Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

У жовтні 2021 року представник Концерну «МТМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, в якому вказав, що відповідач є споживачем послуг у нежитловому приміщенні № 106 (підвал) за адресою: [ADDRESS] . Концерн «МТМ» по відношенню до відповідачів являється виконавцем послуг з виробництва та постачання теплової енергії призначеної для централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), що постачається до житлового приміщення шляхом транспортування через магістральні теплові мережі та внутрішньо домові .розподільчі системи. Концерн «МТМ» у період з серпня 2016 року по квітень 2021 року надав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 30878,57 гривень. Споживачем за вказаний період не здійснено оплату за надані послуги. Станом на день подачі позову до суду сума заборгованості за вказаний період складає 30878,57 гривень. Система опалення помешкання відповідачів є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Послуга з централізованого опалення надавалась відповідачу в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води) постійно. Таким чином, оскільки відповідач не здійснював у належному обсязі оплату за використані послуги, утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 30878,57 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. Просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги та витрати по сплаті судовому збору. Представник позивача при звернення до суду в позовній заяві просив розглянути справи в порядку спрощеного позовного провадження, без участі сторін з винесенням заочного рішення, якщо будь ким із сторін не поданого іншого клопотання. 06.01.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказала, що у періоді, за який в позовній заяві виставляється заборгованість, відповідач була власником нежитлового приміщення, підвалу літ.А-4, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Проекту договору від позивача на свою адресу відповідач не отримувала, в тому числі не отримувала і рахунків на оплату. Документи, які направлялися на її ім`я (копії яких долучені до позовної заяви), були надіслані за адресами, за якими відповідач не проживала та не була там зареєстрована. Доказів протилежного позивачем суду не надано, як і не надано доказів вручення відповідачу рахунків на оплату. Отримавши копію позовної заяви та ознайомившись з її змістом, відповідач здійснила оплату заборгованості за період з листопада 2019 року по квітень 2021 року включно в сумі 25556,60 гривень, тобто в повному обсязі, що підтверджується квитанцією №ПН2693419 від 05.01.2022 р. Крім того, відповідачем сплачено 3% річних від суми заборгованості за період листопад 2019 року по січень 2020 року включно в сумі 28,37 грн. (яка зазначена в позовній заяві), що підтверджується квитанцією від 05.01.2022 р. №ПН2693425. Таким чином, відповідачем здійснено повне погашення заборгованості за вказаний період до початку розгляду справи, а тому відсутній предмет спору. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. З огляду на викладене вважаємо, що провадження в частині зазначених вище вимог підлягає закриттю за відсутністю предмету спору. Що стосується вимог про стягнення з відповідача суми в розмірі 5321,98 грн. за серпень 2016 року просить застосувати строк позовної давності. Просить провадження стосовно позовних вимог про стягнення суми заборгованості в розмірі 25556,60 гривень за період з листопада 2019 року по квітень 2021 року включно, та стосовно стягнення 3% річних в сумі 28,37 гривень закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору. В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за серпень 2016 року в сумі 5321,98 грн. - відмовити. Відмовити позивачу у стягненні з відповідача суми сплаченого судового збору та повернути йому (позивачу) судовий збір у відповідній частині (пропорційно вимог, щодо яких відсутній предмет спору) з державного бюджету. Розгляд справи здійснити без участі відповідача та її представника. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення № 106, підвал літ. А-4 розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу № 2033 від 28.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 270786831 від 17.08.2021 року. Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 200 від 28.04.2011 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», у м. Запоріжжі з 01.04.2011 року виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, підігріву питної води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Статутом Концерну «МТМ» зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «МТМ» здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії в нежитлове приміщення № 106, розташоване за адресою: [ADDRESS] Позивачем було відпущено теплову енергію за період з серпня 2016 року по квітень 2021 року на загальну суму 30878,57 гривень, що підтверджується розрахунками, актами приймання-передачі теплової енергії, надісланими на адресу відповідача та рішенням Запорізької міської ради про початок опалюваного сезону. Відповідач протягом вказаного період не виконував свої обов`язки по сплаті спожитої теплової енергії, не здійснив оплату за спожиту теплову енергію, через що утворилась заборгованість у розмірі 30878,57 гривень. Відповідно до ст.\~322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 24\~Закону України «Про теплопостачання»\~передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст.\~25вказаного Закону\~у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Концерном «МТМ» було направлено лист відповідачу щодо укладення договору купівлі-продажу теплової енергії, однак договір між сторонами не укладено. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17. Відповідно до вимог\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Система опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою центральної системи теплопостачання всього будинку, в якому воно розташоване, що свідчить про користування теплом в приміщенні відповідача. Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті наданих послуг з опалення належного їй нежитлового приміщення призвело до утворення заборгованості перед позивачем в сумі 30878,57 гривень. Також судом встановлено, що відповідач здійснила оплату заборгованості за період з листопада 2019 року по квітень 2021 року включно в сумі 25556,60 гривень, що підтверджується квитанцією № ПН2693419 від 05.01.2022 року, Також, відповідачем сплачено 3% річних від суми заборгованості за період листопад 2019 року по січень 2020 року включно в сумі 28,37 гривень, що підтверджується квитанцією від 05.01.2022 р. №ПН2693425. Таким чином, відповідачем здійснено повне погашення заборгованості за вказаний період до початку розгляду справи, а тому станом на час розгляду справи відсутній предмет спору. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. З огляду на викладене вбачається, що провадження в частині зазначених вище вимог підлягає закриттю за відсутністю предмету спору. Що стосується вимог про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 5321,98 гривень за серпень 2016 року, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки статтею 257 ЦК України. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов`язано його початок. Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. З огляду на те, що між Концерном «Міські теплові мережі» та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем. Як вбачається з позовної заяви та доданого розрахунку основного боргу, позивачем заявлено вимогу, зокрема, про стягнення з відповідача заборгованості за серпень 2016 року в сумі 5321,98 гривень. Отже, з 21.09.2016 року розпочався перебіг строку позовної давності, який закінчився 21.09.2019 року. Відповідна заява про застосування строку позовної давності подана відповідачем також окремим документом. З огляду на те, що позивач звернувся до суду з позовом в жовтні 2021 року, підстави для зупинення або переривання строку позовної давності відсутні, то для стягнення заборгованості в судовому порядку за період серпень 2016 року сплинули строки позовної давності, а тому за цей період у задоволенні позову необхідно відмовити. У постанові ВС КЦС № 686/20582/19-ц від 13.05.2020 року зазначено, що за змістом пункту 2 частини першої\~\~статті 255 ЦПК України\~суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для закриття провадження у справі, проте є підстави для відмови у задоволенні позову, оскільки відповідачем [PERSON] фактично погашено заборгованість за надані послуги. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1878,65 гривень із розрахунку заборгованості за період з листопада 2019 року по квітень 2021 року у розмірі 25556,60 гривень.

Outcome: approved