Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про повернення безпідставно отриманих грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.10.2016 в м. Ужгород сталася ДТП за участі транспортного засобу «ТУР А049», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Subaru Forester», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Винуватцем ДТП було визнано [PERSON] , що підтверджується Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2016 у справі щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України. Цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «ТУР А049» на момент ДТП було застраховано в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу АК/0860133. Вказує, що [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з повідомленням про настання ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Для встановлення вартості матеріального збитку, який було завдано власнику транспортного засобу «Subaru Forester», реєстраційний номер [NUMBER] , ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулась до ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит» 03.11.2016 ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит» складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, згідно якого вартість матеріального збитку складає 50 820,10 грн. Сума страхового відшкодування за вирахуванням франшизи згідно полісу АК/0860133, складає: 50 820,10 грн. - 1000 грн. (франшиза) = 49 820.10 грн. Представник позивача зазначає, що 23.06.2017 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 49 820,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Але страхове відшкодування, яке було виплачене ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 23.06.2017 було розраховано без застосування положень Податкового Кодексу України про те, що зі страхового відшкодування має бути утримано суму ПДФО та військового збору. Так, 26.06.2017 р. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», з урахуванням положень Податкового Кодексу України, повторно виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 49 820 грн. 10 коп., з якого було утримано 8 967,62 грн. у якості ПДФО та 747,30 грн. у якості військового збору, що підтверджується платіжними дорученнями. Тому, сума 49 820,10 грн., яка була сплачена 23.06.2017 на користь [PERSON] є грошовими коштами, які були отримані без достатньої правової підстави, а тому мають бути повернуті ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Вказує, що 20.07.2017 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було направлено [PERSON] претензію з цього приводу, яка повернулася відправнику 29.08.2017 у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Кошти на даний момент не повернуті. Враховуючи викладене, просить та стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 49 820 (сорок дев`ять тисяч вісімсот двадцять) грн. 10 коп. та судові витрати. Не погоджуючись з позовними вимогами, представником відповідача був поданий відзив на позов, суть якого зводиться до наступного. Вказує, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими в повній мірі, оскільки підпунктом 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПКУ встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб включається, серед іншого, і дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди. Проте, у цьому ж підпункті зазначено, що його дія не поширюється на оподаткування сум страхових виплат і страхових відшкодувань. Відповідно до абзацу «в» підпункту 165.1.27 пункту 165.1 ст. 165 ПКУ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб не включається сума страхової виплати, страхового відшкодування або викупна сума, отримана платником податку за договором страхування від страховика-резидента, іншого ніж довгострокове страхування життя та недержавне пенсійне забезпечення, за умови, що 1 час страхування цивільної відповідальності сума страхового відшкодування не може перевищувати розмір шкоди, фактично заподіяної вигодонабувачу, яка визначається за звичайними цінами на дату такої страхової виплати. У той же час, абзацом п`ятим підпункту 141.4.5 пункту 141.4 ст. 141 ПКУ передбачено, що страховики, які здійснюють страхові виплати (страхові відшкодування) у межах договорів страхування або перестрахування ризиків, зобов`язані оподатковувати суми, що перераховуються, за відповідною ставкою за власний рахунок. Тому, з огляду на такі приписи ПКУ із сум страхових виплат (страхових відшкодувань), які з договорами страхування цивільно-правової відповідальності перераховуються на користь потерпілих, не підлягають відрахуванню як податок на доходи фізичних осіб, так і військовий збір. Отже, доводи позивача про необхідність утримання податку на доходи фізичної особи і військового збору саме із суми страхового відшкодування, яка сплачувалася відповідачеві, є безпідставними та юридично неспроможними. Крім того, позивач не надав належних, достовірних і достатніх доказів про те, що розмір страхового відшкодування за пошкодження ТЗ становить саме 40 105,18 грн. та сторона відповідача не погоджується з розрахунками, викладеними у звіті про вартість матеріального збитку, складеного ТОВ «АЕК «Фаворит». Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Додатково, представником позивача було подано відповідь на відзив, згідно якої просила відхили доводи, викладені у відзиві у зв`язку із їх безпідставністю та зауважила, що наведений представником відповідача розрахунок витрат на правову допомогу є неспівмірним із категорією та складністю справи. Представник позивача не скористалася правом на участь у судовому засіданні та подала заяву, відповідно до якої просила провести розгляд справи без їх участі та задоволити позов. Згідно відповіді на відзив просила відхилити твердження, викладені представником відповідача у відзиві на позов. Відповідач також не скористався правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно поданого його представником, адвокатом Гончаров В.О. відзиву на позову сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 06 жовтня 2016 року близько 14 год. 10 хв., в м. Ужгород, по вул. Радіщева, 2, водій [PERSON] керував транспортним засобом ТЗА 049ТУР Мікроавтобус-D, державний номерний знак [NUMBER] , перед початком руху не впевнився в безпечності та допустив зіткнення з транспортним засобом Subaru Forester, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2016 у справі щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України останнього було визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. З оглянутого полісу АК/0860133 судом встановлено, що цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «ТУР А049», номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП було застраховано в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з повідомленням про настання ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно платіжного доручення від 26.07.2017, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило на користь [PERSON] страхове відшкодування згідно Акту №109.00625917-1 від 23.06.2017 у розмірі 49 820,10 грн., копія якого наявна у матеріалах справи. Також, згідно наявних у матеріалах справи платіжних доручень №1236, 1237 та 1238 від 26.06.2017, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було сплачено [PERSON] 40 105.18 грн. страхового відшкодування, 8 967.62 грн. податок на доходи фізичних осіб та 747.30 грн. військового збору. Тому, суд приймає до уваги той факт, що платіжні доручення на виплату страхового відшкодування, проведені ПАТ «Кредобанк» і ПАТ КБ «ПриватБанк» одного дня, що стверджується відповідними відмітками на платіжних дорученнях. Судом також встановлено, що [PERSON] направлялась Претензія про повернення безпідставно отриманих коштів у розмірі 49 820.10 грн. №190717-29201/к від 19.07.2017. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Одночасно, як на підставу повернення страхового відшкодування представник позивача посилається на те, що таке було виплачено без застосування положень Податкового кодексу України, що зі страхового відшкодування має бути утримано ПДФО та військовий збір. Разом з тим, п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПКУ встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб включається, серед іншого, і дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової моральної) шкоди. Дія цього підпункту не поширюється на оподаткування сум страхових виплат і страхових відшкодувань. Також, відповідно до абзацу «в» підпункту 165.1.27 пункту 165.1 ст. 165 ПКУ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб не включається сума страхової виплати, страхового відшкодування або викупна сума, отримана платником податку за договором страхування від страховика-резидента, іншого ніж довгострокове страхування життя та недержавне пенсійне забезпечення, за умови, що 1 час страхування цивільної відповідальності сума страхового відшкодування не може перевищувати розмір шкоди, фактично заподіяної вигодонабувачу, яка визначається за звичайними цінами на дату такої страхової виплати. Таким чином, суд не приймає до уваги доводи представника позивача про необхідність утримання податку на доходи фізичної особи і військового збору саме із суми страхового відшкодування, яка сплачувалася відповідачеві. Крім того, з оглянутого Висновку експерта №147 судової автотоварознавчої експертизи від 12.03.2019 встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Subaru Forester, номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, яка мала місце 06.10.2016 складає 83 738.54 грн., тобто є значно більшою, ніж сума страхового відшкодування, яку сплатив позивач. Інших належних та допустимих доказів, за якими суд може дійти висновку про необхідність стягнення з відповідача виплаченого йому страхового відшкодування представником позивача не надано, а тому, враховуючи наведені вище висновки суду, підстави для стягнення страхового відшкодування з відповідача відсутні. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що аналіз досліджених у справі доказів свідчить, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу позову, натомість такі його доводи знайшли своє об`єктивне спростування доводами відповідача, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та до задоволення не підлягають. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судом встановлено, що позивачем було оплачено проведення судово автотоварознавчої експертизи, вартість проведення якої згідно листа директора Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз становить 3 575 гривень. З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягнути вартість проведеної судово автотоварознавчої експертизи №147 від 12.03.2019.

Outcome: approved