Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

ТОВ «Агрофірма «Гаван Плюс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та СФГ «Акант» про: визнання недійсним договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) земельної ділянки площею 5,4762 га кадастровий номер: 6323583600:05:006:0017, укладеного 05 грудня 2020 року між [PERSON] та СФГ «Акант», зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 грудня 2020 року; визнання укладеною додаткову угоду від 08 лютого 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс» про поновлення договору оренди землі, який зареєстровано у Каховському районному відділі Херсонської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» від 24 листопада 2010 року за № 4АА001935-041072400052 у відповідній редакції. Після відкриття провадження ТОВ «Агрофірма «Гаван Плюс» звернулось із заявою про уточнення способу захисту порушених прав у справі, оскільки відповідач [PERSON] помер, а тому залишились вимоги лише до відповідача СФГ «Акант». Так позивач просить визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) земельної ділянки площею 5,4762 га кадастровий номер: 6323583600:05:006:0017, укладеного 05 грудня 2020 року між [PERSON] та СФГ «Акант»; припинити право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб СФГ «Акант» щодо земельної ділянки площею 5,4762 га кадастровий номер: 6323583600:05:006:0017; витребувати із незаконного володіння та користування СФГ «Акант» земельну ділянку площею 5,4762 га кадастровий номер: 6323583600:05:006:0017 на користь ТОВ «Агрофірма «Гаван Плюс»; скасувати державну реєстрацію права користування земельною ділянкою. Ухвалою суду від 27 жовтня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] , оскільки вона є спадкоємицею власника спірної земельної ділянки [PERSON] .. В обґрунтування позову зазначається, що 24 листопада 2010 року між ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс» та [PERSON] був укладений договір оренди землі, на строк 10 років. 24 листопада 2020 року строк дії договору оренди землі спливав, а тому на виконання п. 8 Договору та ст. 33 Закону України «Про оренду землі» товариство 07 серпня 2020 року направило на адресу власника землі лист-повідомлення про бажання поновити Договір оренди землі та проект Додаткової угоди для погодження землевласником. [PERSON] лист та проект угоди були отриманні, однак будь-якої відповіді щодо погодження або не погодження додаткової угоди від відповідача на адресу товариства не надходило, тому товариство обґрунтовано вважало, що має право користуватись земельною ділянкою на законних підставах та вчиняти дії щодо її обробки (культивація, добрива, полив). На виконання вимог Закону України «Про оренду землі» позивач направив на адресу землевласника 08 лютого 2021 року лист-повідомлення та проект додаткової угоди який відповідач повинен був підписати та підтвердити право позивача на оренду землі. Одночасно 21 січня 2021 року товариство дізналось, що в переліку власників земельних паїв, які уклали договори оренди із позивачем відсутній [PERSON] та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно товариство дізналось, що [PERSON] уклав договір емфітевзису із СФГ «Акант». Однак, ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс» у серпні 2020 року виконуючи обов`язки визначенні договором та Законом мало законне очікування щодо продовження із [PERSON] договору оренди землі, а тому укладений із СФГ «Акант» договір укладений всупереч вимогам Закону та договору оренди землі від 24 листопада 2020 року. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві, в уточненнях до неї та у відповіді на відзив. При цьому представники зазначали, що на цей час відсутні підстави вважати, що [PERSON] взагалі укладав договір емфітевзису із СФГ «Акант» оскільки договір датований 5 грудня 2020 року, тоді як зі слів доньки, [PERSON] , який помер [INFO] , останній місяць дуже погано себе почував та майже не вставав та не виходив з будинку, а тому є сумніви щодо підписання будь-якого договору, як і отримання 22 грудня 2020 року коштів від СФГ «Акант». При цьому представник зазначав, що позивач продовжує користуватись спірною земельною ділянкою, в підтвердження цього надано агротехнічна документація та офіційно земельну ділянку після листопада 2020 року товариство будь-кому не передавало. Представник третьої особи та [PERSON] в судовому засіданні зазначали, що [PERSON] у серпні 2020 року листи від ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс» отримував, був згодний із продовженням договірних відносин із товариством, навіть підписав таку додаткову угоду, однак в силу поганого почуття останнім часом, не встиг направити підписану угоду на адресу позивача. Щодо укладання угод із СФГ «Акант» батько [PERSON] не повідомляв, з цього приводу їй нічого не відомо. В грудні місяці 2020 року [PERSON] з будинку не виходив, майже не піднімався з ліжка, продукти привозила донька та забезпечувала батьків всім необхідним також. Позивач із [PERSON] розрахувався за 2020 рік за договором оренди. Представник СФГ «Акант» звернувся до суду із відзивом на позов в якому заперечував щодо задоволення позову та окремо в судовому засіданні зазначив, що станом на грудень 2020 року договірних відносин між ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс» та [PERSON] не існувало, строк дії договору оренди сплив 24 листопада 2020 року. Позивач направивши листи на адресу орендодавця у серпні 2020 року не здійснив жодних дій щодо укладання додаткової угоди та не з`ясував причини відсутності письмової відповіді від [PERSON] на момент закінчення дії договору оренди, тобто не проявив достатньої обачності в питанні продовження договору оренди землі із орендодавцем. Представник вважає, що в ході розгляду справи доведено, що хоча і за допомогою представників СФГ «Акант» однак за ініціативою [PERSON] , позивача намагались повідомити про припинення договірних відносин із товариством та відсутності наміру у [PERSON] укладати додаткову угоду із ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс». Також, представник зазначив, що відсутні будь-які підстави вважати, що договір із СФГ «Акант» [PERSON] у грудні 2020 року не укладав, оскільки такий договір укладався в присутності свідків та особисто підписувався [PERSON] .. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи представників позивача, третьої особи та її представника, представника відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс». Так, судом встановлено, що між [PERSON] (орендодавцем) та ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 5,4762 га, із кадастровим номером 6523583600:05:006:0017, який було зареєстровано у Каховському районному відділі Херсонської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 24 листопада 2010 року за № 4АА001935-041072400052. Договір укладено на строк 10 років, тобто до 24 листопада 2020 року. 05 грудня 2020 року між [PERSON] та СФГ «Акант» було укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) земельної ділянки площею 5,4762 га, із кадастровим номером 6523583600:05:006:0017, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 грудня 2020 року. Договір укладено на 10 років. [INFO] [PERSON] помер, спірну земельну ділянку прийняла у спадщину його донька [PERSON] ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс» обґрунтовуючи вимоги посилається на ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції до внесення змін, які відбулись після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству». Так, відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі». Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України. Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Таким чином, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. Такий правовий висновок про застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18). Так, ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс» надано до суду лист-повідомлення від 06 серпня 2020 року про поновлення договору оренди землі на ім`я [PERSON] , згідно вказаного листа товариство пропонує укласти додаткову угоду до договору оренди землі з орендною платою у розмірі 18633 грн. 54 коп. або у натуральній формі, за домовленістю сторін та строком дії договору оренди землі десять років, тобто по 24 листопада 2030 року. (т. 1 а.с. 99). Надано до суду також проект додаткової угоди від 06 серпня 2020 року, із відповідними умовами зазначеними в листі-повідомленні (а.с. 100). Відповідно до копії поштового повідомлення (т. 1 а.с. 102) [PERSON] лист-повідомлення та додаткова угода були отримані 18 серпня 2020 року. Отримання листа-повідомлення та додаткової угоди також підтвердила в судовому засіданні спадкоємиця [PERSON] - [PERSON] , яка зазначала, що батько листи отримав, погодився з ними, підписав додаткову угоду в редакції, яку надіслав позивач, однак в силу поганого самопочуття та віку не встиг відправити на адресу ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс» підписану додаткову угоду. Щодо відносин [PERSON] із СФГ «Акант» [PERSON] нічого не відомо, про підписання договору емфітевзису також батько їй не повідомляв. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Представник СФГ «Акант» у відзиві на позов та в судовому засіданні зазначав, що [PERSON] не мав наміру продовжувати договірні відносини із ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс», оскільки він надсилав листи на адресу Товариства щодо припинення оренди земельної ділянки у жовтні та у грудні 2020 року [PERSON] сам ініціював питання щодо укладання договору емфітевзису із СФГ «Акант». В підтвердження своєї позиції представником до суду надано відповідні листи (т. 1 а.с. 135, 138). Суд, зміст листів наданих стороною відповідача оцінює критично та не приймає їх як доказ відсутності наміру у [PERSON] продовжувати договірні відносини із ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс» з огляду на наступне. Так, листи надані до суду СФГ «Акант», а не власником земельної ділянки (спадкоємцем), оригінали згідно зазначеної відповідачем інформації також зберігають у СФГ «Акант», тобто власник земельної ділянки їх не відправляв та не оформлював. В судовому засіданні за ініціативою відповідача були допитані свідки - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] - директор СФГ «Акант» в судовому засіданні, як свідок, зазначив, що ініціатором договірних відносин між СФГ «Акант» та [PERSON] був сам [PERSON] , оскільки його не влаштовували договірні відносини оренди із ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс». Він як директор розумів, що товариство буде вчиняти якісь дії щодо продовження договору оренди, а тому це питання контролювалось шляхом постійного спілкування із власником землі. [PERSON] не повідомляв СФГ «Акант» про отримання будь-яких повідомлень від ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс», тому у грудні 2020 року СФГ «Акант», в його особі, вважало, що діє правомірно та укладає договір емфітевзису у відповідності до вимог Закону. Оскільки [PERSON] , був особою похилого віку, та самостійно складати певні документи не міг, йому допомагали працівники СФГ «Акант». Які саме документи складали працівники СФГ «Акант» від імені [PERSON] директор не знає, оскільки їх було декілька та на протязі двох років. Директор СФГ «Акант» також в судовому засіданні повідомив, що після укладання угоди у грудні 2020 року підприємство виплатило [PERSON] кошти, за його проханням, у розмірі 14000 грн. та почало обробляти земельну ділянку належну особі без офіційної передачі, тобто без підписання акту прийому-передачі. Свідок [PERSON] - агроном СФГ «Акант», в судовому засіданні надав покази аналогічні тим, які надав [PERSON] та окремо зазначив, що саме він допомагав [PERSON] друкувати листи для ТОВ «Агрофрма «Гаван» Плюс», оскільки [PERSON] був особою похилого віку та саме він - свідок такі листи поштою направляв на адресу товариства, тому оригінали зберігаються у нього, [PERSON] він їх не передавав. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що наявні в розпорядженні суду докази, тобто свідчення свідків, листи, поштові квитанції та інше в своїй сукупності не спростовують отримання [PERSON] листів та додаткової угоди від ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс» та підписання їх, однак дають підстави для висновку, що листи, які направлялись на адресу позивача від імені [PERSON] складались не ним та направлялись на адресу підприємства також не власником землі, а заінтересованою стороною, з якою згодом був укладений оспорений договір емфітевзису. За таких даних, позивач завчасно до закінчення визначеного законом строку повідомив орендодавця про намір продовжити договір оренди земельної ділянки, надіславши додаткову угоду, тобто скористався наданим йому правом та вчинив дії, спрямовані на реалізацію свого переважного права на продовження договору оренди, а орендодавець, в свою чергу, в строки встановленні Законом, не відреагував на таке повідомлення, належним чином підписану додаткову угоду на адресу позивача не надіслав, що надавало орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу Закону і саме в такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «Мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбаченні договором. (висновок ВП Верховного Суду в справі № 159/5756/18). Таким чином укладення орендодавцем (власником орендованої земельної ділянки) нового договору оренди земельної ділянки (емфітевзису) з іншим орендарем суперечить законодавству та порушує права та інтереси первинного орендаря щодо переважного права оренди землі. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Емфітемвзис - це довгострокове, відчужуване та успадковуване речове право на чуже майно, яке полягає у наданні особі користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб з метою отримання плодів та доходів від неї з обов`язком ефективно її використовувати відповідно до цільового призначення. Об`єктом емфітевтичного права є користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, що знаходиться у приватній власності. Згідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як вбачається із встановлених обставин справи однією із умов оспореного договору емфітевзису (п. 9.3) встановлено, що власник заявляє та гарантує, що він в повному обсязі проінформував Землекористувача про всі обставини, що мають відношення до земельної ділянки, які могли вплинути на волю Землекористувача щодо підписання цього Договору, зокрема: відносно земельної ділянки немає інших діючих договорів оренди або будь-яких інших договорів, якими Власник передав права користування земельною ділянкою третім особам; у власника відсутні будь-які зобов`язання,термін яких настав або настане у майбутньому (у т.ч. за попередніми договорами, офертами, опціонами, тощо) по відчуженню земельної ділянки, передачі окремих прав (користування, розпорядження, володіння) на земельну ділянку. Одночасно договором оренди від 24 листопада 2010 року, укладеного між [PERSON] та позивачем, встановлено, що п. 8 - Після закінчення строку договору орендар має право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 10 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. П.29 Договору встановлено, що орендодавець зобов`язаний забезпечувати відповідно до Закону права третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки та не чинити дій, які б перешкоджали орендареві користуватись земельною ділянкою. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що [PERSON] отримав від позивача листи-повідомлення про намір продовжити договір оренди та додаткову угоду, а тому був обізнаний щодо наслідків отримання такого повідомлення відповідно до умов Договору від 24 листопада 2010 року. За таких даних укладаючи угоду із СФГ « Акант» у грудні 2020 року [PERSON] знав, що у нього існують зобов`язання, термін яких настав, а саме відповісти на заявлене ТОВ «Агрофріма «Гаван» Плюс» переважне право продовжити договір оренди землі на певних умовах та що земельна ділянка продовжує знаходитись у користуванні ТОВ «Агрофріма «Гаван» Плюс» на відповідних правових підставах, тобто власник земельної ділянки під час укладання договору емфітевзису не повідомив протилежній стороні про істотні обставини, які вплинуть на реалізацію договору емфітевзису, тобто власник знав, що настання правових наслідків, що обумовлені договором емфітевзису можуть не настати у разі оскарження таких дій орендарем. Відповідно до ч.1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; а згідно до ч.5 правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та кріплення підписом письмового документа. Отже сторони - позивач та [PERSON] при підписанні договору у 2010 році досягли згоди щодо істотних умов договору оренди та скріпили їх своїми підписами, що є моментом укладення договору оренди, а тому [PERSON] укладаючи угоду у грудні 2020 року із СФГ «Акант» діяв всупереч інтересам орендаря, який виконав покладенні на нього обов`язки щодо заявленя про переважне право продовження дії договору оренди, що, в свою чергу, є підставою відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України для визнання недійсним правочину оскільки недодержано в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України, що порушує права заінтересованої особи, в даному випадку орендаря - ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс». За таких даних позовні вимоги ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс» в частині визнання недійсним договору емфітевзису укладеного 05 грудня 2020 року між [PERSON] та СФГ «Акант» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому судом не приймається до уваги підстава визнання договору емфітевзису недійсним висловлена стороною позивача, а саме не укладання [PERSON] договору емфітевзису 05 грудня 2020 року із СФГ «Акант» через стан здоров`я, оскільки в підтвердження цього до суду стороною позивача не надано будь-яких належних та допустимих доказів. Позивачем також заявлено вимогу про припинення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб СФГ «Акант» щодо земельної ділянки площею 5,4762 га кадастровий номер: 6323583600:05:006:0017 та скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою. Зазначенні вимоги позивача є похідними від визнання недійсним договору емфітевзису, а тому також підлягають задоволенню. Разом з цим позивачем також заявлено вимогу про витребування із незаконного володіння та користування СФГ «Акант» земельну ділянку площею 5,4762 га кадастровий номер: 6323583600:05:006:0017 на користь ТОВ «Агрофірма «Гаван Плюс». Одночасно в обґрунтування позовних вимог ТОВ «Агрофірма «Гаван Плюс» зазначало, що не зважаючи на те, що укладений оспорений договір емфітевзису між [PERSON] та СФГ «Акант» саме позивач продовжує фактично користуватися земельною ділянкою та вчиняти дії щодо її зрошення, культивації та інше (т. 1 а.с. 11-12). В позовній заяві позивач також посилається на ст. 27 Закону України «Про оренду землі», згідно якої Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами. Однак, ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс» станом на момент розгляду справи не є орендарем спірної земельної ділянки в розумінні ст. 27 Закону України «Про оренду землі», оскільки строк дії договору із попереднім власником закінчився. Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції до 05.12.2019 оку) у разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. [PERSON] помер [INFO] , тобто після спливу строку дії договору оренди землі, підписана їм додаткова угода, яка була надана до суду спадкоємцем [PERSON] належним чином зареєстрована не була, а тому станом на момент розгляду справи між ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс» та [PERSON] відсутні договірні відносини, тобто позивач не є орендарем, а тому не має право на витребування земельної ділянки із незаконного володіння та користування у СФГ «Акант» на свою користь. З урахуванням викладеного, позовні вимоги ТОВ «Агрофірма «Гаван» Плюс» є обґрунтованими в частині визнання недійсним договору емфітевзису та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) СФГ «Акант» щодо земельної ділянки площею 5,4762 га кадастровий номер: 6523583600:05:006:0017, а отже заявлений позов в цій частині підлягає задоволенню.

Outcome: partial