Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики в сумі 48 000 гривень, та судові витрати на суму 5908 гривень. Свої вимоги мотивувала тим, що 25 листопада 2014 року вона з відповідачем [PERSON] , уклала договір позики. Відповідно до якого, вона передала відповідачеві у борг грошові кошти в розмірі 48 000 гривень, що підтверджується договором позики. Відповідно до договору, відповідач зобов`язався повертати борг протягом 48 місяців шляхом сплати щомісячно рівними частинами по одній тисячі гривень, через касу банку до 15 числа кожного місяця, починаючи з грудня 2014 року до 25 листопада 2018 року. Борг за договором позики складає 48 000 гривень. В добровільному порядку відповідач борг не повернув, мотивуючи це відсутністю коштів. Ухвалою суду від 22.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Із заявами, клопотаннями не зверталися. Відповідач відзив на позов до суду не подавав. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясував наступне. Згідно ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що згідно договору позики від 25.11.2014 року, [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв 48000 гривень, та зобов`язався повернути у визначені цим договором розмірі, строку і порядку. Позику необхідно повернути до 25.11.2018 року. Сума повертається рівними частинами протягом 48 місяців шляхом сплати щомісячно по одній тисячі гривень через касу банку до 15 числа кожного місяця починаючи з грудня 2014 року (а.с.3). В добровільному порядку відповідач борг у сумі 48 000 грн не повернув, що змусило позивача звернутися за захистом своїх порушених прав. Доказів про погашення суми боргу, станом на час розгляду справи відповідач не надав. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений, оскільки на вимоги позивача про сплату боргу, відповідачем заборгованість не погашена. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Договір позики в установленому законному порядку недійсним не визнано. Згідно норм чинного законодавства зобов`язання за договором позики повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе договірні зобов`язання відповідно до договору позики від 25.11.2014 р., а тому позов підлягає задоволенню. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 908 гривень стягується з відповідача на користь позивача. Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення розміру витрат на правничу допомогу та факту надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу у даній справі на суму 5 000 гривень, що підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved