Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить зменшити розмір аліментів, які він сплачує на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно до 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовна заява обґрунтована тим, що з 20.10.2018 року позивач перебував у шлюбі з [PERSON] від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.01.2021 року (справа №645/6168/20), яке набрало законної сили 16.02.2021 року, шлюб між сторонами був розірваний. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 03.03.2021 року (справа №645/7845/21), яке 05.04.2021 року набрало законної сили, з позивача були стягнені аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але менше 50 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу з відповідачкою у позивача змінився сімейний стан, а саме 02.04.2021 року був кладений шлюбу з [PERSON] , який був зареєстрований Харківським міським відділом ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, від якого у позивача народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що призвело до зміни його матеріального становища, оскільки він почав утримувати двох дітей. Вважає, що при ухвалені заочного рішення Фрунзенського районного суду від 03.03.2021 року про стягнення з позивача аліментів не враховувалися зміна його сімейного та матеріального стану, при цьому його дохід не змінився, нових видів майна не придбавав та не отримував, пасивного доходу також не має. Окрім того позивач в межах своїх можливостей намагається забезпечувати, окрім аліментів, потреби своєї першої дитини від шлюбу з відповідачкою. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду у якому просить зменшити розмір аліментів до 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини. Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи без його участі, в якому він підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка у судове засідання викликалася своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову (відзиву) та заяви про розгляд справи без її участі не надала. Відповідачка у установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подала суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.01.2021 року було розірвано шлюб позивача з відповідачем, який був зареєстрований 20.10.2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 5305. Згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.03.2021 рокуз [PERSON] , на користь [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №834, позивачем 02.04.2021 року було укладено шлюб з [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 2172, який складено 03.08.2021 року, у позивача від другого шлюбу народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього народилася дитина від іншого шлюбу та нині він утримує двох дітей, а при ухваленні заочного рішення про стягнення аліментів не враховувався його майновий стан. Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду, яким позивачу призначено сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, було ухвалено 03.03.2021 року та у апеляційному порядку не оскаржувалось. Окрім того, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Та, обставина, що у позивача народилась у другому шлюбі дитина - [PERSON] , [INFO] , сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів того, що суттєво змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Таким чином, на підставі викладеного, з урахуванням наданих суду доказів, суд вважає, що підстав для задоволення позову не вбачається.

Outcome: dismissed