Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

13.12.2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 11.04.2019 року, актовий запис № 663. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що спільних дітей сторони не мають, в силу різних поглядів на сімейне життя та психологічної несумісності характерів шлюбні відносини припинились, сторони проживають окремо. Припинили ведення спільного господарства. Не мають спільного бюджету. Кожен із них живе самостійним життям. Всі фізичні та духовні зв`язки втрачені. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, проте вуідповідач не виявляє бажання вирішити пеитання про розірвання шлюбу через органи РАГСУ. Ухвалою судді від 17.12.2021 року після виконання вимог, передбачених ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Позивачу 17.12.2021 року на електронну адресу направлено ухвалу про відкриття провадження у справі. До суду повернуто поштовий конверт з процесуальними документами з відмітками «повернення» та «адресат відсутній за даною адресою». На електронну адресу суду 18.01.2022 року надійшла заява від позивача, про розгляд справи за її відсутності, зазначила що ухвалу про відкриття провадження отримала, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачу 17.12.2021 року на електронну адресу направлено ухвалу про відкриття провадження у справі. Від відповідача до суду повернуто поштовий конверт з процесуальними документами з відмітками «повернення» та «адресат не відомий». Відповідачем 13.01.2022 року на електронну адресу суду направлено заяву, в якій він просить розглянути справу за його відсутності, зазначив що отримав ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, позовні вимоги визнає, просить розірвати шлюб. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) виклику сторін відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України і ч.13 ст.7 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] виданого 11 квітня 2019 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] , 11.04.2019 року зареєстрували шлюб, про що зроблено запис за № 663. Після державної реєстрації шлюбу прізвища: чоловіка [PERSON] , дружини клімова. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Спільне господарство не ведеться, спільний бюджет відсутній. На час розгляду справи спірні питання про поділ майна та проживання неповнолітньої дитини до суду не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спірних питань з приводу розподілу спільного майна у сторін немає. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач в позовній заяві просила залишити прізвище, то суд вважає, що після розірвання шлюбу необхідно залишити їй прізвище - « [PERSON] ». СУДОВІ ВИТРАТИ. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved