Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2010 року шлюб між сторонами було розірвано, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі: 1\~600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останніх декількох років, їх з відповідачкою син [PERSON] постійно проживає та перебуває на повному утриманні батька позивача по справі. Для забезпечення умов дистанційного навчання та інших потреб дитини, позивачем були витрачені значні кошти, а також витрати пов`язанні з зарахуванням сина до Національного університету «Одеська морська академія». У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені додаткові витрати на дитину у розмірі: 70\~329 грн. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач 09.02.2021 року (вх. № 979) подала відзив на позовну заяву. Так, у відзиві на позов відповідач зазначає, що в силу своїх фінансових можливостей надає посильну допомогу дитині, та на прохання дитини купує йому речі, які останній просить. Підтвердити факт придбавання певних речей не може, оскільки не зберігає чеків, так як в цьому не має потреби, речі купуються від щирого серця, крім іншого, відповідач зазначає, що весь цей час вважала, що вони з колишнім чоловіком дійшли згоди щодо розподілу витрат на дитину в силу матеріальних можливостей. Також, відповідач зазначає, що витрати, які позивач просить розподілити не є такими, що носять характер додаткових. Крім іншого, позивачем не доведено, що техніка, яка була придбана згідно чеків, використовується лише їх сином особисто. Купівля ігрового комп`ютера була придбана без попередньої домовленості та узгодження, а відтак є такою, що здійснена з розрахунку матеріальних можливостей позивача у справі. У відзиві відповідач також зазначила, що на її утриманні перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] , крім іншого, відповідач офіційно не працевлаштована, не має стабільного та постійного доходу. На підставі викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.45-46). Не погоджуючись з відзивом на позовну заяву, на адресу суду 18.08.2021 року (вх. № 24138) надійшла відповідь на відзив. Згідно якої позивач зазначає, що відзив на позовну заяву є необґрунтованим, таким, що не спростовує обставини викладені в позовній заяві. Позивач зазначив, що відповідач не виконує свій обов`язок щодо утримання сина, додаткові витрати не відшкодувала, аліменти на утримання дитини не сплачує. Позивач зазначає, що посилання відповідача на утримання сина в силу фінансових можливостей, носять характер припущення, оскільки жодних доказів такого відповідачем не надано. У відповіді на відзив, позивач окремо звернув увагу відповідача щодо введення карантинних заходів, які викликали потребу у придбання персонального комп`ютера для продовження навчання. Крім іншого, позивач заперечує придбання відповідачем сину ноутбука, оскільки такий було подаровано сину, його дідусем, а витрати по утриманню дітей, мають нести саме батьки. Також, позивач у відповіді на відзив окремо зосередив увагу на те, що відповідач не прокоментувала та взагалі залишили поза увагою обставину того, що в кімнаті сина було проведено ремонт, придбано нові меблі та було організовано додаткових зусиль для зайняття сина на додаткових заняттях, що у свою чергу підвищило його рівень знань та можливість вступу до навчального закладу. З огляду на викладене, позивач вказує, що відповідач не належним чином виконує свій батьківський обов`язок щодо сина. З урахуванням викладеного зазначив, що позовна заява повністю підтверджена доказами щодо понесених додаткових витрат, у зв`язку з цим, просив позов про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь додаткові витрати у розмірі: 70\~329 грн. Також, 10.01.2022 року (вх. № 71/22) на адресу суду (через підсистему електронний суд) надійшли письмові пояснення щодо позовних вимог за цифровим підписом представника відповідача адвоката Драгун А.С., згідно яких представник відповідача зазначає, що матеріальне становище сина сторін по справі, [PERSON] , на високому рівні, за кожної можливості відповідач, як мати [PERSON] , надає останньому фінансову підтримку, піклується про нього та часто бачиться з ним. Також, у поясненнях на позовні вимоги, представник відповідача, окремо звернула увагу на відсутність доходу відповідача, та зазначила, що остання дійсно тимчасово офіційно не працевлаштована, має мінливий дохід. Крім іншого, представник звернула увагу на те, що відповідач у справі оплачує сину курси по водінню в школі «БЕСТ», та разом зі своїми батьками матеріально забезпечує сина. На підставі викладеного представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.93-105). В останнє судове засідання, яке було призначено в режимі відеоконференції, позивач не з`явися, в матеріалах справи міститься низка заяв позивача, від: 09.12.2020 року, 17.12.2020р., 12.04.2021 року та 13.07.2021 року щодо розгляду справи у відсутність позивача у справі, в яких позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві (а.с.37, 40, 65, 75). Відповідач та представник відповідач в судове засідання, яке було призначено в режимі відео конференції (за клопотання сторони відповідача) на відео зв`язок не вийшли, про, що секретарем судового засідання складено довідку, та до якої надано роздруківку про не можливість здійснити дзвінок, згідно повідомлення, абонент з`явився на зв`язку о 15 год. 27 хв. На підставі викладеного, судом було прийнято рішення щодо можливості розгляду справи у відсутність повідомлених сторін, з урахуванням того, що справа в провадженні суду перебуває значний час, та з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, суд вирішив провести слухання справи у відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Крім іншого, на адресу суду о 16год. 02 хв. надійшло клопотання представника відповідача про відкладення справи, яке мотивне тим, що представник відповідача виклику від секретаря судового засідання не отримувала. Щодо даних обставин, суд вважає за необхідне зазначити, що справа неодноразово відкладалась з підстав заявлених відповідачем клопотань щодо відкладення справи, а відтак з метою дотримання розумних строків розгляду справи, клопотання про відкладення слухання справи задоволенню не підлягає. Крім іншого, відповідач проживає в м. Одесі, доказів щодо неможливості прибуття в судове засідання не зазначила. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з поданням позивачем заяви щодо можливості розгляду справи у відсутність сторони позивача, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, письмові заперечення щодо позовних вимог та докази надані сторонами у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, предметом розгляду справи є стягнення додаткових витрат на дитину, які позивач оцінив у розмірі: 70\~329 грн., (одна друга всіх понесених витрат), що полягають у придбанні останнім для забезпечення дистанційного навчання персонального стаціонарного комп`ютера із комплектуючими на загальну 65\~356 грн., мобільного телефону «Samsung Gelaxy» на суму 19\~500 грн., телевізор «Samsung» на суму: 20\~999 грн. Ѕ частини вартості оплати навчання у Національному університеті «Одеська морська академія» - факультет «Судноводіння», експрес тесту на виявлення антитіл Covid -19, форменного одягу на загальну суму: 9\~739 грн., що в цілому становить: 140\~658 грн. Судом встановлено, що сторони у справі: [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Матеріалами справи встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2010 року (справа № 2-4988/10) позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено в повному обсязі. Шлюб укладений між сторонами 24.01.2003 року розірвано. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно по 1\~600 гривень з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 21 липня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] (а.с.6). Позивач зазначає, що за спільною згодою сторін, їх спільна дитина, на той час неповнолітній [PERSON] , якому виповнилось 14 років, прийняв рішенні проживати з батьком. Таким чином, з моменту проживання сина з батьком, позивач у справі [PERSON] , несе повністю витрати по утриманню дитини. Обставина проживання та перебування сина (повнолітнього на час розгляду справи) не заперечувалась відповідачем у справі, відповідно до наданого відзиву на позовну заяву. Також матеріалами справи встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.11). На підтвердження понесених додаткових витрат на придбання техніки, форменого одягу та ремонту в кімнаті сина, позивачем надано фотографії та товарні чеки. Так, на підтвердження проведеного ремонту та наявності в кімнаті сина придбаної техніки позивачем надано фотографії, з яких вбачається, що в кімнаті є: телевізор, персональний комп`ютер, принтер, письмовий стіл для навчання та місце для відпочинку. Судом досліджуються товарний чек № 249535 від 08.05.2020 року, останній видано на суму 47\~219 грн., товарний чек № 249632 від 08.05.2020 року, на суму 3\~024 грн., талон замовлення № 1\~503\~841 від 14.05.2020 року на суму: 336 грн., фіскальний чек магазин «Комфі» на суму: 3\~299 грн., видаткова № 7241 від 22.05.2020 року на суму: 3\~538 грн., квитанція на суму: 7\~940 грн., та додаток до чеку/видаткова накладна, товарний чек від 06.05.2020 року на суму: 16\~344 грн., гарантійний талон від 23.11.2018 року на суму: 19\~500 грн., чек магазину «Комфі» на суму: 20\~999 грн. Також, судом досліджуються документи на підтвердження навчання [PERSON] . Згідно довідки виданої Національним університетом Одеська морська академія від 08.09.2020 року, [PERSON] , зарахований до Національного університету «Одеська морська академія» на перший курс судноводійного факультету (денна форма навчання, контракт) відповідно до наказу ректора НУ «ОМА» №1092 від 07.09.2020 року. Термін закінчення навчання 30.06.2024 року (а.с.23). Згідно договору № 281-20/СВ про надання освітніх послуг за денною формою навчання від 17.09.2020 року, вартість освітніх послуг за весь період навчання становить: 156\~400 гривень (а.с.24). На підтвердження внесення сплати за навчання з вересня по жовтень 2020 року, судом досліджується квитанція згідно якої [PERSON] , сплатив навчання відповідно до договору № 281-20/св. 1 курс, семестр 1 у розмірі: 7\~820 грн. 00 коп. (а.с.25). Згідно чеку на отримання форменого одягу витрати на придбання форменого одягу становлять 7\~840 грн. (а.с.27). Відповідно до чеку ТОВ «Дім Медицини» - послуга виявлення антитіл, (15.09.2020 р) становить: 900 грн. (а.с.26). Також, позивачем надано чек магазину « [INFO] », згідно якого було придбано чоловіче взуття, на суму 1\~899 грн. (а.с.28). Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дитину, суд виходить з наступного. Згідно із ст.48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З даного приводу, суд вважає за необхідне зазначити, що на час подання позову до суду, [PERSON] , [INFO] , був неповнолітньою особою, разом з цим, станом на час ухвалення рішення, [PERSON] , набув повноліття, на час розгляду справи останньому виповнилось повних 18 років. При вирішенні спору суд керується ст. 185 СК України, відповідно до якої той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витрата на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, хворобою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Разом з цим, як встановлено матеріалами справи та не заперечувалось стороною відповідача, згідно наданих - відзиву на позовну заяву та пояснень щодо позовної заяви, відповідач аліменти на утримання не сплачує, як зазначили сторони, відповідач приймає участь у витратах на дитину в силу власних фінансових можливостей. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст.185 СК України). Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Матеріалами справи встановлено, що відповідач має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , (а.с.52), а відтак, судом враховується також обставина того, що малолітня дитина, теж потребує утримування, крім того, судом встановлено, що [PERSON] , в період з 01.01.2019 року по 30.09.2020 року доходи не отримує, що підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України (а.с.62). Суд критично оцінюю твердження позивача щодо того, що відповідач не утримує сина, не вчиняє жодних дій щодо догляду за останнім та вирішує будь яких побутових питань щодо сина. Так, матеріалами справи встановлено, що відповідач сплачує навчання сина [PERSON] , згідно доручення №б/н в школі підготовки водіїв «БЕСТ», згідно наданих квитанції витрати по навчанню становлять: 220 грн., 600 грн., та 5\~600 грн. (а.с.102). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на придбання для сина телефону, ноутбуку, персонального комп`ютера, телевізора, взуття, витрати понесені з ремонтом в кімнаті та витрати на проходження тесту щодо виявлення антитіл не є додатковими витратами у розумінні ст.185 СК України, оскільки не пов`язані з особливими обставинами, зумовленими певними якостями дитини, чи іншими винятковими ситуаціями, а є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дитини, які компенсується за рахунок отримання аліментів, оскільки позивачем не доведено факту існування особливих обставин, які зумовили необхідність придбавання даних речей. Крім іншого, в даному випадку позивачем не були узгоджені дані питання щодо придбання цих речей з відповідачем у справі. Придбані товари були обрані позивачем на власний розсуд їх вартість та крайня необхідність не були узгоджені з відповідачем. Тобто, аналізуючи зазначені позивачем витрати, їх розмір та характер, суд приходить до висновку, що більшість вказаних у позові витрат не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України (розвитком здібностей дитини, її хворобою), а відносяться до загальних витрат на утримання дитини. Щодо відшкодування додаткових витрат в частині забезпечення оплати навчання та форменого одягу, то суд враховуючи принцип рівності батьків у вихованні дітей, а також обставину того, що відповідач аліменти на утримання сина не сплачувала, останній перебуває на утриманні батька, а відтак, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача відшкодування додаткових витрат на утримання [PERSON] , у розмірі: 3\~910 грн., - оплата навчання, згідно квитанції від 20.09.2020 року на загальну суму: 7\~820 грн., та Ѕ витрат на придбання форменого одягу у розмірі: 3\~920 грн., згідно чеку на отримання форменого одягу на загальну суму: 7\~840 грн., що загалом становить: 7\~830 грн. Доказів сплати вартості навчання за інші місяці позивачем не надано. Судом встановлено, що на утриманні позивача також, є малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , а відтак останній несе додаткові витрати на утримання малолітньої дитини. В даному випадку, судом враховується позиція Верховного Суду в постанові від 12.12.2019 року у справі №756/4947/17-ц, в якій зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. \~ \~ \~ \~Аналізуючи заявлені вимоги, та вирішуючи спір суд, також приймає до уваги рішення ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 року де, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Ослон проти Швеції" №2 від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. На підставі викладеного, з урахуванням повного та всебічного дослідження матеріалів справи, доказів наданих на підтвердження та спростування позовних вимог в сукупності, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат у розмірі: : 7\~830 грн., що пов`язані з оплатою навчання та придбання формного одягу, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки не носять характеру додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України, позивачем не доведено наявності існування особливих обставин, що зумовили їх необхідність. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial