Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Адвокат Шмуйлова Інна Миколаївна в інтересах [PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Луганської області: Лиманський Владислав Юрійович, та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №204678 вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем від 22.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 70203 гривні 45 копійок. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року суд відкрив провадження у цивільній справі. Справу вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 18 січня 2022 року, о 14 годині, у приміщенні зали судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області. Задоволено клопотання позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису. 18 січня 2022 року в судове засідання учасники справи не з`явились, були повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, як і треті особи. У зв`язку із чим, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиції учасників у справі. Позиція позивача полягала у тому, що виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 204678 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 22 червня 2021 року слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було вчинено за відсутністю документів, що підтверджують безспірність вимог відповідача до нього. Відповідач на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, з якого позиція відповідача полягала у наступному. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. За таких умов нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила протилежне. У зв`язку з вищевикладеним, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Окрім цього надав до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому зазначив, що заявлені витрати на правничу допомогу не визначені, чим не дотримано ст. 133, 134 ЦПК України. Вказав також, що до позовної заяви не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату, а тому просив відмовити [PERSON] у стягнення витрат на правничу допомогу. Позиції третіх осіб суду також не відомі, оскільки вони не надали суду будь-яких пояснень по суті спору. Оцінка суду щодо фактів. З постанови приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського Власдислава Юрійовича, про звернення стягнення на заробітку плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.10.2021 року ВП № 67082639, вбачається що він при примусовому виконанні виконавчого напису № 204678 виданого 22.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 70 203 гривень 45 копійок, постановив стягнення з доходів боржника (а.с.10-11). Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані документу, які підтверджують безспірність заборгованості, при цьому ссилається на норми статті 76 ЦПК України щодо доказів. Однак ані він, ані приватний нотаріус, який видав виконавчий напис протягом строку розгляду справи не надали суду жодних документів, які могли би підтвердити факт вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем виконавчого напису, що оскаржується позивачем, на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (а.с.36-57). Окрім цього, представник відповідача надав до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогою, яким просив відмовити позивачу у стягнення витрат на правничу допомогу, у зв`язку з не наданням до суду доказів, які підтверджували б оплату правничої допомоги. Суд зазначає, що позовними вимогами не передбачено, що позивач просив суд стягнути витрати на правничу допомогу, у зв`язку з чим дане клопотання є недоцільним (а.с.58-76). Оцінка судом змісту правовідносин. Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» виникли цивільно-правові (зокрема, зобов`язальні) правовідносини, в межах яких відповідач вважає себе кредитором у кредитних відносинах, в частині стягнення з позивача грошового боргу. І в межах цих правовідносин, позивач оспорює правомірність обраного відповідачем способу захисту свого можливого цивільного права шляхом вчинення виконавчого напису. Оцінка суду щодо права. Частиною 6 статті 55 Конституції України гарантовано право кожного захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. А стаття 18 Цивільного кодексу України прямо передбачає можливість захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі, але у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, в редакції чинній на дату вчинення нотаріусом виконавчого напису, стаття 87 Закону України „Про нотаріат" встановлювала, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. При цьому перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадилось у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, тобто перелік документів, які підтверджують безспірність боргу, з огляду на положення статті 87 Закону України „Про нотаріат", встановлювався Кабінетом Міністрів України. Разом з цим стаття 88 Закону України "Про нотаріат" уточнювала, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані йому документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. На момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадилось у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, був затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. І для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, цей перелік, для одержання виконавчого напису, передбачав подання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. До такого висновку дійшов через те, що постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", якою було доповнено вказану вище Постанову КМУ №1172 новим розділом: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", і яка передбачала вчинення виконавчих написів нотаріусами на підставі не нотаріально посвідчених кредитних договорів, було визнано незаконною та не чинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі N 826/20084/14. і ця постанова була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тому станом на 22 червня 2021 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович повинен був керуватись Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадилось у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, без урахування змін, внесених до цієї постанови постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". А отже, у випадку не надання йому ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, він не мав права видати виконавчий напис. Як наслідок, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності вказаних документів, виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню, як спосіб захисту боржника. Наведені висновки суду узгоджуються і з висновками, що зроблені в узагальненні Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні (пункт 10, сторінки 18 та 23). І, застосовуючи саме вказаний правовий підхід, суд констатує, що ні відповідач, ні нотаріус, що вчинив виконавчий напис не надали суду доказів того, що відповідач надав нотаріусу і нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів, які входять до переліку документів, що були встановлені Кабінетом Міністрів України, як необхідні для підтвердження факту безспірної заборгованості [PERSON] перед Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Зокрема, нотаріально посвідчену угоду та документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача та встановлюють прострочення виконання ним зобов`язання. Висновок суду по суті позовних вимог. Тож зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що вони, у своїй сукупності, є достатніми і самостійними підставами для того аби задовольнити позов [PERSON] у повному обсязі, а отже визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Висновок суду щодо судових витрат. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908 гривень (за подання позову) та 454 гривні (за подання заяви про забезпечення позову), які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.6,7), і ці судові витрати складають у загальному розмірі 1362 гривні, вони підлягають стягненню на користь позивача з відповідача у повному обсязі. Підстав для розподілу витрат на правову допомогу - не має, оскільки позивач не заявляв про необхідність відшкодування таких витрат. Висновок суду щодо заходу забезпечення позову. І оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позову, на підставі частини 7 статті 158 ЦПК України, зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №204678 від 22 червня 2021 року, як захід забезпечення позову у цій справі, продовжує діяти протягом 90 днів з дня набрання законної сили цим рішенням. Таким чином,

Outcome: approved