Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Адвокат Фастовець Віталій Миколайович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , третя особа [PERSON] , Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] є наймачем житлового приміщення, яке є не приватизованим та розташоване за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з нею проживає її донька [PERSON] , зареєстровані її донька [PERSON] та неповнолітні онуки [PERSON] , [PERSON] , законним представником яких є [PERSON] . Відповідачі в зазначеній квартирі не проживають більше 7 років і відсутні без поважних причин, вони добровільно виїхали зі спірної квартири. Відповідач [PERSON] переїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, де уклала шлюб та зареєструвалася у м. Хімки Московської області. Відносно [PERSON] ухвалене судове рішення, яким її визнано такою, що втратила право користування спірною квартирою. За комунальні послуги відповідачі не сплачують, чим порушують права позивача і змушують її нести додаткові витрати. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі порушують права та інтереси позивача, як наймача квартири, оскільки створюють перешкоди у здійсненні нею права користування вказаною квартирою. Оскільки відповідачі відсутні за місцем реєстрації тривалий час, вважає, що вони втратили право користування спірною квартирою. Просив визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Фастовець В.М. в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалися. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, в якій заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі на підставі висновку від 11.01.2022 року №109. Враховуючи, що відповідачі та третя особа [PERSON] були належним чином повідомлені про місце, день і час судового розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, діючи відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та третьої особи. 25.10.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. 13.01.2022 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , є неприватизованою та належить до комунальної власності територіальної громади м. Сєвєродонецьк, що підтверджується листом Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 21.09.2021 року №4195. Відповідно до довідки ЦНАП у м. Сєвєродонецьку від 02.09.2021 року №17137 за адресою: [ADDRESS] , станом на 02.09.2021 року зареєстровані квартиронаймач [PERSON] , її доньки [PERSON] , [PERSON] та онуки [PERSON] , [PERSON] . Згідно з актом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сім а» від 13.09.2021 року разом з [PERSON] з вересня 2014 року за адресою: [ADDRESS] , не проживають її донька [PERSON] та онуки [PERSON] , [PERSON] . Згідно з копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих 29.10.2009 року та 20.07.2006 року, відповідно, [PERSON] та [PERSON] народилися [INFO] , батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Син позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 15.09.2021 року, копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 04.08.2012 року, та копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.10.2019 року. Як вбачається з копії заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.12.2018 року по справі №428/11977/18, яке набрало законної сили 17.01.2019 року, [PERSON] визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Управління освіти Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 08.09.2021 року №1377 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на даний час у закладах загальної середньої освіти м. Сєвєродонецька не навчаються. [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.09.1986 року, копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 04.08.2012 року, копією про укладення шлюбу, виданого 23.06.2021 року. Згідно з копією паспорта громадянина Російської Федерації серії та № [NUMBER] та копією свідоцтва про реєстрацію місця перебування від 30.07.2021 року [PERSON] з 10.07.2021 року має зареєстроване місце перебування за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу положень ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 статті 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Також суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч. 2-3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та неповнолітні [PERSON] , [PERSON] з вересня 2014 року виїхали із спірної квартири, а [PERSON] отримала громадянство Російської Федерації та офіційно зареєстрована на території цієї країни. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами цивільної справи. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач [PERSON] перешкоджала проживанню відповідачів в спірній квартирі. Виходячи з аналізу вказаних положень ЦК України та Закону України «Про охорону дитинства», обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто в вказаному випадку на матір [PERSON] неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у спірній квартирі за місцем проживання своєї матері [PERSON] , яку в подальшому на підставі судового рішення було визнано такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. Таким чином, право користування житловим приміщенням неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] на момент реєстрації в спірній квартирі було похідним від права їх матері [PERSON] . Отже в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] та неповнолітні [PERSON] і [PERSON] не проживають понад шість місяців у спірній квартирі, а [PERSON] має постійне місце проживання на території Російської Федерації, громадянство якої вона набула, а тому вони втратили право користування спірною квартирою. При цьому, суд не приймає до уваги висновок Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 11.01.2022 року №109 про недоцільність визнання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. Вказаний висновок нічим не обґрунтований, у зв`язку з чим суд не приймає цей висновок, адже слід відзначити, що [PERSON] та [PERSON] набули право користування іншим житлом за місцем проживання їх матері [PERSON] . Враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушених прав позивача. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з кожного відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 302,66 грн.

Outcome: approved