Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

13 жовтня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, яку в подальшому уточнила, та в остаточній редакції просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500, 00 гривень, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, та витрати на юридичні послуги у розмірі 10 800, 00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час не розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що на теперішній час малолітня дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріально не допомагає, тому виникла необхідність у встановлені аліментів у судовому порядку. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Оскільки позивач знаходиться у декретній відпустці, їй важко самостійно надати дитині належне фінансове забезпечення. Разом з тим, проживання дітей з одним з батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дітьми та обов`язку виховувати дітей, піклуватися про них та матеріально їх забезпечувати. Крім того, відповідач інших осіб на утриманні не має, є працездатним та отримує дохід, а тому може сплачувати аліменти. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, яка доглядає за дитиною - залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 15 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Призначено судове засідання. 13 грудня 2021 року від представника відповідача - адвоката Калуцького Д.Є., який діє на підставі ордеру, надійшов відзив на позовну заяву, у якому він щодо задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на наступні обставини. На сьогоднішній день відповідач не має постійного місця роботи та має невеликий мінливий дохід. Крім того, він проживає із матір`ю, [PERSON] , яка є інвалідом другої групи, постійно хворіє та потребує догляду. Від утримання власної дитини відповідач не відмовляється, проте на даний час має можливість сплачувати аліменти лише у розмірі 50 відсотків від мінімального прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років - 1 050. 00 гривень. Однак, [PERSON] запевняє суд, що у разі покращення майнового стану, збільшиться і розмір виплат. Також, відповідач заперечує проти задоволення вимоги позивача щодо стягнення витрат на юридичні послуги. Вважає, що зазначені позивачем нібито юридичні послуги є не пропорційними до складності справи. Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Крім того, пояснила суду, що отримує 850, 00 гривень щомісячного доходу, однак цих коштів недостатньо для виховання малолітньої дитини. Представник відповідача - адвокат Калуцький Д.Є., в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на обставини викладені у відзиві. Пояснив, що відповідач на даний час перебуває на роботі закордоном. На утриманні відповідача знаходиться його мати яка є інвалідом другої групи. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, заперечував, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридичний центр вердикт права» з яким у позивача укладено договір, не є фахівцем в сфері права, крім того в матеріалах справи відсутній акт виконаних робіт адвокатом. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час не розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Індустріально-Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 12.08.2021, актовий запис 1476. (а.с. 45) Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, з 21.10.2021 по теперішній час [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 46) Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що на теперішній час малолітня дитина проживає разом із нею та знаходяться на її повному утриманні, відповідач в свою чергу добровільно не надає допомоги в утриманні дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. Отже, судом було встановлено, що малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , на теперішній час проживає разом із матір`ю та знаходиться на її повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву посилається на те, що на утриманні відповідача перебуває його мати - [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом другої групи. Позивач, в свою чергу, в судовому засіданні даного факту не заперечувала, однак зазначила, що у [PERSON] крім відповідача є інші повнолітні та працездатні діти, які також повинні утримувати непрацездатну матір. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно є інвалідом другої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням та довідкою житлово-експлуатаційного управління «Докучаївське». (а.с. 66, 69) Однак, належних доказів того, що [PERSON] перебуває на утриманні відповідача [PERSON] матеріали справи не містять. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та пояснення сторін у судовому засіданні, а також вік та потреби дитини, та те, що обидва батьки повинні утримувати своїх дітей, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 500, 00 гривень. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав (стаття 59 Конституції України). Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура (стаття 131-2 Конституції України). Згідно з Законом України «Про безоплатну правову допомогу», правова допомога - надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення. Судом було встановлено, що 09 жовтня 2021 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридичний центр вердикт права» було укладено Договір про надання юридичних послуг № ВП-088, відповідно до п. 1.2 якого, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику наступні юридичні послуги: проект позовної заяви до суду про стягнення аліментів, проект заяви до ДВС про відкриття виконавчого провадження, проект клопотання про розгляд справи без участі. Згідно п. 4.1 вказаного договору , вартість юридичних послуг, вказаних у пункті 1.2 цього Договору, становить 10 800, 00 гривень і сплачується заявником у касу виконавця або безготівковим перерахуванням на розрахунковий рахунок. (а.с. 47) Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Суд, враховуючи норми законодавства, заперечення представника відповідача, щодо задоволення заяви в частині стягнення витрат на правничу допомогу, а також той факт, що договір про надання юридичної допомоги позивач уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридичний центр вердикт права», а не з адвокатом чи адвокатським об`єднанням, вважає за необхідне вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без задоволення. Враховуючи вищевикладене, позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитинипідлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial