Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , Страхової компанії «Перша» про стягнення суми збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що за фактичними обставинами, які встановлені та підтверджені Рахівським районним судом ,справа №305/970/19 від 23 жовтня 2019 року, 30 травня 2018 року, о 12:25 год, в м. Рахів, по вул. Лазівській, Рахівського району, Закарпатської області, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , керуючи автомобілем марки "Toyota Land Cruiser" д.н.з [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем марки "Opel Astra", д.н.з [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Такими своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п.12.3, 12.4 та 1.2 ПДР України, які перебували в причинному зв"язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Рахівського районного суду від 23.10.2019 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] , була застрахована в "Страховій компанії "Перша". Про вказаний вище страховий випадок, він звернувся 31 травня 2018 року до Страхової компанії "Перша". Згідно Звіту №267 "Про вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу" проведеного експертом Романюк В.К., який має кваліфікацію судового експерта - автотоварознавця, з правом проведення автотоварознавчих експертиз, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки "Opel Astra", д.н.з [NUMBER] , становить 102506,56 гривень. При зверненні, 31 травня 2018 року, до Страхової компанії "Перша" з повідомленням про страховий випадок, йому було повідомлено, що страхове відшкодування за заподіяну шкоду буде виплачено Страховою компанією "Перша" після представлення ним постанови Рахівського районного суду про притягнення винуватця ДТП [PERSON] до адміністративної відповідальності. У зв"язку з призначенням судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , судової автотехнічної експертизи, справу про адміністративне правопорушення було розглянуто 23 жовтня 2019 року, яка набрала законної сили 05 листопада 2019 року, йому вручено судом постанову за його заявою 23 січня 2020 року. 23 жовтня 2019 року, після постановлення Рахівським районним судом постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , 25 жовтня 2019 року він звернувся до Страхової компанії "Перша" про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 30 травня 2018 року. Однак, 03 грудня 2019 року Страховою компанією "Перша", листом його повідомлено, що відповідно до п.37.1.4 ст.37 ЗУ "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування, як підстава неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Звертає увагу, що з моменту дорожньо-транспортної пригоди він як страхувальних, сприяв Страховій компанії "Перша" в розслідуванні причин та обставин дорожньо - транспортної - пригоди, надавав на вимогу документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди, не по його причині судом винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно винуватця ДТП більш як через один рік. Проте, його представниками страхової компанії всупереч закону, не ознайомлено з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди. На визначений розмір страхового відшкодування, Страховою компанією "Перша" за результатами проведеної експертизи експертом, йому, [PERSON] відмовлено у виплаті. Крім того, витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки складають 5000 гривень, послуги експерта за проведення автотехнічної експертизи 2826 гривень, послуги судового експерта за проведення автотоварознавчої експертизи 1500 гривень, послуги надання правової допомоги адвоката - 5000 гривень. Загальний розмір завданого матеріального збитку складає 116832,56 гривень. Також, відповідачем йому та його сім"ї заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок пошкодження автомобіля і не можливості своїми силами його відновити, з вини відповідача вони зазнали душевних страждань, уже тривалий час не мають змоги користуватися своїм автомобілем, у зв"язку з цим змушений змінити свій звичний спосіб життя . Також ним витрачається свій час та моральні зусилля, спрямовані на захист порушеного права. Разом з тим, він зазнав фізичних страждань, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ним отримано тілесні ушкодження, витрачає кошти і зусилля для відновлення здоров"я. Враховуючи ступінь вини відповідача і його майновий стан, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає розмір моральної шкоди завданий внаслідок ДТП у сумі 50000 гривень, що буде розумним та справедливим. У зв"язку з наведеним просив постановити рішення, яким стягнути з відповідачів, [PERSON] та Страхова компанія "Перша" в його користь, 116832,56 гривень матеріальної шкоди, 50000 гривень моральної шкоди та 3506,83 гривень судовий збір. В межах строку, встановленого судом, представником відповідача Страхової компанії "Перша", подано відзив, яким мотивований тим, що позивач звернувся до ПрАТ "СК "Перша" із заявою про виплату страхового відшкодування 25 жовтня 2019 року за фактом ДТП від 30 травня 2018 року. Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров"ю або життю потерпілого з моменту скоєння дорожньо-трансопртної пригоди. ПрАТ "СК "Преша" отримало від позивача заяву про виплату страхового відшкодування лише через більш як один рік та чотири місяці від дати настання ДТП. Зважаючи на це, у ПрАТ "СК "Перша" не виникає зобов"язання у виплаті зокрема будь-якого виду страхового відшкодування на рахунок позивача внаслідок ДТП від 30 травня 2018 року у зв"язку з неподанням такою особою заяви про виплату стархового відшкодування впродовж встановленого строку відповідно до порядку та норм ЗУ "Про ОСЦПВ". Водночас, ПрАТ "СК "Перша" повідомляло позивача про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, шляхом направлення відповідного листа. Тобто позивач був цілком обізнаний у відсутності підстав для звернення до ПрАТ "СК "Перша" із позовом. Відносно аргументів позивача, що його не було ознайомлено з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди, по своїй суті являються непідтвердженими, бездоказовими посиланнями, спрямованими на введення суду в оману шляхом створення штучної емоційної атмосфери та невиправданої помилкової оцінки обставинам ДТП. Більш того, позивачем не надано жодного належного та достовірного доказу на підтвердження власних пояснень. Щодо відшкодування моральної шкоди зазначають , що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню зі страховиків чітко регламентований приписами Закону України "Про ОСЦПВ", яким встановлено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров"я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров"ю, заподіяну смертю фізичної особи її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим) - 12 мінімальних заробіних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Будь-якого іншого виду відповідальності страховика за моральну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП законодавством не встановлено. Оскільки під час ДТП ніхто не загинув та не зазнав тілесних ушкоджень, вимога позивача щодо відшкодування йому моральної шкоди не може бути задоволена за рахунок ПрАТ "СК "Перша". Поза тим, підставність вимог позивача щодо відшкодування йому витрат за проведення автотехнічної та автотоварознавчої експертиз не знаходять свого правового обгрунтування, необхідність її проведення не доведена належними та достовірними доказами у справі. Більше того, із тексту позовної заяви вбачається, що автотехнічна експертиза проводилась в рамках встановлення винної особи у ДТП від 30 травня 2018 року ,відтак ПрАТ "СК "Перша" не має жодного стосунку до вищевказаного процесу та відповідно до норм чинного законодавства не зобов"язана відшкодовувати вартість експертизи, оскільки насамперед дії позивача, що були направлені на отримання технічної експертизи являються вільним волевиявленням [PERSON] та його особистим вибором інструментів, способів та методів при доказуванні наявності чи відсутності вини кожного з учасників ДТП від 30 травня 2018 року. Відносно автотоварознавчої еспертизи вказують, що вказаний документ був створений вже в 2020 році. Як наслідок, позивач діючи абсолютно добровільно, на свій власний розсуд, сплатив певні грошові кошти для самостійного встановлення обсягу вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. У зв"язку з наведеним представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. В свою чергу, позивач, [PERSON] , надав до суду відповідь на відзив, зміст якого аналогічний змісту позовної заяви. Відповідачем [PERSON] відзиву не подано. Позивач, [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позові. Просять солідарно стягнути з відповідачів збитки, завдані ДТП, а також поновити строк звернення до суду, оскільки такий пропущений з поважних причин. Представник відповідача, [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача, Страхової компанії "Перша" в судове засідання не з"явився. Був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку. Встановлено, що [PERSON] 30 травня 2018 року, о 12:25 год., в м. Рахів, по вул. Лазівській, Закарпатської області, керуючи транспортним засобом "Opel Astra" д/н, [NUMBER] , під час виконання маневру поворот ліворуч, не переконався в безпечності, допустив зіткнення з автомобілем "Toyota Land Cruiser ", д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] наслідок чого автомобілі отримали мехінчі пошкодження. Та, [PERSON] , 30 травня 2018 року, о 12:25 год., в м. Рахів, по вул. Лазівській, Рахівського району, Закарпатської області, керуючи автомобілем марки "Toyota Land Cruiser", д.н.з [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем марки "Opel Astra", д.н.з [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, складався відносно обох водіїв - [PERSON] , серії ОБ № 048701 від 12.12.2018, [PERSON] , ДПР № 216686 від 09.07.2019. Постановою Рахівського районного суду Закарпатської області №305/1004/18 від 30.01.2019, провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.4 ст.38 КУпАП. Постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від від 23.10.2019 №305/970/10, [PERSON] визнано винуватим за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП. Під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] судом призначалася судова автотехнічна експертиза. Згідно з висновком судової-автотехнічної експертизи від 03 вересня 2019 року причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору стали обставини, при яких водій автомобіля "Тойота Лендкрузер" д.н.з. [NUMBER] [PERSON] перевищив максимально допустиму для населених пунктів швидкість та застосував маневр об"їзду, що привело до зіткнення з автомобілем "Опель-Астра" д.н.з. [NUMBER] на зустрічній смузі руху. Тобто причиною виникнення даної ДТП з технічної точки зору стало не виконання водієм автомобіля "Тойота Лендкрузер" д.н.з. [NUMBER] [PERSON] вимог пунктів 12.4; 12.3 та 1.2 Правил дорожнього руху України. Крім цього, за замовленням адвоката позивача, [PERSON] - [PERSON] , Івано-Франківським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, експертом В.Я.Рудий була проведена автотехнічна та транспортно- трасологічна експертиза, згідно Висновку якої №286/287/288/289/290/19-28 від 20.03.2019, при обставинах вказаного вище ДТП вбачається не виконання вимог п.п.12.4, 12.3 ( в частині визначення поняття "небезпека для руху" і виконання його вимог) та 1.2. Правил дорожнього руху України водієм автомобіля "Toyota Land Cruiser ", [PERSON] , які перебували в причинному зв"язкуз настанням даної ДТП. Причиною настання даної ДТП з технічної точки зору, стало не виконання водієм автомобіля "Toyota Land Cruiser ", [PERSON] вимог п.п.12.4., 12.3 та 1.2. ПДР України. При цьому, цим Висновком стверджено, що при вказаних обставинах ДТП не вбачається з технічної точки зору не виконання вимог ПДР зі сторони водія автомобіля "Opel Astra" [PERSON] , які б перебували в причинному зв"язку з настанням даної ДТП. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Отже, ураховуючи, що вина [PERSON] у скоєнні ДТП, в результаті якого було пошкоджено належний позивачу [PERSON] автомобіль встановлена постановою суду, яка має преюдиційне значення при розгляді даної справи, тому наявні правові підстави для відшкодування шкоди винною особою. Цивільна відповідальність [PERSON] у зв`язку з експлуатацією транспортного засобу "Toyota Land Cruiser ", д/н [NUMBER] на час настання дорожньо-транспортної пригоди 30 травня 2018 року була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04 жовтня 2017 року (поліс АК/7752015). Страховиком є відповідач - СК "Перша". Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено дії страховика, страхувальника та потерпілої особи в разі настання дорожньо - транспортної пригоди. 25 жовтня 2019 року позивач, [PERSON] звернувся до страхової компанії «Перша» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням автомобіля 30 травня 2018 року у ДТП. Страховиком прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, про що повідомлено заявника листом № 2202/С від 03 грудня 2019 року. Страховик мотивував таку відмову, посилаючись на ст. 37.1.3. та 37.1.4. Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якого підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Статтями 37.1.3. та 37.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування з передбаченими ст. 35 цього Закону додатками впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого. При цьому, зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону строк є присічним і поновленню не підлягає. Ураховуючи те, що дорожньо-транспортна пригода сталася 30 травня 2018 року, то саме з цієї дати починається річний строк на звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, проте [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся до "СК" "Перша" 25 жовтня 2019 року, тобто з пропущенням річного строку, який не підлягає поновленню. Суд, виходячи із доказів, що надані сторонами, вважає, що відмова страховика у виплаті страхового відшкодування ґрунтується на вимогах Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.ст.37.1.3. та 37.1.4.). Посилання позивача щодо поважності пропуску строку на звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, зокрема те, що судом тривалий час розглядалися справи щодо встановлення винного у вказаній вище дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 30 травня 2018 року, не впливають на правильність відмови у виплаті стрхового відшкодування. Також, докази, які б достовірно підтверджували, що позивач у визначений законом строк звернувся до відповідача, СК "Перша" із заявою про виплату страхового відшкодування відсутні, а посилання позивача про незнання вказаних норм законодавства та не повідомлення таких страховиком не заслуговують на увагу та не спростовують факту порушення строку для звернення із заявою до стаховика про відшкодування шкоди. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За змістом пунктів 9.1 і 9.2 статті 9 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, «СК «Перша», уклавши з [PERSON] договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі. Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Позивач, [PERSON] пред"явив позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП з відповідачів СК "Перша" та [PERSON] в загальній сумі 116832,56 гривень та 50000 гривень як моральної шкоди, не розмежувавши при цьому суми відшкодування з кожного з відповідачів. Більше того, в судовому засіданні позивач та його представник просили стягнути вказану суму шкоди з відповідачів солідарно. Однак, чинне законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого. Суд вважає помилковим висновок позивача про стягнення солідарно з відповідачів страхового відшкодування. В ході розгляду справи позивачем так і не розмежовано, яку конкретно шкоду пред"являє до стягнення з кожного з відповідачів, відтак суд в силу ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасником справи та не може на власний розсуд визначати позовні вимоги, на відміну від позивача, який як учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, натомість буде порушений принцип диспозитивності процесу. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення 50000 гривень моральної шкоди, то суд з цього приводу зазначає таке. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб (частина перша ст. 1167 Цивільного кодексу України). Під моральною шкодою розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до пункту 3 Постанови пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.95, визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Чинне законодавство встановлює, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 абзацу 2 вказаної вище постанови, зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Поряд з цим, факт звернення до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди покладає на Позивача у даній справі обов`язок довести, що зазначені ним втрати немайнового характеру не є абстрактними, а дійсно були понесені позивачем. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Так, ЦПК України встановлено процедуру визнання судом доказів наданих сторонами по справі належними та допустимими, що відповідає практиці Європейського суду з якої випливає, що конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980). Крім того, цивільним процесуальним законом забезпечена рівність, змагальність сторін та можливість реалізувати свої процесуальні права в наданні доказів в межах та в кількості, які на думку сторін можуть підтвердити або спростувати викладені у справі обставини, реалізовувати право надання сторонам правової допомоги та інші права передбачені законом. Однак, саме суд оцінює докази та

Outcome: dismissed