Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м.Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що з 06 липня 2007 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх двох років сторони намагалися дійти згоди та порозуміння щодо спільного вирішення життя сім`ї, поваги праці, яка робиться в інтересах сім`ї. Однак сімейні відносини не склалися через різні погляди на життя і виховання дитини. Тому подальше збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. На примирення позивач не згоден, оскільки тривалий час з дружиною не спілкується з підстав відсутності взаєморозуміння. Тому позивач просив шлюб розірвати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2021 року дану справу передано за підсудністю до Київського районного суду м.Полтави (а.с.20). Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.26). Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні сторони суду не надавали. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилась. Надала суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнала та просила задовольнити. Зазначила, що на примирення вона не згодна. Справу просила розглянути за її відсутності. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які в засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 06 липня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 06 липня 2007 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с. 12). Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19 вересня 2007 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с. 13). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач в позовній заяві просить шлюб розірвати. На час розгляду справи він позов підтримує та просить задовольнити. Шлюб просить розірвати. Відповідач на розірвання шлюбу згодна. Позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала. Зазначила, що на примирення не згодна. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що винили між сторонами, відсутність згоди сторін на примирення один з одним, збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка у шлюбі змінювала прізвище, вимог про відновлення дошлюбного прізвища не заявляла. Тому такі вимоги судом не розглядалися. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач до початку розгляду справи по суті надала відзив на позов, у якому позов визнала. Також у відзиві відповідач просила суд застосувати норми ч.1 ст. 142 ЦПК України. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнала, на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (908,00 грн. х 50% = 454 грн.). Таким чином у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 454 грн.

Outcome: approved