Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

19 січня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому, збільшивши позовні вимоги, просить: - визнати транспортний засіб марки "Ford", державний номерний знак [NUMBER] , 2015 року випуску, об`єм двигуна: 2198, тип авто: вантажний, тип кузова - фургон малотонажний, та транспортний засіб марки "Volkswagen", державний номерний знак [NUMBER] , 2014 року випуску, об`єм двигуна: 1968, тип авто: легковий, тип кузова - універсал - b, спільним майном подружжя, набутим у шлюбі [PERSON] та [PERSON] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки "Ford", державний номерний знак [NUMBER] , 2015 року випуску, об`єм двигуна: 2198, тип авто: вантажний, тип кузова - фургон малотонажний, та транспортного засобу марки "Volkswagen", державний номерний знак [NUMBER] , 2014 року випуску, об`єм двигуна: 1968, тип авто: легковий, тип кузова - універсал - b; - визнати грошові кошти, відповідно до виписок Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та Монобанк/Універсал Банк, в розмірі 8 137,07 грн спільним майном подружжя; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частку грошових коштів у сумі 4 068,53 грн; - стягнути Ѕ частку від суми задекларованого доходу за 2020 рік (116 000,00 грн) у розмірі 58 000,00 грн; - стягнути судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що позивач з відповідачем перебувала у шлюбі з 15 листопада 2008 року по 22 грудня 2020 року, який був розірваний рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова. За час шлюбу ними були придбані транспортні засоби - автомобілі: "Ford", державний номерний знак [NUMBER] , 2015 року випуску, та "Volkswagen", державний номерний знак [NUMBER] , 2014 року випуску, які були зареєстровані за відповідачем. Позивач вказує, що з метою ухилення від розподілу транспортних засобів як спірного майна подружжя, без її згоди, відповідач відчужив автомобілі "Ford" та "Volkswagen", уклавши відповідні договори купівлі-продажу з фізичними особами. Посилаючись на викладене з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить здійснити поділ майна подружжя шляхом стягнення з відповідача [PERSON] грошової компенсації за Ѕ частку вартості спільного майна, набутого під час шлюбу, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частку грошових коштів, що знаходились на рахунках АТ КБ «ПриватБанк» та Монобанк/Універсал Банк, станом на 01.11.2020, у сумі 4 068,53 грн, Ѕ частку від суми задекларованого доходу за 2020 рік (116 000,00 грн) у розмірі 58 000,00 грн, а також провести розподіл судових витрат. Враховуючи наведені обставини та відсутність між ними згоди про розподіл придбаного у шлюбі майна, позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 25.01.2021 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві в триденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані в ній недоліки. 29.01.2021, на виконання вимог ухвали судді від 25.01.2021, позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 08.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.02.2021. 02.03.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи це тим, що спірні автомобілі були придбані відповідачем у період шлюбу з позивачем за його особисті кошти, отримані від здійснення ним підприємницької діяльності, а грошові кошти, розміщені на його рахунках в АТ КБ «ПриватБанк» та Монобанк/Універсал Банк були використані відповідачем в інтересах сім`ї. 09.03.2021 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.03.2021 клопотання представника позивача - задоволено; витребувано у Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»: довідку із зазначенням інформації про всі відкриті банківські (в т.ч. карткові) рахунки на ім`я [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Деснянським ВМ УМВС в Чернігівській області 10 червня 2003 року) станом на 01.11.2020; виписку банку з деталізацією руху коштів по рахункам [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний н омер облікової картки платника податків - [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Деснянським ВМ УМВС в Чернігівській області 10 червня 2003 року) станом на 01.11.2020. Витребувано в Акціонерного товариства «УНИВЕРСАЛ БАНК» (Universal Bank/monobank): довідку із зазначенням інформації про всі відкриті банківські (в т.ч. карткові) рахунки на ім`я [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Деснянським ВМ УМВС в Чернігівській області 10 червня 2003 року) станом на 01.11.2020; виписку банку з деталізацією руху коштів по рахункам [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Деснянським ВМ УМВС в Чернігівській області 10 червня 2003 року) станом на 01.11.2020. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.03.2021 клопотання представника позивача про призначення судової автотоварознавчої експертизи - задоволено; призначено у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено [PERSON] ; провадження у справі було зупинено на час проведення судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою судді від 02.06.2021 провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання на 15.06.2021. 15.06.2021 підготовче засідання відкладене на 01.07.2021, у зв`язку з клопотанням представника відповідача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.07.2021 матеріали даної цивільної справи направлено судовому експерту для проведення судової автотоварознавчої експертизи, згідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.03.2021. Ухвалою судді від 30.09.2021 провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання на 20.10.2021. Ухвалою суду від 20.10.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого засідання та відкладено на 22.11.2021. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.11.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.12.2021. 09.12.2021 розгляд справи відкладено на 28.12.2021. 28.12.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 17.01.2022, у зв`язку з клопотанням представника відповідача. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити. Відповідача та представник відповідача позов не визнали. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.12.2020 розірваний шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 15.11.2008 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2099. У період перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] придбали транспортні засоби: "Ford", державний номерний знак [NUMBER] , 2015 року випуску, та "Volkswagen", державний номерний знак [NUMBER] , 2014 року випуску, які були зареєстровані за відповідачем. На підставі договорів комісії № 861 та № 862 від 09.11.2020, укладеними між [PERSON] та ПП "КСЦ "Автопростір", останнім вищевказані автомобілі були відчужені на користь третіх осіб на підставі договорів купівлі-продажу від 09.11.2020. Як убачається з висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи № 91 від 28.09.2021, середня ринкова ціна колісного транспортного засобу - автомобіля вантажного "Ford-Transit", реєстраційний номер [NUMBER] , станом цін на час проведення експертизи - 28.09.2021, складає 310 895 грн 91 коп.; середня ринкова ціна колісного транспортного засобу - автомобіля легкового "Volkswagen-Passat", реєстраційний номер [NUMBER] , станом цін на час проведення експертизи - 28.09.2021, складає 353 720 грн 00 коп. (а.с. 157). Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У статті 60 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України) закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 05 жовтня 2020 року № 537/78/19. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. Установивши, що автомобілі "Ford", державний номерний знак [NUMBER] , 2015 року випуску, та "Volkswagen", державний номерний знак [NUMBER] , 2014 року випуску, придбані під час шлюбу сторін, є спільною сумісною власністю подружжя, проте відповідач відчужив його без згоди позивача як іншого із подружжя, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірних транспортних засобів у сумі 332 307 грн 95 коп. Даний висновок суду у повній мірі узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), відповідно до яких, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд відхиляє за недоведеністю доводи відповідача про придбання спірних автомобілів за його особисті кошти, а також про те, що відчуження спірного майна є правомірним, відбувалось за згоди позивача як одного з членів подружжя на розпорядження таким майном. Щодо вимоги позивача про поділ грошових коштів, наявних на рахунках [PERSON] , суд зазначає наступне. За змістом пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач стверджує, що спільне ведення господарства припинено сторонами 01.11.2020, натомість відповідач - що 20.11.2020. Суд критично ставиться до показань допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , які лише зі слів позивача дізналися, що відповідач залишив сім`ю 01.11.2020, проте факт припинення сторонами у справі після цієї дати спільного ведення господарства свідки не підтвердили. Оскільки в порушення вимог статті 81 ЦПК України позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження дати припинення спільного ведення господарства з відповідачем (01.11.2020), суд не знаходить підстав для поділу коштів, які знаходилися на банківських рахунках [PERSON] саме станом на 02.11.2020. Щодо вимоги позивача про стягнення з [PERSON] Ѕ частки від суми задекларованого ним доходу за 2020 рік (116 000,00 грн) у розмірі 58 000,00 грн, суд зазначає наступне. Згідно поданої відповідачем [PERSON] податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця загальна сума задекларованого ним доходу за 2020 рік становить 116 000,00 грн, що підтверджується інформацією ГУ ДПС у Чернігівській області №2557/5/25-01-24-01 від 15.07.2021, наданою на виконання ухвали суду від 01.07.2021 (а.с. 141-143). Суд дійшов висновку, що [PERSON] , в порушення вимог статті 81 ЦПК України, не довела, що кошти, отримані відповідачем від здійснення підприємницької діяльності за 2020 рік витрачались не на утримання сім`ї чи придбання майна, тому у задоволенні позову в цій частині також слід відмовити, що відповідає правовому висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеному у постанові від 27.10.2021 у справі №615/408/16-ц (провадження № 61-15991св20). Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судові витрати на підставі поданих позивачем доказів та пропорційно до розміру задоволених вимог (84 %).

Outcome: partial