Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Станично-Луганського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 28.01.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №06. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 28.01.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №06. Подружжя має двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що з червня 2014 року позивач почав зловживати спиртними напоями, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння влаштовував скандали, під час яких ображав, принижував та виражався нецензурною лайкою на адресу позивачки, неодноразово застосовував до останньої фізичну силу. Сварки між подружжям відбувалися у присутності спільних дітей, що негативно впливало на їх виховання. На прохання позивачки припинити таку поведінку, відповідач не реагував. У зв`язку з вищевказаним позивачка втратила відчуття любові та поваги до відповідача, а тому вважає, що їх шлюб повинен бути розірваний, оскільки його збереження негативно впливає на психічний стан та виховання дітей. Позивачка також зазначила, що фактично шлюбні відносини між подружжям припинилися з січня 2021 року, спільне господарство вони не ведуть, позивачка самостійно забезпечує себе та дітей. Таким чином, подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивачки, а тому вона й звернулася з вказаним позовом до суду. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позивачка просила суд про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, про що надала відповідну заяву. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток та опублікуванням оголошення про виклик, а також те, що позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 28.01.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №06, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області 28.01.2014 року. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 22.01.2010 року. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області 23.02.2012 року. З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалась, сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, майнова суперечка не виникла, з приводу проживання дітей досягнута згода, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує, що позивачка, звертаючись до суду з позовом, не заявляла вимог про стягнення з відповідача на її користь судового збору, а тому вважає можливим судові витрати залишити за її рахунок. На підставі викладеного і

Outcome: approved