Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

Позивач звернувся досуду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, що був зареєстрований 25.08.1990 року Дмитрівською сільською радою Машівського району Полтавської області, актовий запис № 12. Позивач посилається на те, що протягом останніх п`яти років стосунки з дружиною розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен із подружжя живе окремими життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час позивач та відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Спільне господарство разом не ведеться. Спору, щодо поділу майна між сторонами немає. Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 15.11.2021 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачці було надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Скориставшись своїм правом на надання відзиву, відповідачка надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що проти задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечує, проте відповідачка заперечує проти завідомо неправдивої інформації вказаної позивачем у позовній заяві щодо обставин, які вплинули на припинення сімейних відносин. Також відповідачка у відзиві пояснила, що дійсно стосунки між сторонами погіршилися, хоча жодних дій з відповідачки для цього не було. 24.11.2021 року від позивач надав суду заяву в якій не заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. 24.11.2021 року від відповідачки до суду надійшла заява в якій вона позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових матеріалів та доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.08.1990 року Дмитрівською сільською радою Машівського району Полтавської області, актовий запис № 12 (а.с.10). Подружні стосунки між сторонами припинені, відновлення подружніх стосунків сторони не бажають. Неповнолітніх дітей у сторін немає.. Питання щодо поділу майна між сторонами не ставиться. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, причиною цьому послужили несумісність та різні погляди на шлюб. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Врахувавши вищевикладене, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved