Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача і заперечення відповідача. 30 вересня 2019 року за вх. № 7377 [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (правонаступник ПАТ «Київобленерго») (далі відповідач) про захист прав споживача, визнання дій незаконними, повернення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди. Позовна заява мотивована тим, що вона є власником житлового будинку і господарських будівель розташованих за адресою: [ADDRESS] . 15 вересня 2015 року між нею та ПАТ «Київобленерго» укладено договір про користування електричною енергією. Отримані послуги, вона своєчасно оплачувала, заборгованості немає. Прилад обліку електроенергії лічильник трифазний, типу СА-4-195 № 16403, з показниками станом на 15 вересня 2015 року - 9270 кВт год. (з чотирма цифрами), який разом з житловим будинком перейшов їй у спадщину, а тому, саме з таким показником на лічильнику був укладений вищезазначений договір. У технічному паспорті електролічильника типу СА4-195 (6.0/3 *20-50А ) зазначено, що витрата електричної енергії враховується у кіловат годинах по 6 цифрах лічильного механізму, оскільки остання цифра справа не відокремлена комою, а тому обсяг споживання електричної енергії обліковується за 6 (шістьма) знаками рахівного механізму. 06 липня 2018 року працівник відповідача проводив перевірку приладу обліку, показання його і квитанції з оплати за спожиту електроенергію у її домоволодінні як споживача послуг, та виявив, що оплата за спожиту електроенергію здійснюється за п`ятизначними цифрами на приладу обліку 16019 кВт/год., а необхідно проводити по шестизначним цифрам, тобто за 152180 кВт/год. станом на 31 липня 2018 року. Акт про порушення представниками відповідача складено не було. На підставі фактичних показань лічильника відповідачем проведено нарахування спожитої електричної енергії, сума до сплати за листопад 2018 складала 230 390 грн. 96 коп., з якою вона не погоджується вважаючи, що розрахунки за спожиту електроенергію за адресою: [ADDRESS] , проводились некоректно у зв`язку із помилкою, допущеною представниками відповідача, а тому здійснений перерахунок обсягу електроенергії, спожитої за період з 15 вересня 2015 року по 09 липня 2018 року в односторонньому порядку, є неправомірним. Зазначала, що з 01 січня 2019 року відповідач не постачає їй електроенергію. Функції постачальника електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам на території Київської області виконує товариство з обмеженої відповідальності «Київська обласна енергетична компанія», тому існує переплата за 2018 рік у розмірі 17 960 грн 43 коп. Крім того, у зимовий період, а саме з 17 лютого 2019 року по 09 квітня 2019 року, ПАТ «Київенерго» відключила її будинок від електропостачання. Такими неправомірними діями працівниками відповідача їй завдано моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, погіршенні стану здоров`я, нервових стресах. Ураховуючи викладене, [PERSON] просила суд визнати дії ПАТ «Київобленерго» щодо безпідставного нарахування та стягнення 228 894 грн 28 коп. за електроенергію неправомірними, стягнути з відповідача на її користь переплату за спожиту електроенергію у 2018 році у розмірі 17 690 грн 43 коп., а також відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн. Не погоджуючись із позовними вимогами, відповідач надав суду відзив на позовну заяву де вказував, що приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» повністю не визнає позовні вимоги та просить суд відмовити в їх задоволенні ( а.с.67-74). 19.11.2019 року за вх.№ 8729 позивачем [PERSON] до суду надано відповідь на відзив ( а.с.134-136) 02.01.2020 за вх.№ 47 до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив (а.с.157-160) 12.02.2020 року за вх.№ 952 до суду від позивача надійшло пояснення щодо заперечення на відзив ( а.с.176-177) ІІ. Процесуальні дії по справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2019 розгляд даної справи визначено судді Коваленку К.В. (а.с.61) 03.10.2019 суддею постановлена ухвала про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.62) 28.10.2019 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.122-123) 03 вересня 2020 року по справі ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову. Постановою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення. Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.06.2021 касаційну скаргу позивача задоволено. Рішення Баришівського районного суду від 03.09.2020 та постанова Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року скасовані, а справа направлена на новий судовий розгляд (т.2 а.с.109-114). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2021, розгляд справи визначено судді Червонопиському В.С. (а.с.120) Ухвалою суду від 19.01.2022 проведена заміна неналежного відповідача ПАТ « Київобленерго» на належного відповідача ПАТ « ДТЕК Київські регіональні електромережі». Відповідно до ч.1 ст.247 ЦПК України здійснювалося повне фіксування судового засіданні технічними засобами. ІІІ. Фактичні обставини справи та застосовані судом норми права. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Предметом спірних правовідносин є відносини в сфері постачання фізичним особам електричної енергії, які регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Законом України «Про електроенергію», Правилами роздрібного ринку електричної енергії та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357. Зокрема, відповідно до ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Частинами першою-четвертою статті 26 Закону України «Про електроенергетику» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з частиною першою, абзацом восьмим частини другої статті 27 Закону України «Про електроенергетику» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є порушення правил користування енергією. Відносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами ( на роздрібному ринку електричної енергії) станом на дату виникнення спору регулювались Правилами користування електричною енергією для населення (надалі - ПКЕЕн), які затверджені постановою Кабінетом міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357. Відповідно до пункту 3 Правил (у редакції, чинній на час укладення договору про користування електричною енергією), споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки 15 вересня 2015 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про укладення договору про користування електричною енергією. В даній заяві споживач самостійно вказав покази приладу обліку електричної енергії станом на дату укладання Договору. В цей же день, між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір про користування електричною енергією №200130567 (далі-Договір). Згідно п. 1 Договору, відповідачем взято на себе зобов`язання постачати позивачеві електричку, енергію у необхідних йому обсягах відповідна до дозволеної потужності 5 кВт, а позивач зобов`язався оплачувати одержану електричну енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим Договором. Пунктом 4 Договору передбачено, що облік електричної енергії на об`єкті Позивача здійснюється приладом обліку тип СА4-195 (6.0/3*20-50А), вид обліку - трифазний. З вищевикладеного свідчить те, що розрахунки за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] здійснювалися за показами електролічильника типу СА4-195 встановленого всередині житлового будинку Позивача. Разом з тим судом встановлено, що за вказаною адресою, даний житловий будинок перейшов позивачці мені у спадок від [PERSON] разом із іншим майном та приладами обліку електроенергії, трифазний СА4-195 №164035 з показниками на лічильнику станом на 15.09.2015 року, (на день укладення договору), 9270 кВт/год. Із таким показником на лічильнику позивачка уклала договір № 200130567 від 15.09.2015 року з Баришівським РП. Відповідно до пункту 21 Правил, які діяли до червня місяця 2019 року, знімання показників приладу обліку проводиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладу обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Згідно договору №200130567 від 15.09.2015 року ( абз.3 підпункту 11 пункту 16), Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показів приладу обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Абзацом 6 пункту 13 цього ж Договору передбачено, що постачальник зобов`язується проводити не менше як один раз на 6 місяців контрольне знімання показів приладу обліку у Споживача відповідно до затверджених графіків. Оплата спожитої електроенергії може здійснюватися за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником ( пункт 22 Правил користування електроенергією для населення № 1357) . Як встановлено судом, платіжні документи за спожиту електроенергію виписувались Споживачу [PERSON] з 2005 року і продовжували виписуватися позивачці [PERSON] з вересня місяця 2015 року, а саме з моменту укладення Договору на користування електричною енергією для населення. Один раз у квартал представники енергопостачальника здійснювали контрольну перевірку приладу обліку і правильність оплати платіжних документів за спожиту електроенергію у бувшого власника приладу обліку [PERSON] з 2005 року, а з 2015 року у позивачки [PERSON] і ніяких зауважень, ніяких приписів, актів, попереджень не було. 06.07.2018 представник Баришівського РП ПАТ «Київобленерго» проводив перевірку приладу обліку, показання його і квитанції з оплати за спожиту електроенергію у споживача [PERSON] . В ході перевірки було виявлено, що починаючи із 2005 року, оплата за спожиту електроенергію здійснюється за п`ятизначними цифрами на приладу обліку, а необхідно оплату проводити по шестизначним цифрам. При цьому жодного акту про порушення позивачем передачі невірних показів лічильника представником Відповідача не складалося. Відповідно до п. 8.2.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергії і комунальних послуг (далі НКРЕКП) №312 від 14.03.2018 року і введені в дію з червня місяця 2018 року передбачено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформляється акт про порушення. В акті про порушення мають бути зазначені виявлені порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил або Методики визначення обсягу та вартості необлікованої електроенергії затвердженої Регулятором (НКРЕКП) та вихідні дані необхідні для визначення обсягу необхідної електроенергії або суми завданих споживачем збитків. Акт про порушення підписується представником оператора системи та споживачем. Такий акт представниками Відповідача станом на 06.07.2018 року не було складено. Більш того, як встановлено в суді, в платіжних документах за липень - жовтень місяці 2018 року сам відповідач вказує на необхідність сплати послуг за спожиту електроенергію за 5-ти значними цифрами, а вже в листі-відповіді №06-240/9088 від 10.12.2018 року на звернення позивачки від 27.11.2018 року, відповідач вказує, що 20.08.2018 року Товариством зафіксовано показ лічильника за 6-ти значними цифрами -151553 кВт/год. На підставі фактичних показів проведено нарахування спожитої електричної енергії, за листопад 2018 року сума до сплати склала 230390 грн.96 коп. Не погоджуючись із нарахуванням вказаної суми, позивач 14.02.2019 звернулась до Регулятора (НКРЕКП), який 26.03.2019 за №6014/20/9-19 надав відповідь про те, що оскільки проведення некоректних розрахунків за період з 15.09.2015 по 06.07.2018 рік сталося не з вини споживача громадянки [PERSON] , то прийняття ПрАТ «Київобленерго» рішення про перерахунок обсягу електроенергії спожитої в зазначений період в односторонньому порядку, є неправомірним. Більш того, відповідно до пункту 5.5.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач не несе відповідальності за майнову шкоду, заподіяну електропостачальнику, оператору або третім особам та матеріальні збитки, які викликані зокрема не кваліфікованими діями персоналу оператора системи, постачальника послуг комерційного обліку, електропостачальника або субспоживача. Не кваліфіковані дії персоналу Відповідача в тому, що на протязі 14 років перевірки показання приладу обліку у Споживача не виявили неправильності передавання показника лічильника Відповідачу. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача з приводу прийняття ПрАТ «Київобленерго» рішення про перерахунок обсягу електроенергії спожитої за період з 15.09.2015 року по 06.07.2018 рік є обґрунтованими, а вказане рішення, є неправомірним. Разом з тим суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні її позовних вимог в частині повернення їй коштів в сумі 17690 грн.43 коп. Так, відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги ту обставину, що відповідач не може визначитись з розрахунком спожитої електроенергії з п`ятьма і шестизначними числами на приладу обліку у Споживача по [ADDRESS] , то відповідно і позивач не має можливості достатньо обґрунтувати свої вимоги в частині стягнення як на її думку переплати за спожиту електроенергію. Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди суд виходить із наступного. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зазначено, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Судом встановлено, що на вказані правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 360/723/16-ц (провадження № 61-22702сво18) викладено правовий висновок про те, що спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Відносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина 2 статті 22 Кодексу). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (абзац 1 частини 3 статті 22 Кодексу). Аналіз норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що необхідною умовою для відшкодування збитків є наявність між сторонами укладеного договору, порушення зобов`язань за яким могло б завдати збитки та наявність складу цивільного правопорушення, до яких відноситься: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина порушника. За змістом статті 611 ЦК України, ч.4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. У зв`язку з наведеним, оскільки дії відповідача з приводу прийняття рішення про перерахунок обсягу електроенергії спожитої позивачем [PERSON] за період з 15.09.2015 року по 06.07.2018 рік визнані судом неправомірними, та приймаючи до уваги ту обставину, що відповідач, знаючи про те, що в період вирішення спірних питань за спожиту електроенергію не можна відключати електроенергію від будинку - її відключив, та як наслідок, позивачка та члени її родини з грудня місяця 2018 року і по 09.04.2020 року перебували без енергопостачання, що унеможливлювало їхнє належне існування та спонукали позивача прикласти не малих додаткових зусиль щодо проживання своєї родини, суд, враховуючи фактичні обставини справи, приймаючи до уваги вимоги розумності, справедливості та співмірності вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, а саме вважає за необхідне, стягнути із відповідач на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 200000 ( двісті тисяч) грн. ІV. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно із статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України « Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Таким чином [PERSON] була звільнена від сплати судового збору за подачу даної позовної заяви. Оскільки Позивач в порядку ч.3 ст.22 Закону України « Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, то вона не понесла судових витрат. Разом з тим, враховуючи, що позивач просила суд відшкодувати їй моральну шкоду грошима, тобто дана вимога є вимогою майнового характеру, а суд задовольнив її частково, то судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру. Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди задоволені в розмірі 200000 грн., то з відповідача необхідно стягнути 2000 грн. судового збору.

Outcome: partial