознайомлення зі сторонами та подальша реєстрації займає значний проміжок часу. В день посвідчення договорів дарування вона - нотаріус Котлярова Л.В. провела процедуру встановлення осіб договору - дарувальника - [PERSON] та обдаровуваної - [PERSON] , з`ясувала добровільність намірів сторін, питання оплати послуг нотаріуса, витрат за користування Єдиними та Державнимиреєстрами. Роз`яснила норми права та наслідки посвідчення договорів дарування для сторін. В подальшому вона надала сторонам для ознайомлення скріплений степлером проект договору дарування будинку у селі Сторожниця разом із земельною ділянкою. Проект договору дарування на частину будинку у м. Ужгороді для ознайомлення було подано сторонам вже після прочитання та підписання договору дарування будинку та землі у с. Сторожниця. Тобто, першим подано сторонам для ознайомлення проект договору дарування будинку та землі за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що він менший по об`єму і в графі 1.2 (предмет договору) зазначено тільки два об`єкти - будинок і земельна ділянка. Ця обставина підтверджена реєстровим номером 1218, а також самими підписами сторін на третьому аркуші договору дарування, на відміну від договору дарування частини будинку та двох земельних ділянок у [ADDRESS] , де реєстровий номер 1219, підписи сторін на четвертому аркуші, а предмет договору у пункті 1.2 складається з трьох об`єктів. Додатково просить суд врахувати, що у зв`язку із наявністю у двох договорах дарування двох різних об`єктів нерухомого майна у вигляді будівель та три об`єкти нерухомого майна у вигляді земельних ділянок, нотаріус зобов`язаний був надати для підпису спочатку три примірники договору дарування по с. Сторожниця, а потім чотири примірники по частині будинку і двох земельних ділянках у м. Ужгороді. Тобто, сторони після детального ознайомлення із договором дарування по с. Сторожниця поставили підпис на примірнику договору р. № 1218, що залишається у архіві нотаріуса і тільки після цього отримали для ознайомлення та підписання два примірники договору дарування роздрукованих на спеціальних бланках. У випадку із договором дарування частини будинку та двох земельних ділянок у м. Ужгороді, сторони отримали для підписання примірник договору за р. № 1219 роздрукований на простих аркушах паперу, а після ознайомлення та підписання отримали на підпис роздруковані три примірники договору дарування (р. №1219) вже на спеціальних бланках. Всі примірники у кількості 5 штук двох договорів дарування нотаріус передав після оплати послуг та держмита відповідачу [PERSON] (крім двох підписаних примірників, що знаходяться в архіві нотаріуса). Вказує, що в період приблизно із 15 по 17 вересня позивач [PERSON] зателефонувала їй із вимогою пояснити чому під час посвідчення двох договорів дарування у серпні місяці 2020 року нотаріус не попросила від позивача письмову згоду її чоловіка. В подальшому, на початку жовтня, [PERSON] зателефонувала до приватного нотаріуса повторно і спитала чи може позивач отримати прості незавірені копії договорів дарування у нотаріуса негайно. Жодної вимоги щодо отримання завірених копій двох договорів або дублікатів договорів дарування не було. Пояснює, що копії двох договорів були надані позивачці [PERSON] в день її особистого приходу до нотаріуса Котлярової Л.В. Жодних зауважень по процедурі посвідчення, чи черговості посвідчення, чи відсутність бажання дарувати будинок та землю у с. Сторожниця позивач в момент отримання копій не висловлювала. Стверджує, що позивач в день підписання договорів дарування 21.08.2020 року усвідомлювала значення своїх дій, уважно ознайомилася з договорами перед підписанням, особисто підписала їх сім разів і два рази поставила підписи в книзі реєстрації нотаріальних дій за кожний договір окремо. Перерва між підписанням першого договору № 1218 і другого договору дарування № 1219 була значною та тривала понад 20 хвилин - час, за який сторони звіряли предмет договору та уважно читали всі реквізити сторін. [PERSON] (позивач) не могла бути переконана, що вона підписує тільки один примірник одного договору і чітко усвідомлювала черговість підписання договорів дарування, а саме спочатку договір дарування на будинок та землю в с. Сторожниця, а потім договір дарування на частину будинку та дві земельні ділянки у м. Ужгороді. Одночасного підписання договорів не відбувалося. Зазначає також, що технічна описка в кінці договору щодо дати не може бути підтвердженням підписання позивачкою тільки одного договору, адже на першій сторінці договорів дарування чітко зазначено правильну дату та предмет договору, які відрізняються в двох договорах. Крім того, в двох різних договорах дарування від 21.08.2020 року зазначено на підставі яких правовстановлюючих документів належало майно позивачці, яка квадратура двох різних будинків, який розмір трьох різних земельних ділянок, і в яку суму сторони оцінюють вартість майна, яке подаровано. Всі зазначені ідентифікатори по майну і землі описані у двох договорах і з усіма пунктами договорів дарування позивач [PERSON] детально ознайомилася. Враховуючи вищенаведене, просить суд відмовити у позовних вимогах [PERSON] в повному обсязі. 20.09.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивача [PERSON] не з`явилася, однак її представник - адвокат Січка В.В. подав 09.11.2021 року через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, в якій зазначив, що позовні вимоги вони підтримують у повному обсязі, просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, однак, 09.11.2021 року подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що вона просить суд відмовити в задоволені позовних вимог позивача повністю на підставах зазначених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.2020 року дарувальник - [PERSON] передала обдаровуваній - [PERSON] безоплатно житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0852 га з кадастровим номером 2124886301:02:007:0002, на якій він розташований, які належали їй на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Котляровою Л.В. 16.04.2008 року за р. № 1642, зареєстрованого в Ужгородському районному комунальному підприємстві (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 09.05.2008 року за номером запису 72 в книзі 1, реєстраційний номер 18713853. Вказаний житловий будинок в цілому літ. А складається з двох житлових кімнат, загального площею 104,9 кв. м, житлова площа - 32,9 кв. м., гараж - літ. В., огорожа, споруди - І. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 436721, виданий Сторожницькою сільською радою 16.09.2009 року. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Даний факт підтверджується доданою до матеріалів справи копією договору дарування від 21.08.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1218, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Котляровою Л.В. (а.с. 7-10), а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер довідки № 227304000 від 08.10.2020 року (а.с 11) та № 227307007 від 08.10.2020 року (а.с. 12). Також, з матеріалів справи вбачається, що дарувальник - [PERSON] передала обдаровуваній - [PERSON] безоплатно 114/200 ч. житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки площею 0,0439 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0052 та площею 0,0052 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0053, на якій він розташований, що підтверджується копією договору дарування житлового будинку та земельних ділянок від 21.08.2020 року (а.с. 13-14). Зазначені 114/200 ч. житлового будинку належали дарувальнику на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою 18.10.1994 року за р. №2-10772, зареєстрованого в Ужгородському державному міжрегіональному виробничому підприємстві технічної інвентаризації 20.10.1994 року за номером запису: 5938. Вказаний житловий будинок в цілому літ. А складається з п`яти житлових кімнат, загальною площею - 162,2 кв. м., житловою - 93,1 кв. м. Земельна ділянка площею 0,0439 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0052 належала дарувальнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 204878, виданого Ужгородською міською радою 03.11.2010 року. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Земельна ділянка площею 0,0052 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0053 належала дарувальнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 204879, виданого Ужгородською міською радою 03.11.2010 року. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На підтвердження проблем зі здоров`ям, що стало причиною бажання позивача упорядкувати справи, шляхом вчинення юридично значимих дій, позивачем додано до матеріалів справи копію виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 1842/268 (а.с. 15), що підтверджує, що [PERSON] перенесла повторний ішемічний інсульт та знаходилася на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «УРКЛ» з 11.07.2020 року по 22.07.2020 року, копію довідки з обласного клінічного онкологічного диспансеру від 13.09.2017 року, копію консультацій від лікаря невролога від 05.09.2019 року, 28.02.2020 року та 27.08.2020 року та (а.с. 17-18), копію заключення мультиспіральної комп`ютерної томографії від 11.07.2020 року № 2571 (а.с. 19). Судом також встановлено, що 16.04.2008 року дарувальник - [PERSON] передала безоплатно домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку загальною площею 0,0852 га, з кадастровим номером 2124886301:02:007:0002, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у власність обдаровуваної - [PERSON] , що підтверджується копією договору дарування будинку та земельної ділянки від 16.04.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1642 та посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В. (а.с. 58) Також, судом встановлено, що 21.04.2006 року дарувальник - [PERSON] передала безоплатно у власність обдаровуваної - [PERSON] квартиру в [ADDRESS] , що складається з трьох кімнат, житловою площею 40,6 кв. м., загальною - 66,7 кв. м, що підтверджується копією договору дарування квартири від 21.04.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1674 та посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В. (а.с. 59) З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 23.05.2017 року вбачається, що 06.09.2010 року [PERSON] розірвала шлюб з чоловіком [PERSON] (а.с. 65). З матеріалів справи також вбачається, що позивач - [PERSON] подарувала 11.11.2002 року своїй меншій дочці - [PERSON] квартиру [ADDRESS] , що підтверджується доданою до матеріалів справи копією договору дарування квартири від 11.11.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-4831 та посвідченого державним нотаріусом Ластівка А.В. (а.с. 60). До матеріалів справи також долучено технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна в [ADDRESS] , складений 10.05.2007 року, власником якого тоді була [PERSON] (а.с. 61-64). Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За нормами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 6 ЦК України визначено право сторін на укладення договору та врегулювання в ньому своїх відносин. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Як на підставу визнання оспорюваного договору дарування недійсним позивач покликається на укладення договору шляхом обману - введення її в оману щодо того, що вона укладає договір дарування лише на один житловий будинок та дві земельні ділянки, а не на два різні будинки і три земельні ділянки. Згідно з ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. До обставин, які мають істотне значення, частиною першою статті 229 ЦК України віднесено природу правочину, права та обов`язки сторін, такі властивості і якості речей, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. За роз`ясненнями, наданими в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 6 листопада 2009 року, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Вчинення правочину під впливом обману зумовлене деформацією волі, на яку вплинула протиправна поведінка іншої особи, спрямована на формування наміру в іншої особи вчинити правочин, посилаючись на хибне уявлення про обставини, які мають істотне значення. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до вчинення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України. Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності умислу в діях відповідача на введення її в оману. Посилання позивача як на факт обману зі сторони відповідача на те, що вона була абсолютно переконана, що підписує примірники одного правочину, а саме щодо відчуження на користь відповідача належного їй на праві власності житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельних ділянок: площею 0,0439 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0052 та площею 0,0052 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0053, на яких він розташований, що відповідало її волевиявленню і про те, що про існування іншого правочину вона навіть не здогадувалась, не знайшло свого підтвердження. Зокрема, судом встановлено, що кількість сторінок у договорі дарування житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельних ділянок: площею 0,0439 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0052 та площею 0,0052 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0053, та договорі дарування житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0852 га з кадастровим номером 2124886301:02:007:0002, є різна (в одному три сторінки, а у другому їх чотири) відповідно і розміщення місця для підпису неоднакове. В одному договорі підпис обох сторін розташований на третій сторінці знизу, а на іншому - у верхній частині четвертої сторінки. Крім того, в двох різних договорах дарування від 21.08.2020 року зазначено різні предмети договору та зазначено на підставі яких правовстановлюючих документів належало майно позивачці, яка квадратура двох різних будинків, який розмір трьох різних земельних ділянок, в яку суму сторони оцінюють вартість майна, яке подаровано. Твердження з приводу тотожності пунктів 1.9, 1.10, 1.11, 1.12, 1.13, 1.14, 1.15, 1.16 двох різних договорів дарування, і навіть тотожності орфографічних помилок у них також не може бути взято судом до уваги, так як дані пункти є типовими для договорів дарування. Також, твердження позивача про те, що про існування іншого правочину вона навіть не здогадувалась спростовується тим, що саме договір дарування житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0852 га з кадастровим номером 2124886301:02:007:0002 підписувався сторонами першим, що підтверджено реєстровим номером цього договору № 1218 (договір дарування житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельних ділянок: площею 0,0439 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0052 та площею 0,0052 га з кадастровим номером 2110100000:17:001:0053 зареєстровано за реєстровим номером 1219 та підписувався другим). Отже, судом встановлено, що спочатку сторони ознайомлювалися, читали та підписували саме проект договору дарування житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Підписання договору без попереднього ознайомлення з його змістом, свідчить, на думку суду, про недбальство позивача, а не умисел відповідача на введення його в оману. Також суд зауважує, що на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним особа повинна довести на підставі належних і допустимих доказів наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування. В судовому засіданні належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що позивач в силу свого віку та стану здоров`я, а також, що він потребував у зв`язку із цим у догляду і сторонньої допомоги суду не надано. Судом також встановлено, що спірний договір дарування будинку укладений у письмовій формі та посвідчений приватним нотаріусом. Приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Котляровою Людмилою Володимирівною перед посвідченням договору дарування було роз`яснено правові наслідки укладення договору дарування, перевірено волевиявлення сторін, яке було вільним і відповідало реальній домовленості та дійсним намірам. В оспорюваному договорі дарування сторони, зокрема і позивач, своїми підписами підтвердили, що цей договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину та укладається на вигідних для них умовах і не під впливом помилки, обману або насильства, і не є результатом впливу тяжких для дарувальника обставин, на момент укладення цього договору відсутні будь-які обмеження щодо обсягу їх цивільної дієздатності, не страждають на психічний розлад, який може вплинути на їх здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними. Сторони підтвердили, що ними особисто прочитано увесь текст цього договору на українській мові, оскільки вони володіють українською мовою, а також, що укладання цього договору відповідає їх дійсним намірам і щодо кожної з умов договору заперечень немає, і у тексті договору зафіксовані усі істотні умови, ними однаково розуміється значення, зміст, умови договору, його правові наслідки для кожної із сторін права та обов`язки сторін за договором, про що свідчать їх особисті підписи на цьому договорі. Обдаровуваний (відповідач) зареєстрував право власності на будинковолодіння та земельні ділянки, про що свідчать інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, якщо договір дарування посвідчено та зареєстровано у встановленому законом порядку, при цьому у момент складання договору дарувальник підтвердив, що правочин здійснено за доброю волею, то відповідний договір є дійсним. Докази на підтвердження того, що на момент укладення спірного договору дарування стан здоров`я позивача погіршився до тієї міри, що він потребував сторонньої допомоги, відсутні. Матеріалами справи також спростовується посилання позивача на те, що вона не мала жодного наміру відчужувати вказане житло, так як проживає тут з чоловіком, а також має ще молодшу доньку, так як з матеріалів справи вбачається, що 11.11.2002 року дочці [PERSON] позивач - [PERSON] подарувала квартиру в [ADDRESS] (а.с. 60). Окрім того, відповідач - [PERSON] 21.04.2006 року подарувала позивачу квартиру по [ADDRESS] . (а.с.59). З оглянутого в судовому засіданні договору дарування від 21 серпня 2020 року вбачається, що в спірному договорі дарування сторони попередньо ознайомлені нотаріусом з загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, володіючи повним обсягом цивільної дієздатності, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням, котре повністю відповідає їх внутрішній волі, маючи на меті реальне настання правових наслідків від укладеного правочину, свідомо та добровільно уклали вказаний договір дарування. Погіршення стосунків сторін після укладення правочину не може бути підставою для визнання спірного договору недійсним, оскільки передбачені законом підстави недійсності правочину мають існувати на момент його вчинення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Оскільки позивач належними та допустимими доказами не довів, що при укладенні договору дарування житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0852 га з кадастровим номером 2124886301:02:007:0002, дійсно мала місце помилка, договір укладений шляхом обману, а також, що укладення спірного договору не відповідало його внутрішній волі, вимоги позивача не підлягають до задоволення. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed