Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов`язати КП «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради провести перезапуск системи опалення з підвального приміщення житлового будинку [ADDRESS] та забезпечити повноцінне теплопостачання до усіх теплоносіїв (батарей) в квартирі №10 ; зобов`язати КП «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради провести перерахунок з послуги теплопостачання (опалення) за адресою в [ADDRESS] з урахуванням актів-претензій від 29.10.2021 року, 05.11.2021 року, 12.11.2021 року, 19.11.2021 року; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 15000 грн., стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату правової допомоги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що є власником квартири [ADDRESS] з 19.10.2011 року. З часу придбання квартири щорічний опалювальний сезон розпочинався для неї з телефонного дзвінка до власниці квартири №18 , що знаходиться на останньому п`ятому поверсі будинку, через поверх, над моєю квартирою - [PERSON] , з проханням здійснити спуск повітря з мережі загальнобудинкової системи опалення - кранів Маєвського, що розташовані у її квартирі. Якщо такі дії [PERSON] не давали бажаного результату, позивач телефонувала до КП «Прилукитепловодопостачання» і проблема з неналежним теплопостачанням до помешкань по стояку вирішувалась шляхом видалення повітря з системи опалення по стояку на ділянці з підвального приміщення. Оскільки у 2019 році будинок було передано на баланс КП «Прилукижитлобуд», у відповідності до договору №61 від 29.07.2019 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, мешканці житлового будинку [ADDRESS] та підприємство набули відповідного статусу замовника та виконавця. Таким чином, коли з проханням вирішити щорічну проблему з неналежним теплопостачанням у 2019 році позивач звернулася до КП «Прилукитепловодопостачання», їй повідомили, що будинок передано на баланс КП «Прилукижитлобуд», і всі питання, пов`язані з обслуговуванням будинку, належить до компетенції КП «Прилукижитлобуд». Саме з часу передачі на баланс житлового будинку, у якому знаходиться належна їй квартира, до КП «Прилукижитлобуд», щорічний початок опалювального сезону став для позивача випробуванням. Власниця квартири №18 на п`ятому поверсі щороку негативно реагувала на звернення позивача спустити повітря з кранів Маєвського, що знаходяться у належній їй квартирі. Починаючи з 2019 року після звернень з приводу опалення до [PERSON] , позивач спочатку неодноразово зверталася з усною заявою за телефонним номером чергового підприємства КП «Прилукижитлобуд» 0990124684. Диспетчер незмінно повідомляла, що заявка прийнята та передана на виконання. Оскільки проблема не вирішувалась, позивач писала письмові заяви на ім`я директора підприємства, а якщо і такі не призводили до вжиття належних дій з боку ЖЕКу, зверталася з письмовими заявами на ім`я Прилуцького міського голови Попенко О.М. Жодні звернення та дії позивача щодо підключення її квартири до опалення не давали бажаного результату. В результаті постійного стресу та перенапруження позивач хворіє, звертається до лікарів та проходить відповідні курси лікування. Оскільки, в добровільному порядку вирішити виниклий спір між сторонами не вдається, позивач вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в повному обсязі в зв`язку з його необґрунтованістю. Позивач здійснила самовільне втручання в систему опалення, що спричинило потрапляння повітря та зменшення прохідної спроможності труб. Моральна шкода є необґрунтованою та завищеною. 13.12.2021 позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив, згідно якого вказує, що часткове переобладнання системи опалювання в її квартирі здійснювалося працівниками КП «Прилукитепловодопостачання», і саме переобладнані батареї опалюються, а холодними залишаються не переобладнані батареї, наданий відповідачем акт обстеження є фіктивним. 20.12.2021 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме просить суд зобов`язати КП «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради провести перезапуск системи опалення з підвального приміщення житлового будинку [ADDRESS] та забезпечити повноцінне теплопостачання до усіх теплоносіїв (батарей) в квартирі №10 , зобов`язати КП «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради провести перерахунок з послуги теплопостачання (опалення) за адресою в [ADDRESS] , з урахуванням актів-претензій від 29.10.2021 року, 05.11.2021 року, 12.11.2021 року, 19.11.2021 року та від 07.12.2021 року, скасувати акт №07-12/2021 обстеження житлового приміщення (квартири) від 07.12.2021, стягнути з КП «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 15000 грн., стягнути з КП «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради на користь [PERSON] витрати на оплату правової допомоги. 23.12.2021 відповідачем подано заперечення щодо збільшення позовних вимог, просить відмовити в задоволенні заявлених вимог, оскільки відповідач належним чином виконує покладені на нього обов`язки в межах сфери обслуговування КП «Прилукижитлобуд». ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 29.11.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 23.12.2021 визнано заяву відповідача КП «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради про відвід судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Бездідька В.М. необґрунтованою та передано заяву про відвід для вирішення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 29.12.2021 в задоволенні заяви відповідача КП «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради про відвід судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Бездідька В.М. відмовлено в повному обсязі. ІІІ. Позиції сторін. В судовому засіданні позивач та її представник частково підтримали заявлені позовні вимоги, а саме просили зобов`язати КП «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради провести перерахунок з послуги теплопостачання (опалення) за адресою в [ADDRESS] , з урахуванням актів-претензій від 29.10.2021 року, 05.11.2021 року, 12.11.2021 року, 19.11.2021 року та від 07.12.2021 року, скасувати акт №07-12/2021 обстеження житлового приміщення (квартири) від 07.12.2021, стягнути з КП «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 15000 грн., стягнути з КП «Прилукижитлобуд» Прилуцької міської ради на користь [PERSON] витрати на оплату правової допомоги. Відповідач та третя особа до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до копії договору купівлі - продажу від 19.10.2011 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.15). 31.10.2019, 02.11.2020, 03.12.2019, 12.11.2020, 21.10.2021, 27.10.2021, 29.10.2021 позивач та інші власники квартир №10 , №6 , №14 в [ADDRESS] неодноразово зверталися до відповідача та міської ради щодо вирішення питання опалення кімнат у вказаних квартирах, що знаходяться на одному стояку, шляхом спуску повітря з опалювальної системи в квартирі належній третій особі по справі - [PERSON] (а.с.16-21). 28.12.2021, 28.10.2021, 04.11.2021 позивачем направлено виклик відповідачу для направлення представника для складання акту-претензії (а.с.25-26). 29.10.2021 за участю позивача, представника відповідача та сусідів складено акт - претензію щодо неналежного температурного режиму теплоносіїв в належній позивачеві квартирі (а.с.28). Відповідач листами повідомив позивача, що задля забезпечення належного опалення квартир, враховуючи особливості будови системи опалення в даному будинку, необхідно проводити стравлення повітря на останньому поверсі стояка багатоквартирного будинку, де знаходиться кран Маєвського , а саме, в квартирі № 18 [ADDRESS] , яка належить [PERSON] (а.с.30,32-33,37,38). Відповідно до копії договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 29.07.2019 управителем будинку [ADDRESS] є КП «Прилукижитлобуд» (а.с.40-43). Згідно акту обстеження умов проживання особи від 23.10.2012 позивач проживає у квартирі разом з донькою [PERSON] , [INFO] (а.с.46). Позивач оплачує відповідачеві послуги з управління багатоквартирним будинком (а.с.56-57). 04.11.2021 року лікарем-кардіологом КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» [PERSON] при обстеженні позивачеві встановлено діагноз «ВСД по кардіальному типу, транзиторна синусова тахікардія, астено-неврастенічний синдром» та призначений відповідний курс лікування та дообстеження. 08.11.2021 року лікарем-невропатологом КПП «Прилуцька центральна міська лікарня» [PERSON] при обстеженні позивачеві встановлено діагноз «Вегето-судинна дистонія» та призначено відповідний курс лікування (а.с.58,109). Як вбачається з копії акту №07-12/2021 обстеження житлового приміщення (квартири) від 07.12.2021, а саме - квартири [ADDRESS] , здійснено переобладнання системи опалення в двох кімнатах квартири, акт складено за участю представників КП «Прилукижитлобуд» (а.с.77). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону). Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов`язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів згідно встановлених нормативів і правил; забезпечити відповідну експлуатацію і утримування майна, яке знаходиться на його балансі. Відповідно до пунктів 1, 3-5, 8 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх попадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно пунктів 1-3, 6 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. Відповідно до ч. 2 ст. 8 цього Закону виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; балансоутримувач зобов`язаний: забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі; управитель зобов`язаний забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг. Наказом Держжитлокомунгоспу України від 10 серпня 2004 року № 150 затверджено Примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, пунктом 1.1.12 якого передбачено, що до послуг з централізованого опалення та вентиляції належить: регулювання: та гідравлічне випробовування систем централізованого опалення; регулювання та налагодження системи вентиляції; промивання трубопроводів та приладів централізованого опалення; усунення течі в трубопроводах, приладах та арматурі; регулювання триходових кранів; поновлення сальникових ущільнень; укріплення ізоляції трубопроводів; огляд та очищення конденсаційних горщиків, інжекторів, елеваторів, змішувачів, редукційних клапанів, регулювальних кранів та вентилів, засувок, грязьових відстойників, повітрозбірників, компенсаторів, вантузів; очищення від накипу запірної арматури; закріплення приладів; закріплення трубопроводів; консервація та розконсервація системи централізованого опалення; оглядання та підтягування на трубах контргайок, муфт або їх заміна; заміна прокладок у фланцевих з`єднаннях та усунення течі; перевірка контрольно-вимірювальних приладів; очищення від бруду та іржі розширювального бака, часткове відновлення його теплоізоляції. Таким же чином регулюється дане питання в ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до підпунктів 2.3.7 та 2.8.2. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від У.05.2005 № 76, виконавці послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюють технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-водопостачання, водовідведення і зливової каналізації. Під час підготовки житлового фонду до експлуатації у зимовий період саме зазначеними виконавцями житлово- комунальних послуг повинно виконуватися усунення несправностей внутрішніх систем тепло-, водо- та електропостачання й установок із газовими нагрівачами. Отже, за таких обставин, саме на КП «Прилукижитлобуд» покладено обов`язок по утриманню внутрішньобудинкових мереж житлового будинку [ADDRESS] . Витрати на обслуговування внутрішньобудинкових мереж входять до складу тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Відповідно до умов Договору про співпрацю саме балансоутримувач будинку зобов`язується забезпечити належні умови для передачі транзиту теплової енергії та гарячої води внутрішньобудинковими мережами. Пунктом 5 Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 року №151, перерахунок за надання послуг з ЦО у разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативній, здійснюється за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії. Система централізованого опалення житлового будинку за адресою по [ADDRESS] обладнана засобом обліку теплової енергії, який враховує всі періоди ненадання зазначеної послуги та надання її не в повному обсязі. Враховуючи викладене вище, КП «Прилукитепдоводопостачання» не має підстав для проведення перерахунку за надані послуги з ЦО окремим помешканям будинку. Разом з тим, у зв`язку з неналежним централізованим теплопостачанням до належної позивачеві квартири, інших відповідних квартир по стояку, відповідачем не проведено переоблік фактично отриманої теплової енергії між усіма власниками квартир у житловому будинку [ADDRESS] та не здійснено відповідний перерахунок у зв`язку з цим. Акт обстеження - це документ, який фіксує встановлені факти або дії конкретних осіб і складається за загальноприйнятим правилом: у складі комісії (представників організацій, представника влади, представника поліції, депутата тощо) у присутності кількох свідків (сусідів). Акт обстеження складається безпосередньо за місцем встановлення зазначеного факту. Акт має містити дату, час, місце складання та вважається прийнятим тільки з моменту підписання документа усіма особами, що перебувають в складі комісії та особою, відповідно до якої встановлюється той чи інший факт. Підписи присутніх свідків є обов`язковими. Частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або бережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно роз`яснень п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31 березня 1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно- правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК У країни при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна, шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. За змістом статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. Згідно з п.п.2, 5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування, а також на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Тобто, правовідносини, що виникли між сторонами на підставі надання позивачу послуг з управління багатоквартирним будинком регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року). Отже, судом встановлено, що відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання управителя будинком, в зв`язку з чим у квартирі позивача порушено температурний режим, батареї, які не переобладнувались холодні, відповідач не вживає заходів щодо стравлення повітря в квартирі [PERSON] , що забезпечило б належна опалення квартир по стояку, зокрема квартири позивача. Акт №07-12/2021 обстеження житлового приміщення (квартири) від 07.12.2021 складений лише за участю представників відповідача, в ньому не зазначено жодного свідка (сусіда), він не відповідає вимогам, тому дані зазначені в ньому не можуть бути прийняти до увагу, отже акт підлягає скасуванню. Жодних належних та допустимих доказів, які б спростували вказані обставинами, стороною відповідача не надано. Встановлено, що неправомірні дії відповідача призвели до негативних наслідків для здоров`я позивача, викликали душевні страждання та тривалий дискомфорт в її життя.

Outcome: approved