Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ФОП [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за неналежне надання медичних послуг. Позовна заява обґрунтована, що 26.04.2021 року та 28 квітня 2021 позивачка звернулася до приватного до стоматологічного кабінету за адресою [ADDRESS] , де здійснює свою діяльність стоматолог ФОП [PERSON] , відповідно до ліцензії МОЗ України № 600020 виданої 17.05.2012 року за спеціальністю: терапевтична стоматологія, ортопедична стоматологія для отримання стоматологічних послуг. Позивачці були надані наступні стоматологічні послуги: лікування правого верхнього шостого зуба ( тобто за нумерацією стоматологів 16 моляра). В той же день, [PERSON] стало погано, з`явився головний біль, підвищилась температура, в подальшому з`явився гнійне слиновиділення. За допомогою спіральної мультидетекторної комп`ютерної томографії, проведеної 09.10.2021 року лікарем-рентгенологом [PERSON] виявлено тотальне наповнення правої верхньощелепної пазухи патологічним вмістом з гіперденсних включень у ньому, що можуть вілповідати проявам грибкової інфекції та залишки пломбу вального матеріалу розміром 4*2,6 мм металевої щільності. З проламбуванням вмісту у остівометальний комплекс та носову порожнину ( по типу антре-хоального поліпу). Потовщення правобічного зхронічного гаймориту, більш характерно одонтогенного походження ( пломбувальний матеріал у пазусі) та викривлення носової перегородки вправо. В період з 05.10.2021 року по 10.10.2021 року позивачці довелось перебувати на лікуванні в ЛОР-віділенні Медичного центру «С-клінік» та отримувати консультації у лікарів в зв`ячзку із підготовкою до оперативного втручання. В результаті позивачці було проведено оперативне лікування у вигляді: інтраназальної максилярної односторонньої антростомії та односторньої етмоїдектомії. Відповідно було сплачено за лікування 7340,00 грн. Крім цього, позивачка 26.07.2021 року зверталась до органів поліції із заявою про конфлікт зі стоматологом [PERSON] . Вона намагалась самостійно владнати конфлікт із відповідачем за допомогою рекомендованих повідомлень від 24.09.2021 року, 04.10.2021 року, однак результату це не дало. В зв`язку із неякісним лікуванням відповідача, позивачка неодноразово зазнавала фізичний біль та страждання. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх професійних обов`язків та необхідністю проведення подальшого нового лікування та протезування, що пов`язане з виправленням його помилок, позивач змушена була звернутися до інших лікарів та, відповідно, витрачати додаткові кошти, які також повинні 6ути відшкодовані відповідачем. Позивачка вважає, що в результаті надання відповідачем медичної допомоги та оплати наданих медичних послуг між сторонами виникли договірні правовідносини. У випадку ненадання чи неналежного надання медичної допомоги пацієнтові, до завданої шкода каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я застосовуються правила як про договірну, так і деліктну відповідальність. У разі надання медичної послуги, яка містить істотні недоліки, пацієнт як споживач має право на розірвання такого договору, а також на відшкодування завданих йому збитків. Погіршення стану здоров`я позивачки настало після надання їй медичної допомоги відповідачем в умовах недотримання обов`язкових умов надання медичної допомоги. Окрім того позивачка вважає, що в наслідок неправомірних дій відповідача їй завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні прав. Дії відповідача призвели до тривалого лікування та моральних переживань, наслідки яких змушена усувати по даний час. Позивачка змушена звертатися до лікарів, що призвело до негативних змін та порушення її нормальних життєвих зв`язків. Таким чином завдану відповідачем моральну шкоду позивачка оцінює в 20000,00 грн. З урахуванням наведеного, позивачка просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 10596.56 грн., моральну шкоду у сумі 20000.00 грн., та здійснити розподіл судових витрат. Ухвалою Шевченківського районного суду від 14.09.08 грудня 2021\~було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для поданнявідзиву на позовну заяву. Відповідач скористався правом відзиву на позовну заяву та 23.12.2021 року направив на адресу суду та позивачу відзив, в якому заперечив стосовно наведених позивачкою обставин. Вважає, що матеріали справи не містять даних про те, що саме він є завдавачем шкоди, відсутні дані про його протиправну поведінку, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Також звертає увагу суду, що позивачка скеровувалась до іншого суб`єкта господарювання з метою діагностики та лікування щелепно-лицьової системи, а тому не відомо хто завдав їй шкоди. З наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позову. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві. Крім цього пояснила суду, що неодноразово відвідувала відповідача та намагалась вирішити цей конфлікт. Однак відповідач на буль-які розмови з неою не йшов. Додатково пояснила, що вона працює медсестрою в дитячій поліклініці та коли стала погано себе почувати зврнулась до дитячого Лора, яка працює там же, і вона спочатку призначила їй лікування, в тому числі і актибіотіками. Однак на протязі декількох тижднів їй не ставало краще і вона вимушена була зверталась до інших лікарів, які також призначали їй лікування. Однак, необхідні ліки записували їй на листі, а карточку хворої не заводили. Діагноз хронічний гайморит у неї виник в зв`язку із неправильним лікуванням відповідача. Також в судовому засіданні під час дані пояснень просила долучити до матеріалів справи запис із розмовою відповідача. Судом протокольно відмовлено в даному клопотанні, у зв`язку з порушенням строків заявлення такого клопотання та порядку ндапння доказів. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив з підстав зазначених у відзиві, суду додатково пояснив, що вважає, що позивачка намагається довести обставини, на які вона посилається, недопустимими доказами. В матеріалах справи відсутній договір про надання медичних послуг чи будь-які документи на підтвердження факту оплати послуг. Крім цього, звертає увагу суду на проміжок часу, а саме позивачка звернулась до відповідача за наданням послуг в квітні 2021 року, а лікування отримала тільки в жовтні 2021 року. Вважає, що відсутні будь-які докази того, що лікуванняч та оперативне тручання стало необхідне в зв`язу із неправильним лікуванням відповідача. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26.04.2021 року та 28 квітня 2021 позивачка звернулася до приватного до стоматологічного кабінету за адресою [ADDRESS] , де здійснює свою діяльність стоматолог ФОП [PERSON] , відповідно до ліцензії МОЗ України № 600020 виданої 17.05.2012 року за спеціальністю: терапевтична стоматологія, ортопедична стоматологія для отримання стоматологічних послуг. Позивачці були надані наступні стоматологічні послуги: лікування правого верхнього шостого зуба ( тобто за нумерацією стоматологів 16 моляра). З документів, додатних до позовної заяви та пояснення позивача в судому засіданні вбачається, що вона звернулась до фаховою медичною допомогою в липні 2021 року. Згідно ренгенологічного дослідження від 27.07.2021 року [PERSON] був встановлений діагноз « правобічний гайморит» та призначене лікування. В подальшому 30.07.2021 року позивачка зверталась до лікаря із скаргами на виділення з носа, незначні болі у горлі, стикання виділень по задній стінці глотки. 09.09.2021 року позивачці було проведено комп`ютерна томографія, згідно якої виявлено: виявлено тотальне наповнення правої верхньощелепної пазухи патологічним вмістом з гіперденсних включень у ньому, що можуть вілповідати проявам грибкової інфекції та залишки пломбу вального матеріалу розміром 4*2,6 мм металевої щільності. З проламбуванням вмісту у остівометальний комплекс та носову порожнину ( по типу антре-хоального поліпу). Потовщення правобічного зхронічного гаймориту, більш характерно одонтогенного походження ( пломбувальний матеріал у пазусі) та викривлення носової перегородки вправо. З 05.10.2021 року по 10.10.2021 року [PERSON] лікувалась в Лор-віділенні медичного центру «С-клінік» з діагнозом: правобічний хронічний гемісинуїт, одонтогенний. Викривлення перегородки носа з порушенням носового дихання. Вазомоторний риніт. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст.\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У Відповідності до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає: кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я; достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров`я і здоров`я населення, включаючи існуючі і можливі фактори ризику та їх ступінь; відшкодування заподіяної здоров`ю шкоди; оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я. Визначення моральної шкоди міститься у положеннях\~статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, для відшкодування шкоди за правилами\~статті 1166 ЦК\~необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи, якою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; б) наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Відповідно до пункту 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За правилами\~статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту стягнення моральної та матеріальної шкоди, що пов`язана з неправильно призначеним лікуванням працівниками відповідача, позивач в силу\~статті 10 ЦПК України\~зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх позовних вимог. За правилами статей\~10\~і\~60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При\~\~цьому суд зазначає, що факт оплати за послуги не може підтверджуватися показами свідків. Відповідно до ч. 8\~ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», із змінами від 16.01.2020, виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги), або відтворити на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надіслати електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти. Відповідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивачем в судовому засіданні та наданими документами до позовної заяви не було доведено причино-наслідковий зв`язок між проведеним лікуванням відповідачем та наслідками, які настали в подальшому. Будь-яких даний про те, що хронічний гайморит виник в результаті промбування зуба позивача судом встановлено не було. Щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 10596,56 грн. на усунення недоліків роботи відповідача та лікування, суд зазначає наступне. За змістом ч. 1 та 2\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті\~11,\~599,\~1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Для застосування відповідальності передбаченої\~ст. 1166 ЦК України\~(відшкодування шкоди) необхідною передумовою є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини боржника. Наявність перших трьох із зазначених елементів доводиться особою, яка звернулася з вимогою про відшкодування шкоди. З досліджених в судовому засідання доказів, не можливо встановити\~\~особу, яка завдала позивачці шкоди, а відтак і причинний зв`язок між протиправною поведінкою такої особи та завданою шкодою позивачці. Крім цього, суд вертає увагу на те, що позивачкою надані копії квитанції на оплату ліків від 05.07.2021 року, 06.10.2021 року, 05.08.2021 року, 11.06.2021 року, 25.07.2021 року та інші, згідно яких були придбані ліки, які не були призначені лікарем. У відповідності до ст. 33 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" медична допомога надається відповідно до медичних показань професійно підготовленими медичними працівниками, які перебувають у трудових відносинах із закладами охорони здоров`я, що забезпечують надання медичної допомоги згідно з одержаною відповідно до закону ліцензією, та фізичними особами - підприємцями, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку і можуть перебувати з цими закладами у цивільно-правових відносинах. Закон України «Про захист прав споживачів»\~визначає, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим\~Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ) (п. 7. Ч. 1. ст. 1). Як зазначалося, ч. 8\~ст.10 цього Закону\~також містить положення про те, що виконавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Суд зазначає, не позивачка не скориставшись правом на укладення письмового договору, або правом на отримання розрахункового документу (який підверджує факт усного договору), акту виконаних робіт, чи іншого документу який би міг засвідчити факт надання їй неякісної послуги конкретним суб`єктом господарювання. Зазначене зумовило настання для позивачки негативних юридичних наслідків, які унеможливлюють захист її інтересів в цивільно-правовому порядку. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням того, що в судовому засіданні позивачкою не доведено факт надання відповідачем їй неякісних стоматологічних послуг та послуг з протезування, їх вартість, факт оплати, та відповідно не доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданою їй шкодою, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed