Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

позивач просить суд зменшити розмір, стягуваних на підставі судового наказу Кагарлицького районного суду Київської області від 19 липня 2021 року у судовій справі за № 368/383/21 аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви 29 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття до розміру в частці 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, обґрунтовуючи позов наступним. Він, [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . З 2005 по 2013 роки він проживав з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них [INFO] народилась дочка [PERSON] у свідоцтві про народження якої він вказаний батьком та батьківство ним не оспорюється. Спільне життя з відповідачем у них не склалось, вони припинили спільне проживання. На підставі судового наказу Кагарлицького районного суду Київської області від 19 липня 2021 року у судовій справі за № 368/383/21, він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь відповідача [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви 29 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили, стягувачем звернуто до виконання. 17 січня 2019 року він зареєстрував шлюб з третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] . У даному шлюбі [INFO] у них народилось двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . На підставі судового наказу Миронівського районного суду Київської області від 25 жовтня 2021 року у судовій справі № 371/1023/21 він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно і до їх повноліття. Судове рішення набрало законної сили та стягувачем звернуте для примусового виконання. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789XІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" N 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до ст.. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи зі змісту ст.. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 203 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При вирішенні даного спору суд приймає до уваги ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89, якою визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Разом з тим. відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 128 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Така ж норма закріплена і в ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якої загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Він працює, заборгованості по сплаті аліментів не має. Разом з тим наявність на виконанні двох виконавчих документів про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей утримання перевищують п`ятдесят відсотків заробітної плати, що безумовно ставить його в скрутне матеріальне становище, розмір стягуваних аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , порівняно зі стягненням аліментів на користь [PERSON] на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] , [INFO] є непропорційними. Його майновий стан не дозволяє сплачувати аліменти у більшому розмірі, а відтак розмір стягуваних аліментів на користь [PERSON] має бути зменшений судом. Він вважає, що зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірні 1/2 від всіх видів заробітку на трьох дітей в рівних частках, що дорівнює 1/6 частині від його заробітної плати на кожну дитину. Відповідно він вважає, що зобов`язаний сплачувати аліменти на користь відповідача [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої дочки [PERSON] . [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви 29 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо сплати аліментів на користь третьої особи [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно і до їх повноліття вважає, що вказаний розмір відповідає розміру 1/6 частини заробітку на кожну дитину. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Сплачений судовий збір за подання позовної заяви сплачено в розмірі 908 грн. 00 коп. Оригінал квитанції додано до позовної заяви. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнає та просить суд у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити повністю. Позивачем не надано жодного належного та допустимого того, що матеріальний стан позивача дійсно погіршився. В матеріалах справи відсутній будь-який документ, який би свідчив про те, який матеріальний стан позивача був до прийняття рішення суду про стягнення аліментів і на даний час. А отже, позивачем не доведено обставин, на які він посилається в своєму позові і які є підставою для зменшення розміру аліментів згідно ст. 192 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При прийнятті судом рішення від 14.04.2017 р. про стягнення аліментів було враховано всі обставини згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Зокрема, судом було також враховано стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, тобто позивача, і виходячи з обставин, що існували на той момент, потреб дитини, було прийнято рішення про стягнення аліментів. Дійсно сімейний стан позивача на даний час змінився, однак матеріальний стан позивача на даний час не погіршився. Враховуючи те, що матеріальний стан позивача не погіршився після прийняття судом рішення про стягнення аліментів, підстав для зменшення розміру аліментів згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України немає. Таким чином, зміни які відбулися у сімейному стані позивача не дають підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки матеріальний стан позивача після рішення суду не погіршився, а тому підстав передбачених ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України для задоволення позовних вимог немає. Відповідач на даний час ніде не працює та не отримує доходу, оскільки втратила роботу та перебуває на обліку в центрі зайнятості. На даний час відповідач не може знайти роботу щоб працювати та отримувати дохід. Позивач з моменту винесення судового наказу від 05.08.2021 р. не сплачує аліменти на утримання дочки, а тому відповідач вимушена самостійно забезпечувати дитину всіх необхідним. Позивач має значну заборгованість по аліментах в сумі 18964,18 гривень за період з квітня 2021 р. по жовтень 2021 р. Отже, зменшення розміру аліментів поставить в скрутне становище не позивача та його нову сім`ю, а навпаки поставить в скрутне становище відповідача та її сім`ю. Також, зменшення розміру аліментів буде суперечити ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, виходячи з позовних вимог позивач вважає, що його дитина буде гармонічно розвиватись при мінімальному розмірі аліментів в розмірі 1/6 частини його доходів. Таким чином, позивачем не доведено обставин щодо погіршення його матеріального становища, зменшення розміру аліментів поставить в скрутне становище Відповідача, мінімальний розмір аліментів, які просить встановити позивач не забезпечить гармонійного розвитку дитини, а тому у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити. Щодо доводів позивача про те, що його розмір стягнення на утримання його малолітніх дітей перевищує 50% заробітної плати, слід зазначити, що ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Заяв та клопотань не надходило. Суд, вислухавши сторони та вивчивши письмові докази, приходить до наступного висновку. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Судом встановлено, що з 2005 р. по 2013 р. позивач [PERSON] та [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу. Сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з відповідачем. 19 липня 2021 р. Кагарлицьким районним судом Київської області винесено судовий наказ, згідно якого стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви 29.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. 17 січня 2019 р. було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 25 жовтня 2021 р. Миронівський районним судом Київської області винесено судовий наказ, згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно і до їх повноліття. Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру присуджених аліментів, [PERSON] зазначив, що він має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, і не в змозі платити аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в раніше визначеному розмірі, оскільки на виконання двох виконавчих документів про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей перевищує 50 відсотків і це безумовно становить його в скрутне матеріальне становище. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки в іншому шлюбі він має двох дітей - дочок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а тому на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей. 25 жовтня 2021 р. Миронівський районним судом Київської області винесено судовий наказ, згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно і до їх повноліття, а 19 липня 2021 р. Кагарлицьким районним судом Київської області винесено судовий наказ, згідно якого стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви 29.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, позивачем відповідачу до подачі заяви про видачу судового наказу добровільно сплачувалися аліменти в сумі 1500,00 грн., що було підтверджено, відповідачем у судовому засіданні, так і зазначено у довідці, яка сформована державним виконавцем. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, стягнення аліментів як на утримання [PERSON] , так і [PERSON] і [PERSON] здійснюється на підставі судових наказів. Судовий наказ про стягнення аліментів є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог відповідно до п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України Суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом 5 днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. У разі видачі судового наказу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Судовий наказ, може бути переглянуто за нововиявленими обставинами. З урахуванням вище викладеного слідує, що позивач дізнався про видачу двох судових наказів, після отримання їх від судів та не мав можливості надати як пояснення, так і докази щодо його як сімейного стану, так матеріального становища, оскільки розгляд справ про видачу судових наказів проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. Аналіз ст. 192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Такі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 691/926/20 (провадження № 61-7627св21). Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Оскільки на утримання двох дітей від шлюбу з [PERSON] з позивача стягуються аліменти по 1/6 частині на кожного, тому з урахуванням приписів статті 192 СК України, суд вважає, що оскільки зміна сімейного стану позивача є підставами для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів, і докази зміни сімейного стану (народження дітей у шлюбі та в зв`язку із цим з`явлення у сім`ї платника осіб, яким він за законом зобов`язаний надавати утримування і які фактично знаходяться на його утриманні), відтак позов знайшов своє підтвердження і підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved