Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Коцар І.В. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка є рідною бабусею позивачів - [PERSON] , [PERSON] . Після смерті якої залишилася спадщина, а саме 45/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті померлої є її син [PERSON] , який помер [INFO] та її донька, відповідачка по справі - [PERSON] . Про смерть бабусі, позивачі дізналися лише наприкінці листопада 2018 року від своєї матері [PERSON] . Після чого, 11.12.2018 звернулися до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Однак постановою від 22 грудня 2018 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ними пропущено строк для подачі заяв. Крім того, було повідомлено, що після смерті [PERSON] , вже видано свідоцтво про право на спадщину за законом її доньці [PERSON] . Позивачі вважають, що вони з поважних причин пропустили строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Та мають право на спадщину за законом, оскільки їх батько [PERSON] , помер [INFO] то вони спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їх батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини. Посилаючись на вищевикладене позивачі просять суд, визначити [PERSON] , [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] , після смерті [PERSON] на спадкове майно, а саме: 45/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2021, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О. Ухвалою від 12.07.2021 відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 12.10.2021 задоволено клопотання представників позивача щодо витребування доказів, а саме: витребувано з Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою від 01.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 20.01.2022 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. В судове засідання представник позивачів [PERSON] не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши до суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Третя особа Державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Коцар І.В. про слухання справи повідомлений належним чином, надавши до суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі та винести рішення на свій розсуд. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 травня 2017 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №952. Після смерті якої залишилася спадщина, а саме 45/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті є її син [PERSON] та донька, відповідачка по справі - [PERSON] . [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №910. Згідно з вимогами частин першої, п`ятої статті 1266\~ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. 11 грудня 2018 року, позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори з питання прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Однак постановою від 22 грудня 2018 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ними пропущено строк для подачі заяв. Крім того, згідно з матеріалами Спадкової справи №971/2017, яка була витребувана у нотаріуса, після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , видано Свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] . Статтею 1217\~ЦК України\~встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1\~ст.1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України\~визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом ст.1272 ЦК України\~позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно роз`яснень, викладених у п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд України у своєму рішенні від 26 вересня 2012 року,прийнятому у справі № 6-85цс12 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (ч.3ст. 1272 ЦК України) у подібних правовідносинах, зробив правовий висновок про те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Даної правової позиції підтримується і Верховний суд (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №520/10377/17 від 17 червня 2020 року, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №766/16770/17 від 18 березня 2020 року, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 286/27/18 від 26 лютого 2020 року). За встановлених обставин, суд вважає, що строк на прийняття спадщини позивачами пропущено з поважних причин, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про визнання недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 04 вересня 2018 року, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Коцар І.В., зареєстрованого в реєстрі під №1-927 на ім`я [PERSON] , після померлої [INFO] [PERSON] то суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 1301 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду,\~якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування,\~а також в інших випадках, встановлених законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 27\~постанови від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», цими іншими підставами (випадками) можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачою свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до висновку, викладеного у постанові\~Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18)\~у\~статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання,\~спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у\~зв`язку\~з видачею\~свідоцтва про\~право на\~спадщину прав\~інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. У даному випадку, судом установлено, що вищезазначене свідоцтво про право на спадщину від 04 вересня 2018 року було видано з порушенням право на спадщину прав інших осіб, а саме [PERSON] та [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Відповідно\~ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно вимог\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Враховуючи результат розгляду справи, та відповідно до ст. 141 ЦК України, залишити судові витрати на рахунку позивачів.

Outcome: approved