Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 02012161422 від 23.05.2008 року у загальному розмірі 33206,22 грн., також просить стягнути з відповідача сплачені судові витрати. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2015 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 02012161422 від 23.05.2008 року у розмірі 33206 грн. 22 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом 11444 грн. 72 коп.; заборгованість за процентами 3354 грн. 57 коп., заборгованість за комісією 16494 грн. 44 коп., штраф 1912 грн. 49 коп., та сплачені судові витрати у розмірі 332 грн. 06 копійок. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2017 року, замінено сторону виконавчого провадження стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2021 року поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2015 року. Заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2015 року, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості, скасовано і призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 27.05.2021 року до суду, від представника відповідача, надано відзив на позов, у якому вказано, що вважає позов необґрунтованим, а отже таким що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів доданих Позивачем до позовної заяви, право вимоги за кредитним договором №02012161422 від 23.05.2008 року виникло у позивача 11.05.2010 року. В той же час, позивач звернувся до суду з позовом 05.05.2015 року, тобто майже через 5 років. Оскільки право вимоги до відповідача виникло у позивача 11.05.2010 року, то строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за вказаним вище кредитним договором сплив 11.05.2013 року, а з позовними вимогами позивач звернувся лише 05.05.2015 року. Позивач при зверненні до суду пропустив як загальний (тіло кредиту, проценти), так і спеціальний (неустойка) строки позовної давності передбачений нормами Цивільного кодексу України, тривалістю у роки та в один рік відповідно, для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Просить суд застосувати до позовних вимог позовну давність, та в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Також 27.05.2021 року до суду, від представника відповідача, надано заяву про застосування позовної давності. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2021 року залучено по цивільній справі, в якості правонаступника, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду копії документів, 23.05.2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] був укладено кредитний договір № 02012161422 з наданням грошових коштів у розмірі 14223,95 грн. зі сплатою за користування кредитом 8 % річних, щомісячною комісією за управління кредитом в 2,2% і з терміном повернення 10.05.2010 року. Відповідач [PERSON] підписав договір, та тим самим виявив свою згоду з усіма його пунктами та зобов`язувався їх виконувати. Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 204 ЦК України передбачає презумпцію правомірності правочину, та правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого ТОВ «Кредитні ініціативи» придбало права вимоги до позичальника щодо погашення загальної суми заборгованості позичальника перед ТОВ «ПростоФінанс». У відповідності до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з п. 6.4 кредитного договору № 02012161422 від 23.05.2008 року, кредитодавець має право без обмежень уступати будь-які свої права за цим договором. Відповідно до п. 4.3 договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2012 року, право власності на кредитний портфель переходить від продавця до покупця (позивача) в дату відступлення відразу після укладення Акту приймання-передачі кредитного портфелю. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги; яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Отже, договір купівлі-продажу кредитного портфелю був укладений між відповідачами без порушень умов кредитного договору та норм цивільного законодавства. 26.09.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу № 2016-3КІ/ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 02012161422 від 23.05.2008 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Станом на 03.04.2015 року, відповідно до розрахунку наданого суду, сума заборгованості за кредитом становить 33206,22 грн., яка складається: заборгованість за кредитом 11444,72 грн.; заборгованість за процентами 3354,57 грн., заборгованість за комісією 16494,44 грн., штраф 1912,49 грн. Представником відповідача надана заява про застосування строку давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно до кредитного договору № 02012161422 від 23.05.2008 року, термін повернення кредитних грошових коштів визначено 10.05.2010 року. З відповідним позовом до суду позивач звернувся лише 05.05.2015 року, тобто поза межами установленого законом строку позовної давності, клопотання про поновлення строку позовної давності позивач не заявляв, доказів в обґрунтування поважності причин пропуску такого строку, суду не надав. Суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення\~суми заборгованості\~задоволенню не підлягають за пропуском строку звернення до суду. Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.06.2014 року (справа №6-61цс14), від 04.11. 2015 року (справа №6-1926цс15). У зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed