Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

09.11.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на її утримання. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Доньки перебувають на її утриманні. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує лише державну допомогу в розмірі 860 грн.. Відповідач же, як батько дітей, матеріальної допомоги на їх утримання та на її утримання не надає, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до повноліття дітей, та на її утримання у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача до досягнення малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , трьох років. В судове засідання сторони не з`явилися, направили суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач вказала, що підтримує позовні вимоги, відповідач зазначив, що визнає позов у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2016 року проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 6, 7). Діти проживають разом з позивачкою та відповідачем, однак, як стверджує [PERSON] , [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Між тим, як вбачається з позовної заяви, відповідач працює на ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», має сталий дохід, а тому, на думку позивача, в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку. Відповідач не заперечував проти цього, визнавши позовні вимоги у повному обсязі. Частинами другою та третьою статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України). Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні з позивачкою зобов`язаний нести витрати по утриманню дітей та забезпечувати прожитковий мінімум для дітей. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. На підставі ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017, мінімальний\~ розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50\~ відсотків\~ прожиткового\~ мінімуму\~ для\~ дитини відповідного\~ віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього\~ Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.\~ Сторонами визнано, що їх неповнолітні діти перебувають на утриманні позивача. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.11.2021 року і до повноліття дітей. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким є 09.11.2021 року (а.с. 1). Згідно з ч. 2\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому потребує матеріальної допомоги від батька дитини, на своє утримання. Визначаючи розмір аліментів на утримання [PERSON] , суд виходить з того, що відповідач перебуває у працездатному віці, не має медичних протипоказань, працевлаштований, а тому, на думку суду, в змозі сплачувати аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку. На підставі ч.1\~ст. 79 СК України,\~аліменти присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня подання\~позовної заяви. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір за дві позовні вимоги в розмірі 1984,80\~грн. (992,40 грн. х 2).

Outcome: approved