Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ТОВ «ІНСТАФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у жовтні 2021 року на мобільний додаток «ДІЯ» їй надійшла постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. З відповідної постанови вбачається, що виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса. Виконавчий напис приватного нотаріуса отримала з матеріалів виконавчого провадження, про факт його вчинення повідомлення не отримувала. З тексту виконавчого напису вбачається, що позивач є боржником перед ТОВ «ІНСТАФІНАНС» у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань по кредитному договору. Позивач наголошує, що жодних договірних відносин з відповідною фінансовою установою вона не мала, ніякого договору не підписувала, кредитних коштів не отримувала. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України та є безпідставним. Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №18083 від 16 липня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «ІНСТАФІНАНС» в сумі 15 849,80 грн. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач у справі ТОВ «ІНСТАФІНАНС» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не надав. Третя особа у справі приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С., в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав копії матеріалів виконавчого провадження. Третя особа у справі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій прохав суду справу розглядати без його участі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії кредитного договору №IU2266368 від 05.10.2020 року, вбачається, що [PERSON] отримала від ТОВ «ІНСТАФІНАНС» позику в розмірі 4200,00 грн на строк з 05.10.2020 року до 12.10.2020 року, з реальною процентною ставкою - 619,46% на рік. /а.с. 30-32/. В подальшому ТОВ «ІНСТАФІНАНС» 15.07.2021 року звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., з заявою на вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ «ІНСТАФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № IU2266368 від 05.10.2020 року у розмірі 15199,80 грн. /а.с.41/ 16.07.2021 року приватний нотаріус Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис №18083 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за період з 13.10.2020 року по 18.05.2021 року за кредитним договором № IU2266368 від 05.10.2020 року у розмірі 15199,80 грн, з яких: 4200 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10999,80 грн - заборгованість за процентами. Також за вчинення виконавчого напису з боржника стягнуто 650 грн. /а.с.40/. В подальшому ТОВ «ІНСТАФІНАНС» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області з заявою про примусове виконання виконавчого напису №18083 /а.с.29/. 13.09.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області відкрив виконавче провадження № 66807048 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №18083 /а.с.9/. 30.09.2021 року приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату позивача /а.с.10/. 21.10.2021 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Як встановлено судом, договір кредиту № IU2266368 від 05.10.2020 року було укладено в простій письмовій формі, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса /а.с. 30-32/. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Отже, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку, викладеного у постановах Верховного суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17 та від 29 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18). Оспорюваним виконавчим написом з позивача стягнута заборгованість яка склалася за період з 13.10.2020 року по 18.05.2021 року, яка серед іншого складається з процентів за договором за цей період в сумі 10999,80 грн. В той же час строк кредитування за договором № IU2266368 від 05.10.2020 року становить до 12.10.2020 року (пункт 5) /а.с.31/. Також як свідчить усталена практика Великої Палати Верховного Суду, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. З наведеного випливає, що припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12 і підтриманий у постановах Верховного Суду від 09.01.2019 у справі №183/179/16, від 06.03.2019р. у справі №216/750/16-ц, від 12.11.2018р. у справі №404/162/17, від 03.10.2018р. у справі №635/7285/14-ц, від 25.09.2018р. у справі №915/765/17, від 07.08.2018р. у справі №924/16/17. Таким чином, кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, а тому позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат зі сплати судового збору слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved