Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

У червні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , [PERSON] , мотивуючи позовні вимоги тим, що 19 травня 2010 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. [INFO] помер позичальник [PERSON] , станом на дату його смерті за кредитним договором виникла заборгованість, яка становила 14700 грн 07 коп. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Посилаючись на те, що направлена банком претензія до спадкоємців боржника виконана не була, позивач просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 14700 грн 07 коп. за кредитним договором № б/н від 19 травня 2010 року, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02 серпня 2021 року. 02 серпня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 09 вересня 2021 року у зв`язку із неявкою усіх учасників справи. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 01 листопада 2021 року. 01 листопада 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 23 грудня 2021 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачів та витребуванням доказів. В судове засідання учасники справи не з`явились. Позивач АТ КБ «ПриватБанк» надало до суду заяву про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (т. 1, а.с. 162). Відповідачі про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзив у встановлений судом строк не подали. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 19 травня 2010 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (т. 1, а.с. 43). У заяві зазначено, що [PERSON] згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, з яким він ознайомився та згоден з його умовами. Умови та Правила надання банківських послуг розміщенні на офіційному сайті Приватбанку: www.privatbank.ua. До позовної заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов і правил надання банківських послуг, з яких не вбачається, що вони були підписані [PERSON] (т. 1, а.с. 44, 45-68). 19 травня 2010 року [PERSON] видано кредитну карту № [NUMBER] , яка неодноразово перевипускалася, останнього разу 30 жовтня 2017 року за № 5168742204729473, терміном дії 06/21, що підтверджується наданою банком довідкою (т. 1, а.с. 42). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором, укладеним з [PERSON] станом на 01 квітня 2019 року становить 14737 грн 79 коп., що є боргом за тілом кредиту (т. 1, а.с. 7-10). [INFO] [PERSON] помер (т. 1, а.с. 78). Із наданої Сумською міською державною нотаріальною конторою Сумської області копії спадкової справи вбачається, що 25 квітня 2019 року сином померлого [PERSON] - [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини за законом після його смерті (т. 1, а.с. 125). 26 травня 2020 року до Сумської міської державної нотаріальної контори Сумської області від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла претензія кредитора, в якій банк просив включити кредиторські вимоги в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком в сумі 14700 грн 07 коп. (т. 1, а.с. 128 на звороті - 129). Як повідомила Сумська міська державна нотаріальна контора Сумської області у листі від 27 травня 2020 року на адресу АТ КБ «ПриватБанк», станом на 27 травня 2020 року свідоцтва про право на спадщину не видавалися (т. 1, а.с. 129 на звороті). 13 липня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» на адресу [PERSON] , [PERSON] було надіслано лист-претензію, в якому повідомлено про розмір кредитної заборгованості [PERSON] станом на дату його смерті, що становить 14700 грн 07 коп., та про необхідність сплатити борг (т. 1, а.с. 82, 83). Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Згідно з приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). За змістом частини першої статті 1297 ЦК України (в редакції чинній на момент відкриття спадщини) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення позики входять до складу спадщини, то умови договору щодо строків повернення позики чи сплати її частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі №2609/30529/12, від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20, які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. У відповідності до положень 1281 ЦК України, в редакції, яка станом на час відкриття спадщини, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. З матеріалів справи вбачається, що у встановлений ч. 2 ст. 1281 ЦК України строк АТ КБ «Приватбанк» направлено на адресу Сумської міської державної нотаріальної контори Сумської області претензію до спадкоємців боржника [PERSON] та банк просив довести до їх відома про наявність заборгованості у розмірі 14700 грн 07 коп. (т. 1, а.с. 128 на звороті - 129). За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 19 травня 2010 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] вбачається, що на момент відкриття спадщини заборгованість за договором становила 14737 грн 79 коп., тому в межах заявлених позовних вимог з відповідача [PERSON] , як спадкоємця, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 14700 грн 07 коп. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності на час відкриття спадщини належала однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , що входить до складу спадкового майна отриманого відповідачем [PERSON] (т. 2, а.с. 57-59). Крім того, за інформацією Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області від 10 листопада 2021 року за № 31/18-2628 згідно з обліковими даними ЄДР МВС станом на 12 квітня 2021 року та по теперішній час за [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: автомобіль Nissan Sunny, 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , співвласником є [PERSON] , автомобіль Mazda 323, 1983 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що також входять до складу спадкового майна отриманого відповідачем [PERSON] (т. 2, а.с. 55). Виходячи з принципу змагальності закріпленого у статті 81 ЦПК України, який передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. З огляду на викладене, встановивши відповідно до положень ст. 1282 ЦК України наявність непогашеної спадкодавцем заборгованості за кредитним договором, факт прийняття спадщини відповідачем [PERSON] після смерті позичальника [PERSON] , наявність спадкового майна у вигляді квартири та двох транспортних засобів, а також не надання відповідачем доказів на спростування того, що вартість спадкового майна не перевищує розмір боргу, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість у розмірі 14700 грн 07 коп., яка існувала на час відкриття спадщини. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором, як зі спадкоємця боржника [PERSON] , яким помер [INFO] , підлягають задоволенню. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з другого співвідповідача [PERSON] , оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів прийняття ним спадщини після померлого [PERSON] , тому відсутні підстави для задоволення позову до вказаного відповідача. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. У зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1135 грн (2270 грн * 50 %), оскільки в позові до другого співвідповідача судом відмовлено.

Outcome: partial