Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

В липні 2021 року позивач звернулась до суду з заявою про розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування заяви зазначила, що 04.11.2006 року вони з відповідачем уклали шлюб від якого у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з позивачем. Спільне життя сторін не склалось через протиріччя поглядів на життя та несумісність характерів, а також через те, що відповідач останнім часом став зловживати спритними напоями, не працює і належним чином свою сім`ю не утримує. На даний момент спільне проживання та ведення між ними спільного господарства припинено, подружніх стосунків з відповідачем не підтримують. Шлюб носить формальний характер, а примирення між сторонами позивач вважає недоцільним та недієвим, таким, що буде суперечити інтересам сторін, а тому просить суд шлюб розірвати. Ухвалою судді від 31 серпня 2021 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились, направили до суду заяви про розгляд справи за відсутності сторін, просили шлюб розірвати. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 04 листопада 2006 року виконкомом Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.11.2006 року. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіює свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.04.2007 року, та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.11.2012 року. Із позову та клопотань сторін, поданих на адресу суду, встановлено, що подальше спільне проживання позивача та відповідача є неможливим. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд доходить висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливе, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають до задоволення. Питання судових витрат вирішити у відповідності до вимог ст.ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved