Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

03 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] є батьком її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2009 року, [PERSON] проживає окремо від них, з цього часу не проявляє ніякого інтересу до їх спільної дитини, не піклується про доньку, ніякої участі у її вихованні не приймає, не відвідує, не телефонує, не цікавиться станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком. Посилаючись на викладене, а також на те, що [PERSON] матеріально утримувати доньку не допомагає, не сплачує аліментів, які присуджені до стягнення за рішенням суду, а неповнолітня [PERSON] перебуває на повному її утриманні, позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до підготовчого засідання. Залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, службу у\~справах дітей Ворожбянської міської ради та зобов`язано її надати суду висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] 23 грудня 2021 року надійшов висновок органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Брайко Ю.В. не з`явилися, остання направила заяву про розгляд справи без їх з позивачкою участі, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причин неприбуття не повідомив, про день, час і місце проведення судового засідання сповіщений належним чином. Відзив на позов, заява про відкладення розгляду справи від нього не надходили. Представник третьої особи - служби у справ дітей Ворожбянської міської ради Сумського району Сумської області Деркачова М.Д. у судове засідання не з`явилася, направила заяву про проведення судового засідання без її участі, позов підтримує. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та третьої особи за наявними у справі доказами та у заочному провадженні. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об`єктивно проаналізувавши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, копією свідоцтва про шлюб (а. с. з. 4, 9). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 05 жовтня 2009 року із [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 09 вересня 2009 року (а. с. 5). Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів АСВП №15391094, відповідач не сплачував аліменти на утримання [PERSON] у період з січня 2019 року по вересень 2021 року (а. с. 10-11). Згідно з характеристикою директора Білопільського ЗЗСО І-ІІІ ступенів №5 імені А.С. Макаренка від 19 жовтня 2021 року [PERSON] навчалась у вказаному навчальному закладі з 2 класу до вересня 2021 року. За період навчання батько учениці у закладі освіти не з`являвся, навчанням доньки не цікавився (а. с. 9). Відповідно до характеристики директора Ворожбянського ліцею (опорний заклад) Ворожбянської міської ради №134 від 08 грудня 2021 року [PERSON] у цьому закладі навчається з вересня 2021 року. За час навчання батько дівчинки жодного разу не з`являвся та не цікавився навчанням доньки (а. с. 44). Із висновку органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради Сумського району Сумської області №1422 від 21 грудня 2021 року вбачається, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки він у вихованні та утриманні дитини участі не приймає, протягом тривалого часу не сплачує аліменти, не приймає участі у житті дитини, мотивуючи це тим, що у нього відсутнє власне житло та нестабільне матеріальне становище (а. с. 48). Частиною 1 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150\~Сімейного кодексу\~України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст.\~164\~Сімейного Кодексу\~України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських прав, жорстоко поводяться з дитиною, засуджені за\~вчинення умисного\~кримінального правопорушення\~щодо дитини. Ухилення від виконання своїх обов`язків - це акт свідомої поведінки, тобто особа має реальну можливість виконати його, або не вчиняє відповідних дій. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 зазначеного Закону, зокрема, передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява №31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналізуючи перелічені вище докази та норми законів, що регулюють правовідносини між сторонами у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки він свідомо самоусунувся від виховання доньки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її життям, не спілкується з нею, не відвідує, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Враховуючи вищевикладене, у якнайкращих інтересах дитини, з метою забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним, суд дійшов висновку про задоволення позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим з відповідача підлягають стягненню 908 грн судового збору на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved