Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягнутих аліментів на утримання малолітньої дитини, зміну способу їх стягнення та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому позивач просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються зі [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення повноліття, а саме до [INFO] та стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 4159,94 грн. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.05.2019р. було стягнуто аліменти зі [PERSON] на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від заробітку (доходу) [PERSON] , але не менш 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Вважає, що на сьогоднішній день розмір аліментів на утримання доньки повинен складати 6000 грн. в місяць, оскільки дитина підросла, її потреби збільшилися, а після ухвалення рішення про стягнення аліментів пройшов тривалий час. Наразі у неї немає достатнього розміру доходів для утримання доньки, внаслідок чого матеріальний стан доньки погіршився, тим часом внаслідок природньої інфляції та введення карантину на всій території України підвищилися ціни на продукти, одяг, предмети побуту. Крім того, дитина потребує додаткових витрат, оскільки має слабкий імунітет та часто хворіє. Окрім того зазначає, що відповідач систематично ухилявся від сплати аліментів, сплачував їх не рівномірно та неповністю, на час звернення до суду має заборгованість зі сплати аліментів , внаслідок чого у неї є підстави для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Станом на 01.05.2021р. пеня за прострочення сплати аліментів складає 4159,94 грн. Відповідні обставини стали причиною звернення до суду з даними позовними вимогами. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача надав до суду письмовий відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим просив відмовити в задоволенні вказаного позову виходячи з наступного. Відповідач офіційно працевлаштований та з 07.04.2021 р. працює в ФОП [PERSON] , та його посадовий оклад становить 6200 грн. на місяць. До цього він працював в ТОВ «Агентство безпеки «ЗЕВС» з 19.10.2017р. по 02.07.2020р. на посаді водія автотранспортних засобів та отримував заробітною плату в розмірі 3000 грн. Окрім того у відповідача відсутній додатковий заробіток. Таким чином підстав для зміни розміру та способу стягнення аліментів не має. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.05.2019р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Стягнуто зі [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) [PERSON] , але не менш 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . (а.с. 90-92) Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.12.2019р. виправлено описку в рішенні суду від 16.05.2019 року, зазначивши в резолютивній частині додатково, що аліменти підлягають стягненню з моменту звернення позивача до суду - 22.12.2018 року. Виправлено помилку у виконавчому листі по справі, зазначивши додатково, що : -аліменти підлягають стягненню з моменту звернення позивача до суду - 22.12.2018 року.-місцем проживання боржника є [ADDRESS] . (а.с. 93-94) На виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист, на підставі якого постановою державного виконавця Ширяївського РВ ДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) від 19.03.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 64903278. [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, копія яких наявна в матеріалах справи. (а.с. 7) Згідно розрахунку заборгованості із сплати аліментів від 05.05.2021 р., складеного державним виконавцем Ширяївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рудич І.С. при примусовому виконанні виконавчого листа № 521/21646/18, який видав Малиновський районний суд м. Одеси 02.07.2019 р., про стягнення аліментів зі [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , судом встановлено, що державним виконавцем згідно попереднього розрахунку заборгованість станом на 01.05.2021р. склала 8111,43 грн. (а.с. 15-16) За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як зазначено у ч.1 ст. 196 СК України, неустойка може бути стягнута з того, хто винен у простроченні сплати аліментів. За аналогією з цивільним законодавством, у цьому разі слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р=(А1х1%хQ1)+(А2х1%хQ2)+(Аnх1%хQn), де: р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; 1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; 2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; Аn - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Вищезазначене твердження узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року по справі № 333/6020/16-ц. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Суд звертає увагу на те, що пред`являючи до суду відповідні позовні вимоги щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, позивачем здійснено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, проте він не відповідає дійсним обставинам, оскільки містить нарахування пені за ті місяці, за якими боржником ( [PERSON] ) здійснено сплату аліментів, а тому підстав для зарахування заборгованості та нарахування пені за ці місяці є неправомірними. Зважаючи на вищевикладене, судом самостійно здійснено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2018 р. по січень 2021 р. та розраховано наступним чином: -пеня за грудень 2018 р.: нарахована сума аліментів 355,10 грн. х пеня (1%) х 31 день = 110,05 грн.; -пеня за січень 2019 р.: нарахована сума аліментів 839,81 грн. х пеня (1%) х 31 день = 260,09 грн.; -пеня за лютий 2019 р.: нарахована сума аліментів 839,81 грн. х пеня (1%) х 28 днів = 234,92 грн.; -пеня за березень 2019 р.: нарахована сума аліментів 839,81 грн. х пеня (1%) х 31 день = 260,09 грн.; -пеня за квітень 2019 р.: нарахована сума аліментів 839,81 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 251,70 грн.; -пеня за травень 2019 р.: нарахована сума аліментів 839,81 грн. х пеня (1%) х 31 день = 260,09 грн.; -пеня за червень 2019 р.: нарахована сума аліментів 839,81 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 251,70 грн.; -пеня за березень 2020 р.: нарахована сума аліментів 889,50 грн. х пеня (1%) х 31 день = 275,59 грн.; -пеня за вересень 2020 р.: нарахована сума аліментів 1983,25 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 594,90 грн.; -пеня за листопад 2020 р.: нарахована сума аліментів 1983,25 грн. х пеня (1%) х 30 день = 594,90 грн.; -пеня за січень 2021 р.: нарахована сума аліментів 1983,25 грн. х пеня (1%) х 31 днів = 614,73 грн.; Загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2018 р. по травень 2021 р. становить 3708,76 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну виплату аліментів на утримання дитини в сумі 3708,76 грн. Разом з тим, в матеріалах справи наявний розрахунок державного виконавця Ширяївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Рудич І.С. від 12.11.2021р., з якого вбачається, що у відповідача боргу по аліментам немає. Переплата становить 43 грн. Що стосується позовних вимог щодо збільшення розміру стягнутих аліментів на утримання малолітньої дитини та зміну способу їх стягнення, суд зазначає наступне. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка отримує аліменти вправі звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо необхідності сплачувати аліменти у збільшеному розмірі, може вирішити питання щодо збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», встановлено з 01.01.2021 року прожитковий мінімум дітей віком з 6 років - 2 395 грн. Згідно із ч. 2 ст.51 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Позивач на обґрунтування зміни свого матеріального стану посилається на довідку з Пенсійного фонду України індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] , в якій містяться відомості про заробіток з 2011 по 2017 р.р. (а.с. 12-13) Проте вищезазначена довідка в даному випадку не може бути належним та допустимим доказом, оскільки не підтверджує змін у матеріальному стані позивача з часу проголошення рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.05.2019р. З наявних в справі доказів визначається, що [PERSON] тривалий час офіційно працевлаштований, з 19.10.2017 року по 02.07.2020 року працював в ТОВ «Агентство безпеки «ЗЕВС» на посаді водія автотранспортних засобів, отримував заробітну плату в середньому до 3500 грн. на місяць, з 07.04.2021 року по теперішній час працює у ФОП [PERSON] , поточна заробітна плата відповідача складає 6200 гривень 00 копійок. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 06.08.2021р. відповідач - [PERSON] підприємницькою діяльністю не займається. (а.с. 14) Таким чином матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача додаткового заробітку або інших джерел доходу крім заробітної плати, та доказів такого покращення матеріального становища відповідача, який би відповідав заявленому позивачкою розміру аліментів. Суд, враховуючи вищезазначене право позивача на зміну розміру аліментів та зміну способу стягнення їх стягнення, не отримав жодного належного та допустимого доказу обставин, що свідчили б про зміну матеріального становища сторін справи, як обов`язкову передумову зміни способу стягнення та розміру аліментів. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial