Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вище вказаною заявою, у якій вказала, що їй, сину [PERSON] та її чоловіку [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. З метою прийняття спадщини вона з сином звернулася до нотаріуса, де під вчинення нотаріальних дій встановлено, що при видачі свідоцтва про право власності на житло, особами, які виготовляли та заповнювали бланк свідоцтва, було здійснено помилку у написанні прізвищ. У зв`язку з наведеним, заявник просить встановити факт належності [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] . У засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи учасники справи або їхні представники не з`явились (а.с. 34), у зв`язку з чим розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Кожна особа, як убачається зі змісту ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Встановлено, що згідно свідоцтву про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 22.02.1994 року в порядку приватизації державного житлового фонду Відділом приватизації майна комунальної власності Житомирської районної Ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної (сумісної) власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12-13). Судом під час розгляду справи встановлено, що виконавчим комітетом Житомирської районної ради народних депутатів 10.10.1984 року [PERSON] (вказано російською мовою) та його родині з 3-х осіб: [PERSON] , жена, та [PERSON] , сын (вказано російською мовою) видано ордер №209 на квартиру [ADDRESS] (а.с. 17, звор. стор. а.с. 17). Згідно акту від 06.11.1984 року (а.с. 16) квартиру [ADDRESS] передано [PERSON] (вказано російською мовою). В подальшому, на ім`я [PERSON] видано технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , який виготовлений 23.09.1993 року (а.с. 14-16). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.06.2021 року (а.с. 20). Факт належності [PERSON] вище вказаного свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого 22.02.1994 року, підтверджується: свідоцтвом про укладання шлюбу між нею, [PERSON] (вказано російською мовою) та [PERSON] (вказано російською мовою) (а.с. 18), паспортом, виданим на ім`я [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Кулініч Н. А. № 290/02-14 від 01.11.2021 року (а.с. 23) заяву про прийняття спадщини подано сином померлого, спадкоємцем за заповітом, [PERSON] ; заяву про відмову від прийняття спадщини за законом, у тому числі від права на обов`язкову частку подано дружиною, [PERSON] . Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначається перелік фактів, які можуть встановлюватись судом, зокрема і встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Згідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. При таких обставинах суд вважає, що встановлення юридичного факту, а саме належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а також те, що, виправити допущені помилки у оригіналі документу заявнику не має можливості (а.с. 24, 36), встановлення факту належності документу має юридичне значення, заяву слід задовольнити частково. В той же час суд відмовляє в частині встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло [PERSON] , оскільки останній, відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного процесуального кодексу України, має звернутись до суду з окремою заявою. Заяву, подану [PERSON] 30.12.2021 року разом з іншими доказами в межах зазначеної справи (а.с. 37-39), суд не може прийняти як окрему заяву з певними вимогами, оскільки первісно була подана заява про встановлення факту належності документа саме [PERSON] і суд розглядає саме її. Відтак [PERSON] необхідно звернутись до суду з окремою заявою з певними вимогами, сплативши при цьому судовий збір за розгляд судом такої заяви та виконати вимоги діючого законодавства, які передбачені для подання таких заяв.

Outcome: partial