Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати виконавчий напис від 28 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотраіального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований у реєстрі за № 68449, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Авансар" суму заборгованості в розмірі 12522,63 грн та 900 грн за вчинення цього виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотраіального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з неї на користь ТОВ "Фінансова компанія "Авансар" суму заборгованості в розмірі 12522,63 грн та 900 грн за вчинення цього виконавчого напису. Зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню, так як він вчинений з орушенням чинного законодавства. Виконавчий напис вчинений на ксерокопії кредитного договору, а не оригіналі, та без виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З 22 лютого 2017 року законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає з кредитних відносин, а тому в момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу не надано документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Нотаріусу подана заява № 200530414 від 16 травня 2016 року, яка не є кредитним договором в розумінні цивільного законодавства. Крім того, заява-приєднання адресована ТОВ "Інвестиційно-розрахункови центр", а не ТОВ "Фінансова компанія "Авансар", а тому жодних документів, які б підтверджували право вимоги, немає. В оспорюваному виконавчому написі зазначено, що строк, за який стягується заборгованість, з 16 травня 2016 року по 1 червня 2020 року, тобто останнім можливим днем вчинення виконавчого напису є 17 травня 2019 року, однак виконавчий напис вчинено тільки 28 травня 2021 року, поза межами строку, визначеного ст.38 Закону України "Про нотаріат". Ухвалою від 1 листопада 2021 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом сторін). В судове засідання сторони не з`явилися. У поданій до суду заяві від 14 січня 2021 року представник позивача просить розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Треті особи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 68449 про стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», якому ТОВ "Фінансова компанія "Фагор" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 18/05/2018-3 від 18 травня 2018 року, якому в свою чергу ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда" відсутплено право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги (договору факторингу) № 3 від 22 травня 2016 року, якому в свою чергу ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр" на підставі договору відступлення права вимоги № 1104 від 11 квітня 2016 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 200530414 від 16 травня 2016 року, укладеного між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Авансар", стягнути з боржника за період з 16 травня 2016 року по 1 червня 2020 року включно суму в розмірі: 6324,87 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5297,76 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 900 грн - заборгованість за нарахованою пенею, за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість [PERSON] становить 13372,63 грн. Постановою від 4 жовтня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький А.А. відкрив виконавче провадження № 67027407 з примусового виконання виконавчого напису № 68449, виданого 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису, що й ст.87-88 Закону України «Про нотаріат». Підпунктами 3.2, 3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (пункт 2) доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року в частині, зокрема, пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Отже, станом на 28 вересня 2021 року були відсутні правові підстави для вчинення нотаріусом виконавчого напису за кредитним договором, оскільки постанова Кабінету Міністрів України, якою було встановлено таку можливість, визнана в цій частині незаконною та нечинною. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Тому відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений пп.2.3 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотеко держателем повідомлень - письмової вимог про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Позивач не визнає розміру заборгованості, нарахованої ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» та вказаної у спірному виконавчому написі. Матеріали справи не містять відомостей на підтвердження того, що лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором позивач отримувала. Отже, позивач не була вчасно проінформованою про наявність заборгованості та не мала можливості або оспорити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», або виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зважаючи на те, що суду не надано доказів безспірності заборгованості позивача перед відповідачем і позивач таку заборгованість оспорює, суд вважає, що вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною. Крім того, на момент вчинення спірного виконавчого напису були відсутні правові підстави для вчинення нотаріусом виконавчого напису за кредитним договором, який не був нотаріально посвідченим. За таких обставин суд дійшов висновку, що виконавчий напис виданий неправомірно, а тому позовні вимоги належить задовольнити. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 908 грн. та 454 грн. судового збору за подачу заяви про забезпечення позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved