Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

08.11.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просила суд розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 10.11.2012 року. В обґрунтування вимог посилається на те, що 10.11.2012 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину. Позивачка зазначає, що протягом останнього часу взаємовідносини сторін поступово погіршувались, неодноразові спроби знайти порозуміння не призвели до належного результату. Сторони перестали підтримувати подружні відносини, проживають окремо. Сім`я розпалась через відсутність взаємного розуміння, несумісність характерів, постійні суперечки, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство сторонами не ведеться. Позивачка вважає, що шлюб є лише формальним, оскільки між сторонами відсутнє нормальне спілкування. Продовжувати такі відносини позивачка не бажає. Спроби примирення сторін не принесли жодних результатів. Відповідач не вважає за потрібне змінювати свої погляди щодо створення сприятливого і здорового мікроклімату у сім`ї, а також своєї поведінки. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 22.12.2021 року, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21.01.2022 року позивачка надала суду заяву про розгляд справ без її участі, вимоги підтримала, просила позов задовольнити. 21.01.2022 року до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову визнав, проти його задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 10.11.2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 503, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10.11.2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Так, відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, якщо позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 1 статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач позов визнав, про що подав відповідну заяву до початку розгляду справи по суті, позивачці має бути повернуто з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 454 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved