Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати посилаючись на наступне. [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 4,83 га з кадастровим номером 3521984900:02:000:0494 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Маловодянської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, що підтверджується відповідним Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-КР № 033885, виданого 02.03.2001 року на підставі рішення сесії Маловодянської сільскої ради народних депутатів від 02.01.2001 року № 286, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватно власності на землю за № 287. Позивачеві стало відомо про існування Договору оренди землі № 120 від 01.11.2016 року, укладеного між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю АГРОФІРМА ДОЛИНКА» строком на 49 років, об`єктом якого була вищезазначена земельна ділянка. Вказаний договір позивач не укладала. 09.02.2010 року [PERSON] було підписано довіреність, зміст якої позивачу зрозумілий і по сьогоднішній день. Дана довіреність посвідчена Саяпіною І.Г., приватним нотаріусом Новгородківського районного округу та зареєстрована в реєстрі за № 84. Даною довіреністю позивач уповноважила [PERSON] та [PERSON] укладати на власний розсуд договори оренди належної позивачеві земельної ділянки, а також отримувати належну орендну плату згідно укладених ними договорів оренда. 29.01.2021 року представником позивача на адресу відповідача було направлено адвокатський запит № 291 з проханням надати інформацію за який період та в якому розмірі ТОВ «АГРОФІРМА ДОЛИНКА» нараховувала та сплачувала [PERSON] орендну відповідно до Договору оренди землі № 120, а також копії квитанцій, що підтверджують сплати орендної плати за користування вищезазначеною земельною ділянкою. Проте відповіді на даний адвокатський запит представник позивача так і не отримав. Таким чином, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість внаслідок несплати орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 2016 по 2020 роки (за 5 років). Нормативно грошова оцінка земельної ділянки на момент укладання Договору оренди землі № 120, а саме 01.11.2016 року становила 110680 гривень. Відповідно до п. 9 Договору оренди землі № 120, орендна плата вноситься у формі та розмірі 5,4% нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 6000 (шість тисяч) гривень. Сума заборгованості з 2016 року по 2018 рік включно становить 6000грн.х 3 роки = 18000 гривень. З 11.02.2019 року нормативно- грошова оцінка земельної ділянки зросла до 130598,23грн., то сума заборгованості з 2019 по 2020 рік включно становить 7052,30 грн.х 2 роки = 14104,60 гривень. Так, загальна сума заборгованості становить 32 104,60 гривень, які позивач й просить стягнути з відповідача. Всупереч діючому законодавству та умовам договору з 2016 року орендна плата за користування не сплачувалась, від будь-яких пояснень керівництво вказаного господарства ухиляється. Підставою розірвання договору оренди земельної ділянки є систематична несплата орендної плати. Як вбачається з вищенаведеного ТОВ «АГРОФІРМ ДОЛИНКА» систематично не виконує обов`язки передбачені договором оренди землі, а саме не сплачує орендну плату, що є підставою для достроково розірвання договору оренди землі. Сторона позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Сторона відповідача в судове засідання не з`явилась, повідомлялась на адресу місця реєстрації. Відповідач про причини неявки до суду не повідомляв, відзив на позов не надсилав. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та існуванням умов передбачених ст.. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності такі як: копію державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КР № 033885, виданого на ім`я [PERSON] 2 березня 2001 року (а.с.8); копію договору оренди землі № 120 від 01.11.2016 року укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю АГРОФІРМА ДОЛИНКА» строком на 49 років, на земельну ділянку площею, 4,83га, кадастровий номер : 3521984900:02:000:0494, орендна плата вносить у розмірі 5,4%, що становить 6000 гривень (а.с.9-10); копію довіреності від 09.02.2010 року посвідченої приватним нотаріусом Новгородківського районного округу Саяпіною І.Г., позивач [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] представляти її інтереси, укладати на власний розсуд договори оренди належної позивачеві земельної ділянки, а також отримувати належну орендну плату згідно укладених ними договорів оренда (а.с.11). Суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Згідно приписів ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ст.. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. За змістом ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди . Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст.22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформляється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати: від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно зі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Частиною 4 ст. 334 ЦК України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ч.2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у раз і істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії судів палати Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі №925/549/17. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди землі, тобто з негаторним позовом, сутністю вимог за яким є усунення порушення, яке триває і має місце на момент звернення з позовом до суду (тобто початковий момент перебігу позовної давності зміщується із кожним новим порушенням права власника або володільця). Тому на негаторний позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, поки існує правовідносини та правопорушення. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 12.02.2019 р. справа № 527/600/17. Таким чином, в судовому засіданні позивач довів наявність відповідних договірних відносин з приводу оренди земельної ділянки, тоді як відповідачем не подано доказів виконання зобов`язань щодо сплати оренди за користування земельною ділянкою. З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог розірвавши договір оренди землі № 120 від 01.11.2016 року та стягнувши заборгованість з орендної плати за період з 2016 року по 2020 рік. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved