Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач 18 січня 2021 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначав, що відповідач на підставі заяви б/н від 03.10.2008 року, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складають договір про надання банківських послуг, отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого, з урахуванням подальшого збільшення, склав 32000,00 грн. та зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит згідно з договором, відповідач, у свою чергу, не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим станом на 30.11.2020 року заборгованість відповідача склала 79311,82 грн., у тому числі: - заборгованість за тілом кредиту - 65598,75 грн.; - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 13713,07 грн. У зв`язку з цим, посилаючись на його право на свій розсуд вимагати від боржника сплати будь-якої частини заборгованості, позивач просив стягнути з відповідача 65598,75 грн. заборгованості за тілом кредиту та судовий збір. 09 лютого 2021 року судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с.74). У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.140). До матеріалів позовної заяви представник долучив клопотання. у якому просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що не заперечує проти винесення судом заочного рішення (а.с.7). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України та шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позовну заяву суду не наддав (а.с.131, 134, 138, 139, 141). У надісланому на адресу суду Відзиві на позовну заяву від 23.03.2021 року (а.с.79-83) відповідачка просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, неправомірності застосування позивачем процентної ставки у розмірі 36% річних та недобросовісності дій позивача (а.с.79-83). За таких обставин. суд розглянув справу за відсутності сторін. Судом встановлено, що 03.10.2008 року [PERSON] підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.40), у якій погодилася з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, та що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. До заяви позивачем надано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.41), та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.42-47), як невід`ємні частини кредитного договору. Згідно з наданим Банком Розрахунком заборгованості за договором б/н від 03.10.2008 року, станом на 30.11.2020 року (а.с.27), заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 30.11.2020 року склала 79311,82 грн., у тому числі: - заборгованість за тілом кредиту - 65598,75 грн.; - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 13713,07 грн. Крім того, наявність заборгованості [PERSON] за кредитним договором б/н від 03.10.2008 року та користування нею кредитними коштами також підтверджується даними Виписки за договором б/н від 03.10.2008 року станом на 03.12.2020 року (а.с.28-37). У обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на укладення сторонами договору приєднання б/н від 03.10.2008 року, складовими якого є підписана відповідачем заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua. Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, оскільки відповідачем у добровільному порядку не повернуті позивачу кошти отримані від нього за укладеним між ними кредитним договором б/н від 03.10.2008 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 27 на зв.), та Виписки за договором б/н від 03.10.2008 року станом на 03.12.2020 року (а.с.28-37), кредитор в будь-який час має право вимагати від боржника виконання обов`язку повернення отриманих кредитних коштів. Відповідно до викладеного, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, і погасити наявну у нього заборгованість за тілом кредиту, яка складає 65598,75 грн. (а.с. 27 на зв.), і підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Доводи відповідачки в обґрунтування заперечень проти позову щодо пропуску позивачем строку позовної давності, неправомірності застосування позивачем процентної ставки у розмірі 36% річних та недобросовісності дій позивача при прийнятті рішення у даній справі суд вважає такими, що не заслуговують на увагу з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідачка користувалася отриманими у позивача кредитними коштами, а тому обов`язок з їх повернення позивачу передбачено ч.1 ст.1048 ЦК України. Незгода відповідачки з розміром річних за користування кредитом не має правового значення у даній справі, оскільки з відповідачки позивач просить стягнути тіло кредиту, а не відсотки за його користування, які є самостійним платежем, і не включені до тіла кредиту. Крім того, з даних Виписки за договором б/н від 03.10.2008 року станом на 03.12.2020 року (а.с.28-37) вбачається, що відповідачка у 2018 році неодноразово здійснювала фінансові операції з використанням кредитних коштів позивача (а.с.29-30), зокрема, 29.10.2018 року зняла готівку у банкоматі відділення банку у сумі 424,00 грн. (а.с.29), у зв`язку з чим, у суду відсутні підстави вважати про сплив строків позовної давності у даній справі, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 18.01.2021 року, тобто у межах загального трьохрічного строку, встановленого ч.1 ст.257 ЦК України. Доводи відповідачки щодо недобросовісності дій позивача суд вважає безпідставними і недоведеними. Таким чином, зазначені заперечення відповідачки проти позову, на думку суду, не можуть бути враховані при прийнятті судом рішення по суті спору. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved