Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Адвокат Дубовик С.А. від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог представником позивача зазначено, що 09.08.2012 між позивачем та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», укладено кредитний договір №98971917, відповідно до якого позивач отримала кредитні кошти у розмірі 2819,00 грн., строком на 213 днів з 09.08.2012 по 08.02.2013, сукупна вартість кредиту - 3115,03 грн. Позивач за вказаним кредитним договором, в строк визначений його умовами, заборгованість сплатила у повному обсязі. Як стало відомо з виконавчого напису №3431 від 29.07.2021, стягнення з позивача проводиться в період з 24.05.2019 по 22.08.2019 за заявою про вчинення виконавчого напису, з якою до приватного нотаріуса звернувся АТ «БАНК ФОРВАРД», де сума повної заборгованості складає 33565,60 грн. Вважає, що виконавчий напис № 3431від 29.07.2021 вчинено з грубим порушенням Порядку вчинення виконавчих написів нотаріусів та Закону України «Про нотаріат». Позивач жодного договору з АТ «БАНК ФОРВАРД» не підписувала та не укладала, будь-яких повідомлень та вимог не отримувала. Крім того, строк, за який має проводитися стягнення згідно із виконавчим написом нотаріуса, не стосується строку нарахування та сплати платежів за кредитним договором, який був підписаний позивачем. Розмір боргових зобов`язань позивача перед відповідачем, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є підтвердженим випискою по рахунку позивача за кредитним договором, відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, тому за відсутності доказів наявності з боку позивача кредитного боргу у визначеному відповідачем розмірі, у останнього були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу. Всупереч наведеному нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Тому просить виконавчий напис №3431, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 29.07.2021, визнати таким, що не підлягає виконанню. 25.11.2021 судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, ухвалою суду від 25.11.2021 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились. Представник позивача - адвоката Дубовик С.А. надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та участі позивача. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по страві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від представника відповідача також не надходило. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого представника відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання ним відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії кредитного договору № 98971917 від 08 серпня 2012 року його було укладено між Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт» та [PERSON] . Згідно цього договору: сума кредиту становить 3115,03 грн.; строк кредиту: 213 днів, з 09.08.2012 по 09.03.2013; ставка по кредиту: з 09.08.2012 по 08.02.2013 - 0,001% річних, з 09.02.2013 по 09.03.2013 - 59% річних. Згідно графіку розрахунків, який є додатком до договору №98971917 від 08.08.2012, щомісячний платіж в період з 09.09.2012 по 09.02.2013 складає 449,00 грн., останній платіж (09.03.2013) - 440,15 грн. Згідно з копією заяви № 17/1-467/2/239 від 29.07.2021, Акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № 98971917 від 09.08.2012. До заяви додаються: кредитний договір, виписка з рахунка боржника, документи стягувача та представника стягувача за довіреністю, рішення Єдиного Акціонера про зміну найменування Банку від 19.08.2014 та від 24.07.2018. З копії виконавчого напису, вчиненого 29.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрованого в реєстрі за № 3431, вбачається, що 29.07.2021 вказаним нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» заборгованості за кредитним договором № 98971917 від 09 серпня 2012 року за період з 24 травня 2019 року по 22 серпня 2019 року у розмірі 33565,60 грн., за вчинення виконавчого напису нотаріусом - 1100,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника складає 34665,60 грн. У вищевказаному виконавчому написі зазначено, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором № 98971917 від 09 серпня 2012 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт», правонаступником прав та обов`язків якого єАкціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД». Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 66587470, винесеної 20.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко Аллою Вікторівною, відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 29.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрованого в реєстрі за № 3431 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» заборгованості у розмірі 34665,60 грн. Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2 Переліку документів, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, пункт 2 вказаного переліку був визнаний незаконним та нечинним у повному обсязі згідно із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14. Вказана постанова суду є чинною. В пункті 1 вищевказаного Переліку документів визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Таким чином, з 22.02.2017 кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Суд звертає увагу на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідачем не було надано суду нотаріально посвідченого договору, як і доказів його надання нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису. З урахуванням визнання судом з 22.02.2017 нечинним пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Видача таких виконавчих написів після 22.07.2017 можлива лише за умови пред`явлення оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів). Окрім того, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором № 98971917 від 09.08.2012 від Публічного акціонерного товариства «Банк Русский Стандарт» до Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД». Відповідачем також не було надано доказів того, що ним до нотаріуса були надані будь-які документи, що підтверджують безспірність заборгованості у вказаний у виконавчому написі період. Зокрема, відповідачем не було надано доказів подання ним нотаріусу виписки з рахунку позивача, яка б містила обов`язкові реквізити, що повинні бути вказані у ній згідно п. 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України (дата здійснення останніх (попередніх) операцій по рахунку, код валюти, суми операцій (відповідно за дебетом або кредитом) тощо). Без цих відомостей з виписки абсолютно неможливо з`ясувати коли і які саме суми були отримані позивачем від банку, коли були нараховані відсотки, в якому розмірі та за який період було нараховано відсотки, яким є розмір заборгованості та чи існує заборгованість взагалі. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Тому оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, в той час як заборгованість, яка вказана у цьому написі, не є безспірною. Факт наявності цього виконавчого напису суттєво порушує права позивача. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позивач сплатив судовий збір у сумі 908,00 грн. за подачу позовної заяви та 454,00 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, який підлягає стягненню на його користь з відповідача. Згідно із ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. З урахуванням задоволення позову підстав для скасування заходів забезпечення позову станом на час ухвалення цього рішення суд не вбачає.

Outcome: approved