Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

04 жовтня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому вказав, що між ним та відповідачкою 07 вересня 2013 року був укладений шлюб, який рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 09 грудня 2019 року був розірваний. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина проживає з відповідачкою. Позивач мешкає в квартирі своєї матері в [ADDRESS] , а відповідачка мешкає в орендованій квартирі в [ADDRESS] . За рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 28.04.2020 з відповідача стягнуті аліменти на утримання сина, які він сплачує належним чином. Також він купує інші необхідні речі, вживає заходів для оздоровлення дитини. Однак відповідачка постійно чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, забороняє поїздки дитини зі батьком на відпочинок, постійно влаштовує сварки при відвідинах дитини. Більшість відвідин дитини закінчуються сварками відповідачки та забороною позивачу спілкуватись з дитиною, що негативно вливає на свідомість та розвиток дитини. З вищезазначених причин Службою у справах дітей Авдіївської ВЦА Донецької області від 28.12.2020 року (Висновком про встановлення порядку зустрічей і від 28.12.2020 № 0932\\01-15) було встановлено графік порядку зустрічей з дитиною. Встановлено порядок зустрічей позивач з сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] щопонеділка та щосереди з 14-00 до 20-00 години та з 14-00 п`ятниці до 20-00 години суботи кожного тижня, а також неділя відпочинку влітку та восени з попереднім погодженням з відповідачкою. Однак відповідачка вищезазначеного графіку не дотримується, кожного разу чинить перепони у спілкуванні з дитиною. Позивач неодноразово направляв заяви до Служби у справах дітей про порушення виконання графіку зустрічей з боку відповідачки. Позивач просить суд зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , встановити порядок його зустрічей з малолітнім сином [PERSON] щопонеділка та щосереди з 14-00 до 20-00 години та з 14-00 п`ятниці до 20-00 години суботи кожного тижня, а також тиждень відпочинку влітку та восени з попереднім погодженням з відповідачкою, стягнути з відповідачки на його користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом, в якому вказала, що вона дійсно перебувала з позивачем [PERSON] у шлюбі, який був розірваний, і має з ним спільну дитину [PERSON] . Вказала, що після народження сина у неї з чоловіком почали виникати сварки, поведінка колишнього чоловіка відносно неї змінилася, він не допомагав їй з дитиною, його ставлення протягом подружнього життя до неї було неприйнятним, колишній чоловік завдавав морального насилля їй в присутності дитини, що дуже лякало сина та вливало на його психо-емоційний стан. Коли дитина підросла, [PERSON] подала на розлучення та стягнення аліментів з [PERSON] . Вона ніколи не заперечувала проти спілкування батька з сином, навпаки вважає, це необхідним, але таке спілкування повинно відбуватися в інтересах дитини, відповідно до його розвитку, стану здоров`я та щоденного графіку. Син навчається у 2 класі, щоденно має по п`ять уроків, навчання закінчує о 12 годині 35 хвилин, після школи відвідує додаткові заняття, футбольну секцію. Батько дитина бажав забирати сина тоді. Коли йому було зручно, але такий графік не відповідав інтересам дитини. [PERSON] приводив сина пізно ввечері о 20 годині, і приходилося робити з ним уроки допізна, коли дитина була вже втомлена. [PERSON] почала заперечувати проти такого графіку, намагалася мирно домовитися з батьком дитини про більш зручний графік зустрічей, але він починав дратуватися, взагалі відмовився спілкуватися з нею і написав на неї заяву у Службу у справах дітей. 28.12.2020 відбулася комісія, яка прийняла рішення про встановлення графіку зустрічей позивача з сином, про який просив позивач, але який є незручним для дитини і його розвитку та навчання. Але відповідачка не перешкоджала зустрічам сина з батьком. Декілька разів такі зустрічі не відбувалися у зв`язку з хворобою дитини, або у зв`язку з необхідністю додатково позайматися домашнім завданням та уроками. Але такі випадки дратували позивача і він писав на [PERSON] заяви до Служби у справах дітей. Мирно спілкуватися, домовлятися про спільне виховання сина в його інтересах, враховуючи думку сина [PERSON] не бажає. Іноді їй приходиться вмовляти сина зустрітися з батьком, щоб уникнути конфлікту, скільки в противному випадку [PERSON] влаштовує сварки, лається нецензурною лайкою на неї, іноді в присутності сина, чим принижує її. До того ж, позивач ініціював перевірку цільового використання сплачених ним аліментів. Розмір аліментів, які він сплачує, складає щомісячно приблизно 3500-4200 грн. [PERSON] також працює і більшу частину своїх коштів витрачає на повноцінне харчування своєї дитини, оскільки він росте і йому необхідне збалансоване харчування, добротний одяг, взуття, іграшки, шкільні предмети, оплачувати секції та кружки. Щодня вона дає гроші, щоб син у школі купував булочку та сік, коли син хворіє - купує ліки та витрачає гроші на інші необхідні речі для нормального розвитку дитини відповідного віку. На підставі заяви [PERSON] було створено комісію, яка прийшла до неї додому, та почала перевіряти наявність у сина одягу, шкільного приладдя та інше. Це було дуже принизливо для неї, як для мати, яка дуже любить свою дитину, піклується про неї, робить все для того, щоб у сина було все необхідне. Жодної скарги зі школи, від сусідів та будь-кого про те, що син погано вдягнений, погано навчається, у нього відсутні шкільні предмети, ніколи не надходило. [PERSON] просить суд встановити порядок зустрічей [PERSON] з урахуванням дотримання розпорядку дня дитини, його звичного режиму життя та таким, який буде відповідати інтересам дитини, а саме з 17 години п`ятниці до 20 години суботи кожного тижня; щосереди під час шкільних канікул, з 12 до 20 години; тиждень відпочинку влітку з попереднім її погодженням. Просила стягнути з [PERSON] сплачені нею судові витрати у розмірі 908 грн. У відзиві на зустрічний позов [PERSON] вказав, що у своїй зустрічній заяві [PERSON] не обґрунтувала необхідність зміни графіку його зустрічей з сином. Вказав, що задля уникнення скандалів він не телефонує колишній дружині, не підтримує з нею жодних стосунків. Просить відмовити у задоволенні зустрічного позову. У підготовче та судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала і пояснила, що не згодна з тим, що виклав у позові [PERSON] . Вона не чинила перешкоди спілкуванню сина з батьком, але коли комісія Служби у справах дітей встановлювала графік їх побачень не брався до уваги її графік роботи, потреби дитини в додаткових заняттях, його заняття в спортивній секції. Син навчається у другому класі і має середні успіхи, а тому з ним постійно треба займатися домашнім завданням і додатково підтягувати українську мову та читання. Також по вівторках та четвергах вони відвідують репетитора з англійської мови, тричі на тиждень він відвідує футбольну секцію. В м. Авдіївка функціонують різні майстер-класи, які вони з сином відвідують у вільний час. Натомість, його батько не займається цим, не забирає зі школи, не відводить на зайняття. Іноді син сам не хоче йти до батька, а тому [PERSON] приходить до них додому і там спілкується з сином. [PERSON] у лютому виповнюється 8 років, в нього з`являються друзі та приятелі, з якими він бажає проводити своє дозвілля. Натомість, його батько не хоче це розуміти, керується тільки своїми амбіціями. У серпні 2021 року [PERSON] захворів, не відвідував школу. Коли [PERSON] прийшов за сином, [PERSON] йому про це повідомила і не відпустила хвору дитину. Замість того, щоб сприйняти цю ситуацію, колишній чоловік написав заяву у Службу у справах дітей, куди [PERSON] надавала пізніше пояснення і документи, що підтвердили хворобу сина. Декілька разів, коли [PERSON] забирав сина на вечір, [PERSON] телефонував [PERSON] пізно ввечері, плакав, просив забрати його, казав, що батько не хоче його відводити додому. [PERSON] приводить [PERSON] до однокімнатної квартири своєї матері, де вони ночують утрьох, що викликає у дитини дискомфорт. Коли [PERSON] питає в сина, чим він займався з батьком, той каже, що вони з бабусею дивилися мультфільми, а батько або займався своїми справами, або взагалі його не було вдома. [PERSON] вказала, що з встановленим графіком побачень батька з сином вона менше бачиться з дитиною. Також є ще інша бабуся - її мати, яка також хоче спілкуватися з онуком, але в нього на це не вистачає часу. [PERSON] просить суд змінити графік побачень [PERSON] з сином на більш зручний для дитини. Представниця відповідачки - адвокат Хлидчи В.С. в судовому засіданні пояснила, що зустрічна позовна заява [PERSON] жодним чином не свідчить про її намагання створити перепони для спілкування батька з сином, яке вона вважає дуже важливим. Разом з тим, таке спілкування повинно нести радість дитині, бути бажаним, не шкодити навчальному процесу, не йти на шкоду спілкуванню дитини з іншим оточенням - друзями, матір`ю, іншими родичами. Також, у віці, і якому зараз перебуває [PERSON] , він навчається самостійності, на яку в нього, на жаль, не вистачає часу. [PERSON] натомість не сприяє всебічному розвитку дитини, його інтеграції у суспільство, а керується своїми амбіціями, несприятливими для дитини. Просить суд змінити графік побачень [PERSON] з сином на більш зручний для дитини і в інтересах дитини. Представник Служби у справах дітей Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява за підписом начальника служби у справах дітей Точило О. про розгляд справи без представника служби. Суд, заслухавши пояснення відповідачки [PERSON] та її представниці, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають задоволенню частково з таких підстав. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучаться з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції). Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачиться на шкоду інтересам дитини. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 09 грудня 2019 року шлюб між сторонами розірваний. Під час розгляду цієї справи судом було встановлено і не заперечувалось [PERSON] , що причиною розірвання шлюбу стало припинення шлюбних відносин через втрату сторонами фізичних та духовних зв`язків. Чоловік не допомагав по господарству, не бажав займатися вихованням сина, який часто хворіє. З цього приводу виникають бійки. Шлюб існував формально. Висновком комісії з питань захисту дітей військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 28 грудня 2020 року за зверненням [PERSON] був встановлений порядок його зустрічей з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] щопонеділка та щосереди з 14-00 до 20-00 години та з 14-00 п`ятниці до 20-00 години суботи кожного тижня, а також неділя відпочинку влітку та восени з попереднім погодженням з матір`ю дитини. В подальшому [PERSON] звертався до Служби у справах дітей зі скаргами на дії [PERSON] (18.08.2021, 01.09.2021), на які отримав відповіді про те, що 09.08.2021 та 13.08.2021 мати не надала сина для зустрічі з батьком у зв`язку з поганим самопочуттям дитини. Відповідно до характеристики учня 2-А класу КЗ «Авдіївська опорна ЗОШ І-ІІІ ступенів №2» Авдіївської міської рад Донецької області [PERSON] , хлопець навчається у школі другий рік, перший клас закінчив оволодівши програмним матеріалом на середньому рівні, не завжди виявляє самостійність у роботі. Успіхами дитини цікавиться мати, вона ж відвідує батьківський збори. Батько дитини школу жодного разу не відвідував. Відповідно до довідки № 157 від 10.11.2021 за підписом директора комунального закладу «Авдіївська дитячо-юнацька спортивна школа» Авдіївської міської ради, виданої [PERSON] , [PERSON] зарахований до цього закладу з 01.11.2021 та відвідує секцію футболу. Графік навчально-тренувальних занять: понеділок, середа, четвер, п`ятниця з 16:00 до 17:00 години. Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Службою у справах дітей Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області наданий суду висновок комісії з питань захисту дітей від 28 грудня 2020 року, ухвалений за зверненням [PERSON] про призначення порядку зустрічей з його малолітнім сином [PERSON] , в якому встановлений порядок, запропонований самим батьком [PERSON] . При ухваленні цього висновку були досліджені документи, що стосуються тільки батька дитини - [PERSON] . Іншого висновку службою у справах дітей Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області суду не надавалось. Суд встановив, що [PERSON] зверталася до служби у справах дітей Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області восени 2021 року з заявою про зміну порядку зустрічей [PERSON] з сином [PERSON] , але вирішення цього питання було відкладено на грудень 2021 року. Встановлюючи порядок побачень батька [PERSON] з сином [PERSON] у грудні 2020 року комісія з питань захисту дітей Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області не досліджувала жодних документів щодо дитини - [PERSON] , не брались до уваги графік його навчань, відвідувань місць позашкільної освіти, розпорядок дня, думка матері. Пізніше цей порядок не переглядався. Суд частково не погоджується з висновком комісія з питань захисту дітей Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області, оскільки такий висновок не враховує інтереси дитини, які через плин часу змінюються. Суд вважає за необхідне встановити такий графік побачень та спілкування [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] : - щосереди в період навчального року з 17:00 години до 20:00 години; - щосереди в період шкільних канікул з 12:00 години до 20:00 години; - щотижня з 17:00 години п`ятниці до 20:00 години суботи; - 14 днів протягом літніх шкільних канікул (підряд або окремими періодами) за попередньою домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] , з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини. До такого висновку суд дійшов з урахуванням графіку відвідування дитиною школи (щоденно, окрім суботи та неділі), секції футболу у спортивній школі (понеділок, середа, четвер, п`ятниця з 16:00 до 17:00 години), рівня оволодіння програмним шкільним матеріалом та потреби у додаткових заняттях, а також з метою виховання у дитини самостійності та навиків соціалізації шляхом встановлення контактів з однолітками, бажання дитини спілкуватися з друзями та іншими родичами. Суд вважає за необхідне встановити один день на тиждень (середу) для зустрічей [PERSON] з батьком під час навчального року, оскільки, як вказано в характеристиці на учня навчанням дитини у школі цікавиться мати [PERSON] , що свідчить про те, що виконанням шкільних завдань вдома з ним займається мати, а тому доцільніше залишати більше часу для цих цілей впродовж навчального тижня. Відповідно до графіку шкільних канікул на 2022 рік, затвердженого Міністерством освіти і науки України, відомство дає навчальним закладам настановні рекомендації за графіком канікул, якого школи зобов`язані чітко дотримуватися, а саме: зимові - з 25 грудня 2021 року по 9 січня 2022 року; весняні - з 28 березня до 3 квітня 2022 року; літні - з 1 червня до 31 серпня 2022 року; осінні - з 25 жовтня до 31 жовтня 2022 року; зимові - з 25 грудня 2022 року до 9 січня 2023 року. Таким чином, осінні канікули в навчальних закладах України тривають лише один тиждень, а тому суд вважає з урахуванням віку дитини недоцільним встановлювати тиждень відпочинку разом з батьком восени. Натомість, літні канікули є набагато тривалішими, а тому суд вважає за доцільніше встановити додатковий тиждень для відпочинку дитини з батьком саме влітку. Суд вважає, що при здійсненні зустрічей батька з дитиною обома батьками повинні враховуватися стан здоров`я дитини, його потреби та інтереси, як найвищі цінності. Щодо стягнення зі сторін судових витрат на користь один одного, то, з урахуванням положень частини десятої статті 141 ЦПК України, оскільки відсутня різниця у розмірі сплаченого кожною стороною суми судового збору, не підлягають стягненню з кожного з них на користь іншого судові витрати.

Outcome: partial