Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить змінити розмір стягуваних аліментів в користь відповідача з розміру 1/3 частини від усіх видів заробітку до 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує на те, що згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 04.10.2010 року присуджено стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час вказана сума до стягнення є для нього надто велика, так як він перебуває у другому шлюбі, від якого також народилася дитина. Крім сплати аліментів, він доньці купує одяг, техніку та усе, що вона просить. Його матір є пенсіонером та він також здійснює за нею догляд. Більше того, через бездіяльність державного виконавця, в нього виникла заборгованість по сплаті аліментів, а також була нарахована пеня за рішенням суду, які він сплатив повністю. Відтак, змушений звернутися з даними позовом до суду. Ухвалою судді від 29.12.2021 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання сторін про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. 17.01.2022 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання вказувала на безпідставність поданого позову та просила в задоволенні такого відмовити. Зазначала, що позивач, будучи зобов`язаним сплачувати аліменти на свою доньку цього не робив. Допустив значну заборгованість. Був обмежений державним виконавцем у праві виїзду за кордон. Рішенням суду був зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 26318,02 гривні. Сплатив заборгованість у розмірі 53 тисяч гривень. Повідомила, що позивач з 2009 року працює у Португалії і протягом 2021 року Державний кордон не перетинав. Працездатний, має задовільний стан здоров`я, є особою молодого віку. Аліменти судом і так визначено в мінімальному розмірі. Поставила під сумнів непрацездатність другої дружини. Додала медичні документи на підтвердження того, що її донька хворіє. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбу, який розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 21.07.2010 року. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.07.2009 року). Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 04.10.2010 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання дочки в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Підставою для звернення з вимогою про зменшення розміру аліментів, згідно доводів позивача, стала зміна його сімейного та матеріального становища. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Згідно ч.ч.1-2 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За вимогами ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так, з встановлених в судовому засіданні обставин, вбачається, що після стягнення, з 2010 року, з позивача аліментів на користь відповідача на утримання доньки, у позивача змінився склад його сім`ї, оскільки він перебуває з 2016 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та від цього шлюбу має другу дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . З оглянутого витягу з історії хвороби стаціонарного хворого, а саме [PERSON] , вбачається, що остання перенесла операцію, що впливає на її працездатність, та - відповідно можливості посильної участі в матеріальному забезпеченні сім`ї. Разом з тим судом встановлено, що позивачем сплачену усю суму заборгованості по сплаті аліментів в сумі 26318,02 грн, що підтверджується квитанцією за №0.0.2356164575.1 від 25.11.2021 року. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про те, що сімейний стан позивача, як платника аліментів дійсно змінився, оскільки він зобов`язаний утримувати і своїх дружину та дочку від другого шлюбу. Тобто, очевидною є одна із трьох підстав для зміни розміру стягнення аліментів у раніше визначеній частці. Приймаючи вказане рішення, суд звертає увагу на те, що положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 р. № 789-ХІІ та ч.8 ст.7 СК України передбачають, що в усіх діях щодо дітей суд повинен виходити з того, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини та максимально можливим їх урахуванням. Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому жоден з нормативних актів України та міжнародного права не проводить розмежування та не надає переваги інтересам дитини від першого шлюбу, перед інтересами дитини від другого шлюбу. Друга дружина не зверталась із позовом про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , однак це не зменшує необхідності в забезпеченні балансу в утриманні між обома дітьми із врахуванням можливостей самого платника аліментів. Для орієнтування в напрямку для вирішення позову слід також врахувати позицію законодавця, з огляду на визначення ним частки на утримання двох дітей при винесенні судового наказу(ч.5 ст.183 СК України). Така наведена у розмірі однієї третини на двох дітей від заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, слід також врахувати факт реального виконання позивачем рішення суду про стягнення з нього як заборгованості по сплаті аліментів, так і пені за несвоєчасну їх сплату. Дана обставина, визнана у відзиві відповідачкою [PERSON] , також свідчить зміну матеріального стану позивача, хоч і з його вини. З урахуванням наведених обставин справи як позивачем так і відповідачем, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини доходу може бути зменшено до 1/5 частини усіх видів доходів. Відповідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed