Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ», в якому просив: 1. Визнати невиконання відповідачем правил укладення договору від 01.01.2019; 2. Визнати нікчемними умови договору при невиконанні відповідачем ч. 8 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», роз`яснень ПАТ «Вінницяобленерго»; 3. Визнати незаконним відключення споживача [PERSON] від електроенергії; 4. Стягнути з відповідача 300000 грн. моральної шкоди на його користь. Стислий виклад позиції позивача. Позивач зазначив, що 01.01.2019 між сторонами укладено договір про постачання електроенергії. Згідно з ч.8 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» - до укладення договору постачальник зобов`язаний надати споживачу інформацію про істотні умови договору. Теж саме зазначено в ст.ст. 633, 643, 638, 641, 642 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник повинен дотримуватись нормативно-правових актів та виконувати умови укладених договорів. До сьогоднішнього дня позивачу інформація про істотні умови укладеного договору, в порушення ч. 8 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», не надсилалася. Сума шкоди мотивована похилим віком позивача, відсутністю електрики у будинку, неможливістю обігрітися та приготувати їжу. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач здійснює постачання електричної енергії до домоволодіння [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов публічного договору приєднання - Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, за особовим рахунком № [NUMBER] . Факт наявності між сторонами вказаних договірних відносин доведено Товариством у судах по справах №130/893/20 та №130/2553/19. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач безпідставно посилається на ч. 8 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», оскільки вказана норма не застосовується до правовідносин, які склалися між стонами, до постачальника універсальних послуг, яким є ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ». Також 21.10.2021 Жмеринським міськрайонним судом у справі №130/2539/21 ухвалено рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» було відмовлено. Предметом позову було визнання незаконним відключення [PERSON] від електроенергії та стягнення моральної шкоди. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 09.11.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 06.12.2021 відповідач направив відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач просив розгляд справи провести без участі представника відповідача. Суд у відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянув справу за відсутності представника відповідача. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Як вбачається із копії доданого до позовної заяви договору про постачання електричної енергії споживачу, він був укладений 01.01.2019 між ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» та [PERSON] . Згідно загальних положень цього Договору (п.1.1.) - цей Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим споживачам постачальником універсальних послуг … (а.с.5-9). [PERSON] було попереджено про припинення постачання електричної енергії за заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію (а.с.4). Згідно копії заявки №4486 від 20.09.2021 споживача [PERSON] відключено від мережі постачання електроенергії (а.с.2) 08.12.2020 Жмериський міськрайонний суд Вінницької області ухвалив рішення по цивільній справі №130/893/20 за позовом ТОВ «Енера Вінниця» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, яким позов задоволено. Згідно даних Єдиного реєстру судових рішень рішення суду набуло законної сили 03.03.2021. Як встановлено судовим рішенням у справі №130/893/20, що з 01.01.2019 ТОВ «ЕнераВінниця» є постачальником універсальних послуг на території Вінницької області. На ім`я відповідача [PERSON] , як споживача електричної енергії відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за об`єктом споживача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , встановлено лічильник. Фактичне споживання [PERSON] відповідних обсягів електричної енергії з 01.01.2019 року та наявність відкритого на її ім`я особового рахунку (п.3.2.13 Правил) свідчить про його приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Як вбачається з рахунку за електроенергію споживачу по особовому рахунку з січня 2019 року по квітень 2020 року визначено, що розмір оплати за спожиту електроенергію, з урахуванням сплачених коштів становить 29648,64 грн. Однак, в порушення умов договору, вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії та ст.ст.509, 526, 530 ЦК України, відповідач у встановлений строк не здійснив оплату в повному обсязі за спожиту електричну енергію, що була поставлена йому позивачем. 14.12.2020 Жмериський міськрайонний суд Вінницької області ухвалив рішення по цивільній справі №130/2553/19 за позовом [PERSON] до АТ «Вінницяобленерго» - Шаргородські електромережі структурна одиниця «Жмеринська дільниця» та до ТОВ «Енера Вінниця» про порушення відповідачами Закону України «Про захист прав споживачів». У задоволенні позову відмовлено. Згідно даних Єдиного реєстру судових рішень рішення суду набуло законної сили 09.03.2021. 21.10.2021 Жмериський міськрайонний суд Вінницької області ухвалив рішення по цивільній справі №130/2539/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про порушення права споживача, яким у задоволенні позову було відмовлено. Згідно даних Єдиного реєстру судових рішень рішення суду набуло законної сили 14.12.2021. Як встановлено судовим рішенням у справі №130/2539/21 споживач [PERSON] був відключений від електроживлення в зв`язку з порушення споживачем строків оплати за спожиту електричну енергію за цим договором, цілком законно. На даний час [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію не погасив. Мотив суду. Норми права застосовані судом. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно частини 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як визначено у частині 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правовідносини які виникли між сторонами регулюються нижче вказаними нормативно правовими актами. Відповідно до частин 4, 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язки енергопостачальників або інших суб`єктів, визначених законом щодо постачання та розподілу електричної енергії, встановлюються законом, що регулює відносини у сфері постачання та розподілу електричної енергії. Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Абзацом 4 пунктом 13 Розділу ХVII Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) упродовж двох років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання. Відповідно до пунктів 14 та 15 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема: - про постачання електричної енергії споживачу; - про надання послуг з розподілу, постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. У розумінні вказаного вище Закону, універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим не побутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України (п. 93 ч. 1 ст. 1 Закону). Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором (ч.4 ст.46 цього Закону). Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником (ч.1, 2 ст.56 цього Закону). Побутові споживачі та малі непобутові споживачі мають право на отримання універсальних послуг відповідно до цього Закону. Споживач з-поміж іншого зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії (ч.2, 3 ст.58 цього Закону). Відключення споживачів здійснюється виключно у порядку, визначеному цим Законом та правилами роздрібного ринку. Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч.4 ст.63 цього Закону). Судом встановлено, що відповідач здійснює постачання електричної енергії до домоволодіння [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов публічного договору приєднання - Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, за особовим рахунком № [NUMBER] . Факт наявності між сторонами вказаних договірних відносин підтверджується обставинами, які встановлені рішеннями суду у справах №130/893/20 та №130/2553/19, що відповідно до положення частини 4 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач безпідставно посилається на ч. 8 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» - до укладення договору постачання електричної енергії споживачу електропостачальник має надати споживачу інформацію про істотні умови договору та про наявний вибір порядку та форм виставлення рахунка і здійснення розрахунків. Оскільки вказана норма не застосовується до правовідносин, які склалися між стонами, до постачальника універсальних послуг (п. 15 ст. 4 вказаного вище Закону) , яким є ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ», а стосується лише договорів про постачання електричної енергії споживачу (п. 14 ст. 4 вказаного вище Закону). Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як визначено у ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Отже, з огляду на досліджені у судовому засіданні докази, суд не знаходить підстав, передбачених ч. 1 ст. 215 ЦК України для визнання недійсності правочину - Договору про постачання електричної енергії споживачу, укладеного сторонами 01.01.2019. Тому не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про визнання невиконання відповідачем правил укладення договору від 01.01.2019 та визнати нікчемними умов цього договору. В зв`язку з цим не підлягають задоволенню похідні вимоги про визнання незаконним відключення споживача [PERSON] від електроенергії та стягнення моральної шкоди. Також суд звертає увагу що 21.10.2021 Жмеринським міськрайонним судом у справі №130/2539/21 ухвалено рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» було відмовлено. Предметом позову було визнання незаконним відключення [PERSON] від електроенергії та стягнення моральної шкоди, однак з інших підстав. При цьому суд звертає увагу позивача на таке, Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судові витрати слід компенсувати за рахунок держави, оскільки [PERSON] звільнений при подачі позову від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed