Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

27 жовтня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просить суд: визнати виконавчий напис від 20.05.2021 року №51795, вчинений Остапенком Євгеном Михайловичем - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» заборгованості в розмірі 6071 грн. 16 коп. таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 4000 грн. за надання правової допомоги та 1362 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.05.2021 Остапенко Є.М. - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис за №51795 щодо звернення стягнення з позивача на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» заборгованості у розмірі 6071,16 грн. 06.10.2021 приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Райдою О.С. на підставі виконавчого напису винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67066218. Позивач вказує, що ніколи не мав кредиту в ТОВ «Дакорд Фінанс», а вчинений приватним нотаріусом виконавчий напис №51795 від 20.05.2021 року на підставі, якого відкрито виконавче провадження №67066218 про стягнення з [PERSON] 6071,16 грн. заборгованості на користь ТОВ «Дакорд Фінанс», суперечить правилам ст.ст. 87,88 ЗУ «Про нотаріат» щодо обов`язковості переліку певних документів по факту безспірності, гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності документів на підставі яких здійснюється стягнення, роз`ясненням п.13 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні». Зазначає, що вказаний виконавчий напис було вчинено таємно без попередження боржника (позивача), без направлення позивачу письмової вимоги та без надання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність суми боргу. Отже позивач вважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, закону України «Про нотаріат і Цивільного кодексу України. В зв`язку з наведеним, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Згідно довідки відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.27). Ухвалою суду від 27.10.2021 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню №67066218, відкритому на виконання виконавчого напису №51795 від 20.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] 6071,16 грн. заборгованості на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» до прийняття судом рішення по суті за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Райда Олександр Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.20-21). Ухвалою суду від 03.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду з викликом сторін на 29.11.2021 о 09 год 00 хв. сторонам встановлено строки подання відповідних заяв по суті. Витребувано у Остапенка Євгена Михайловича - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу (№ свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю 7921, вул. Мала Житомирська, 6/5, м. Київ, 01001) належним чином завірені копії документів та матеріалів на підставі, яких вчинявся виконавчий напис від 20.05.2021 року № 51795; належним чином завірену копію вказаного виконавчого напису щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» заборгованості в розмірі 6071 грн. 16 коп. (а.с.28-31). 29.11.2021 року сторони в судове засідання не з`явилися вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. В судовому засіданні встановлено, що ухвала суду від 03.11.2021 року в частині витребування доказів від Остапенка Євгена Михайловича - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу не виконана. Відповідно до матеріалів справи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. документи направлені судом не отримує, про що свідчить конверт, який повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.42). Ухвалою суду від 29.12.2021 року витребувано від приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Райди Олександра Сергійовича ([ADDRESS], тел. [NUMBER]) належним чином завірені копії документів виконавчого провадження №67066218 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. зареєстрованим в реєстрі за № 51795 від 20.05.2021 року щодо звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» у розмірі 6071,16 грн. (а.с. 51,52). Розгляд справи відкладено на 20.12.2021 року о 10 год. 00 хв. 08.12.2021 року на виконання ухвали суду від 29.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Райдою О.С. надано належним чином завірені копії документів виконавчого провадження №67066218 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. зареєстрованим в реєстрі за № 51795 від 20.05.2021 року щодо звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» у розмірі 6071,16 грн. (а.с.59-63). 20.12.2021 року в судове засідання позивач та його представник адвокат Барташ М.М. не з`явилися вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, натомість позивач та його представник через канцелярію суду подали заяви в яких просять розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. В судове засідання призначене на 20.12.2021 року відповідач не з`явився. За місцем реєстрації ТОВ «Дакорд Фінанс» за адресою: 03035, м. Київ, вул. Василя Сурикова, буд. 3, приміщення 5-69, 5-70, 5-71, судові повістки не отримує, конверти повертаються до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Райда Олександр Сергійович в судове засідання не з`явилися, втни належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від них не надходило заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи. Ухвалою суду від 20.12.2021 року оголошено про виклик відповідача ТОВ «Дакорд Фінанс» у наступне судове засідання, яке відбудеться 13.01.2022 року о 08 год. 30 хв., та повідомлено, що в разі неявки відповідача у судове засідання справу буде розглянути за його відсутності (а.с.71-73). В судове засідання 13.01.2022 року позивач та представник позивача - адвокат Барташ М.М. не з`явилися вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, натомість представником позивача через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити, не заперечують проти ухвалення судом заочного рішення (а.с.799). В судове засідання 13.01.2022 відповідач не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений шляхом направлення повістки про виклик у судове засідання та оголошення про виклик в судове засідання через офіційний веб-сайт Судова влада України (а.с.71-74). Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явилася, конверт з судовою повісткою повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.78). Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Райда О.С., належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило (а.с.75). Так, як відповідач в судові засідання 29.11.2021, 20.12.2021, 13.01.2022 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений і у встановленому порядку, до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.1 ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ухвали суду від 13.01.2022 року суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №51795 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» код ЄДРПОУ 43950742, якому ТОВ «Фінпром Макркет» код ЄДРПОУ 43311346, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №240624 - ФК від 30.04.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами», код ЄДРПОУ 35017877, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20/ФК від 09.07.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35017877, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №18102020-ФК від 18.10.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», код ЄДРПОУ 39508708, на підставі Договору факторингу №1/Д від 15.10.2020 року, якому ПАТ «Дельта Банк», код ЄДРПОУ 34047020 на підставі Договору факторингу №408/К від 27.04.2018 року, відступлено право вимоги за кредитним договором №013-09077-161214 від 16.12.2014, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.04.2021 по 20.05.2021 включно. Сума заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі - 4072,86 грн., заборгованість за нарахованими відсотками, комісіями, - 448,30 грн.; заборгованість за пенею - 1500 грн.; 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 6071,16 грн. (а.с.60). 29.09.2021 року ТОВ «Дакорд Фінанс» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Райди О.С. з заявою про примусове виконання рішення (а.с.62-63). До заяви про примусове виконання рішення від 29.09.2021 року ТОВ «Дакорд Фінанс» додано виписку з особового рахунку за кредитним договором №013-09077-161214 від 16.12.2014 року (ПІБ: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ) (а.с.61). 06.10.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Райдою О.С. відкрито виконавче провадження (№67066218) з примусового виконання виконавчого напису №51792 від 22.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» заборгованості у розмірі 6071,16 грн. 06.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Райдою О.С. по ВП №67066218 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 500,00 грн. (а.с.13). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 року при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість скарг суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Даний правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі №6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі №6-141цс14. Як зазначено позивачем, він не укладав кредитних договорів з ТОВ «Дакорд Фінанс», але як вбачається зі спірного виконавчого напису ТОВ «Дакорд Фінанс» отримав право вимоги за рядом договорів факторингу. В даному випадку первісним кредитором міг бути ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір №013-09077-161214 від 16.12.2014 року, але відповідачем при зверненні до нотаріуса та приватного виконавця не було надано вищевказаного кредитного договору. Вказані обставини свідчать, про те що між сторонами існує спір щодо факту наявності заборгованості за вищевказаним кредитним зобов`язанням, тому не вбачається ознак його безспірності. При цьому, відповідачем в ході розгляду даної справи не подано доказів зворотнього. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Разом з цим, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року була залишена без змін, постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», з моменту її прийняття. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вказаний правовий висновок викладений в постанові Великої палати Верховного суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (12-5гс21). У матеріалах справи взагалі відсутня копія кредитного договору №013-09077-161214 від 16.12.2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк». Таким чином, вчиняючи 20 травня 2021 року виконавчий напис №51795 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» заборгованості у розмірі 6071,16 грн, приватний нотаріус Остапенко Є.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі вищенаведеного є правові підстави для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що між сторонами існує спір щодо виконання умов кредитного договору, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження безспірності заборгованості, недотримано умов вчинення виконавчого напису щодо кредитного договору, який не посвідчений нотаріально, тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Щодо вимог про стягнення судових витрат, суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. позивачем надано угоду про надання правової допомоги №б/н від 24.10.2021, укладену з адвокатом Барташ М.М.; квитанцію №б/н від 24.10.2021 про прийняття коштів від [PERSON] за представництво інтересів в суді в розмірі 4000,00 грн. (а.с.7,8). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати позивача [PERSON] на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 4000 грн., оскільки саме на цю суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 908,00 грн. сплаченого судового збору, 4000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved