Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем шахта «Красноармійська-Західна» №1 в/о «Красноармійськвугілля», яке у теперішній час перейменоване у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», позивач перебував у трудових відносинах періодично - з 16.08.1993 року до 12.11.1993 року, та з 17.11.2008 року по 22.05.2020 року. Прийнятий на роботу прохідником з повним робочим днем в шахті, в подальшому працював прохідником підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті (наказ №6117к від 18.11.2008 року). Звільнений був на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, у зв`язку з виходом пенсію. 17.09.2021 року складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який затверджено начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Король В., яким позивачу встановлено професійні захворювання: хронічна радикулопатія L5S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Пневмоконіоз, ЛН І-ІІ ст. 29.09.2021 року позивач був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями, йому було встановлено первинно за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, з 27.09.2021 року безстроково: \~ \~ \~ \~40% хронічна попереково/крижова радикулопатія; 25% пневмоконіоз. Первинно визнано інвалідом 3 групи за професійними захворюваннями, з 27.09.2021 року безстроково. Визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування за професійними захворюваннями, санаторно-курортне лікування за хронічною п/крижовою радикулопатією, корсет на поперековий відділ хребта. Рекомендовані «Д» невролога, ЛОР, терапевта. Постановою ВД ФСС позивачу були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги, а також щомісячні платежі в частині компенсації частини втраченого заробітку, виплати на відшкодування моральної шкоди не нараховувались та не виплачувались. Позивач вважає, що умовами виробництва йому заподіяна моральна шкода. Він тривалий час постійно працював в підземних умовах, в умовах впливу шкідливих факторів. Згідно пункту 17 акту, професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - важкості праці та пилу фіброгенної дії. У пункті 18 акту від 17.09.2021 року зазначено, що причинами професійних захворювань є пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісту вільного діоксиду кремнію від 5 до 10% - фактична величина 8,6 - 196,8 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни - 84 - 90,3% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 194,4-298,8 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 89 - 116,7 Вт, при нормативному значенні 45 Вт. Маса вантажу, що підіймається та переміщується - фактична величина 40 кг при нормативному значенні 30 кг. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30 градусів 30% часу зміни при нормативному значенні до 30 градусів - 25% зміни. Нахили корпусу 140-230 разів за зміну, при нормативному значенні 51-100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 80-90 дБА, при нормативному значенні 80 дБА. Таким чином, робота позивача на користь підприємства була важкою, з перевищенням гранично допустимих норм. Він знаходиться під наглядом лікарів декілька років. Неодноразово лікувався амбулаторно і стаціонарно, що підтверджується медичними документами. З 11.08.2021 року по 27.08.2021 року перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва академії медичних наук України», з діагнозом: хронічна радикулопатія 1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Пневмоконіоз, ЛН І-ІІ ст. - захворювання професійні, встановлені вперше. Внаслідок професійних хвороб у позивача з`явився постійний біль в поперековому відділі хребта, підсилюючий при незначному фізичному навантаженні, при ході, з іррадіацією в праву сідницю та праву ногу по заднє-зовнішній поверхні, оніміння та судоми в правій нозі, біль в шийному відділі хребта та грудному відділах хребта. У нього з`явився кашель, переважно сухий, з тяжко відділяємим харкотинням, він став відчувати задуху при помірному фізичному навантаженні, загальну слабкість, головний біль, став дратівливим, погіршився сон, став підвищуватись артеріальний тиск. Постійний сухий кашель, слабкість, суттєво погіршили загальний стан його здоров`я. Через професійні захворювання, досить часто отримує лікування в умовах стаціонару, вимушений обмежувати себе в рухах, бо різкі рухи та трохи підвищена фізична активність одразу впливають на його самопочуття. Хвороби впливають на його загальний стан. Захворювання бронхів і легенів приводять до постійного відчуття слабкості, недомагання. Частий кашель, задишка позбавляють його нормального образу життя, активного спілкування з оточуючими, реалізації своїх здібностей, бажань. Ці обставини впливають на якість життя позивача та спричиняють моральні страждання. Багато років він виконував роботу в умовах впливу шкідливих факторів, внаслідок чого тепер його здоров`я суттєво підірвано. Праця в шахті була важка, але він вимушений був працювати, оскільки оплата роботи підземного робітника задовольняла його потреби та давала право на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку. В результаті профзахворювань змінився не тільки стан його здоров`я, а і його загальний фізичний стан, що позначається не тільки на ньому, але й на його родині та на стосунки у ній. Професійні хвороби, позначились на його фізичному стані на та його здібностях, у зв`язку з чим як тільки він отримав право на пенсію, одразу звільнився з роботи. Знайти іншу роботу, яку б він зміг виконувати за станом здоров`я, йому важко, тому з часу звільнення він не працює. Лише він матеріально забезпечував родину, а зараз він та вся його сім`я можуть розраховувати тільки на щомісячні виплати втраченого заробітку у розмір 65% та пенсію по інвалідності. Йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки порушені його нормальні життєві зв`язки, що викликає негативні емоції та переживання, суттєво позначається на психологічному стані. Викладенні у позові обставини свідчать про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди за рахунок підприємства-відповідача, працюючи на якому, позивач отримав декілька професійних захворювань, які суттєво змінили його життя. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 90000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що заявлені позовні вимоги вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач зазначає, що перебував в трудових відносинах з відповідачем з 16.08.1993 по 12.11.1993, а також з 17.11.2008 по 22.05.2020 працюючи прохідником підземним 4 розряду з повним з повним робочим днем у шахті. Звільнений 22.05.2020 року за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Позивач зазначає, що під час роботи ним були отримані професійні захворювання Хронічний радикулопатія L5S1 праворуч в стадії загострення з вираженим статико -динамічним порушенням, м`язово - тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Пневмоконіоз (q/t, 1/1, рі), ЛН І-ІІ ст. На думку позивача, моральна шкода йому заподіяна умовами виробництва, оскільки він тривалий час працював в підземних умовах, весь час в умовах впливу шкідливих факторів. На думку представник відповідача, слід зазначити, що оформляючи трудові відносини з позивачем, згідно ст. 29 КЗпП України, ст. 5 ЗУ «Про охорону праці», позивачу були роз`яснені його права і обов`язки, проінформовано під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих чинників та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Тож відповідач не приховував тяжкість і шкідливість технологічного процесу. При цьому, позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я. За роботу в шкідливих та небезпечних умовах праці позивач, відповідно до ст. 7 Закону України «Про охорону праці» користувався скороченням тривалості робочого часу, додатковою оплачуваною відпусткою, оплатою праці в підвищеному розмірі та іншими пільгами та компенсаціями, що надаються в порядку, визначеному законодавством. Таким чином, під час працевлаштування позивач усвідомлював, що під час робота у шахті буде піддаватися впливу шкідливих факторів. Також, слід зазначити, що хронічна хвороба має довготривалий повільний процес. Однак, усвідомлюючи ризик виникнення професійного захворювання, умисно тривалий час не повідомляв адміністрацію ПРАТ «ШУ «Покровське» про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або менш важку працю у зв`язку з погіршенням стану свого здоров`я. Крім того, позивач зазначає, що працював в умовах впливу шкідливих факторів протягом тривалого часу, внаслідок чого набув професійні захворювання. При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 153 КЗпП України працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або людей, які його оточують, і навколишнього середовища. Однак за весь період роботи на ПРАТ «ШУ «Покровське» позивач жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці. Праця, яку виконував позивач відповідала його функціональним можливостям організму, відповідала загальній і спеціальній підготовці, навичкам та віку позивача. Позивачем, в якості факту спричиненя моральних страждань помилково прийнятий акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 17.09.2021 та висновки МСЕК від 29.09.2021 р. про встановлення йому ступеня втрати професійної працездатності в розмірі 65 % по профзахворюванням у сукупності. Однак, висновок МСЕК про відсоток втрати професійної працездатності не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди. Висновком медичних органів як підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичної установи, або медично-консультаційної або медично-соціально експертної комісії про стрес, що зазнав потерпілий в результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, або їх наслідків, про депресію чи інші негативні стани постраждалого. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Представник відповідача звертає увагу суду, що в матеріалах цивільної справи відсутні розрахункові документи (касові чеки, квитанції) чи інші документи, які б свідчили про витрати пов`язані з відновленням психологічного стану, стану здоров`я, який був до виникнення ситуації. Зазначені документи є єдиними належними і допустимими доказами, які можуть свідчити про понесення позивачем витрат на лікування та придбання ліків, оскільки розрахунковий документ свідчить про укладання договору роздрібної купівлі-продажу товару, яким є лікарські засоби. Ті обставини, що позивач тривалий час знаходився на лікуванні, про що він зазначив у позовній заяві, підтверджують, що позивач знав про погіршення стану свого здоров`я, однак при цьому продовжував працювати в умовах впливу шкідливих факторів до 22.05.2020, тобто навмисно сприяв розвиненню свого професійного захворювання та збільшенню шкоди для свого здоров`я, у зв`язку з чим допустив порушення ст. 14 Закону України «Про охорону праці». Позивачем не заперечується той факт, що він, будучі хворим та відчуваючи симптоми професійних захворювань, з 2017 року продовжував працювати і умисно приховував від відповідача факт професійного захворювання, чим сприяв їх розвитку та збільшенню власної шкоди. З медичної документації (виписок з епікризів, особистої медичної картки) вбачається, що позивач відчував симптоми захворювань протягом останніх трьох років. Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 2 ст. 1193 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується. Таким чином представник відповідача вважає, що позивачем не доведена неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода (не доведено склад правопорушення в діях відповідача), наявність вини відповідача у виникненні профзахворювання. Протиправних дій у відношенні позивача, які б знаходилися у причинному зв`язку із профзахворюванням, відповідач не вчиняв. Також, представник відповідача просить суд прийняти до уваги, що згідно із висновком МСЕК, позивачеві встановлено 3 групу інвалідності, у відповідності до «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.09, є робочою. Інваліди III групи можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів. Тобто позивач у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями та травмою права на працю не позбавлений. Крім того, позивачеві органом Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги та щомісячних платежів, що компенсували йому втраченій заробіток. Позивач не позбавлений засобів до існування та задоволення власних потреб оскільки отримує пенсію. Даний випадок професійного захворювання взято до обліку ПРАТ «ШУ «Покровське» на підставі п. 101 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 337 від 17.04.2019 р., як останнім підприємством вугільної промисловості, з яким позивач перебував у трудових відносинах. Тобто протиправних дій у відношенні Позивача, які б знаходилися у причинному зв`язку із профзахворюванням, відповідач не вчиняв. Таким чином, представник відповідача вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з Відповідача 90\~000,00 грн., враховуючи обставини отримання професійного захворювання та ступінь втрати працездатності (65%), не відповідає вимогам розумності, виваженості і справедливості (ст. 23 ЦК України), глибині моральних та фізичних страждань позивача та практиці, що склалася в судах Донецької області. Якщо суд вирішить задовольнити вимоги про відшкодування моральної шкоди, просить встановити суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню із умовного розрахунку за 1 % - від 500 до 600 грн., тобто не більше 40 000 грн., в остаточній частині позову в задоволенні позивачу відмовити, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен приводити до його збагачення. Окремо зазначає, що відповідач протягом свого життя працював у підземних умовах із важкими та небезпечними умовами 6300 робочих днів на наступних підприємствах: Шахта «Центральна» п/о «Красноармейскуголь» (відповідно до наказу Мінпаливенерго України від 04.02.2003 №48, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 11.05.2017 №314 зараз ДП «Мирноградвугілля») - з 28.10.1991 по 03.08.1993 -445 робочих днів, або 7,06% загального робочого часу; Шахта «Красноармейская - Западная № 1» - з 16.08.1993 по 12.11.1993 та ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійська Західна №1»- з 17.11.2008 по 22.05.2020 - загалом 3081 робочих днів, або 48,9% загального робочого часу; ТОВ «Шахтобудівельне управління «Темп» (припинено 18.02.2010 на підставі постанови Господарського суду Донецької області від 09.02.2010 у справі №5/260б у зв`язку з визнанням банкрутом) - з 04.11.1994 по 04.10.1996 - 506 робочих днів, або 8,04% загального робочого часу; Шахта «Краснолиманська» (ДП «Вугільна Компанія «Краснолиманська» - з 18.11.1996 по 09.04.2002 - 1512 робочих днів, або 24% загального робочого часу; ТОВ «Донбасвуглепроходка» (зареєстроване місцезнаходження: 83059, м.Донецьк, пр-т. Ілліча, 105) - 13.12.2005 по 05.11.2008 - 756 робочих днів, або 12% загального робочого часу. Таким чином, шкода позивачеві була завдана внаслідок послідовної роботи на п`яти підприємствах, а відтак її розмір має бути розподілений відповідно до стажу роботи позивача на цих підприємствах та ступеню шкідливого впливу (з урахуванням трудового стажу позивача на цих підприємствах). Відтак, відшкодування суми моральної шкоди повинно здійснюватися пропорційно відпрацьованому стажу на всіх цих підприємствах. Розрахунок відшкодування: ПРАТ «ШУ «Покровське» - 40 000, 00 грн. х 48,9% = 19 560, 00 грн. і ДП «Мирноградвугілля» - 40 000, 00 грн. х 7,06% = 2824,00 грн. ТОВ «Шахтобудівельне управління «Темп» - 40 000, 00 грн. х 8,04% = 3216,00 грн. ДП «Вугільна Компанія «Краснолиманська» - 40 000, 00 грн. х 24% = 9600,00 грн. ТОВ «Донбасвуглепроходка» - 40 000, 00 грн. х 12% = 4800,00 грн. Також представник відповідача зазначає, що в процесі добровільного виконання судового рішення відповідач виступає у ролі податкового агенту, тож з метою уникнення непорозумінь зі стягувачами в майбутньому, просить суд, зазначати у судовому рішенні, що присуджені до стягнення суми з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів, в розмірі, який перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Представник відповідача просить суд частково задовольнити позовну заяву; стягнути з ПРАТ «ШУ «Покровське» в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, на користь позивача 19 560, 00 гривень з утриманням обов`язкових платежів; стягнути з ДП «Мирноградвугілля» в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, на користь позивача 2 824, 00 гривень з утриманням обов`язкових платежів; стягнути з ДП «Вугільна Компанія «Краснолиманська» в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, на користь позивача 9600,00 гривень з утриманням обов`язкових платежів; у задоволенні решти позовних вимог відмовити. Ухвалою суду від 18 січня 2022 року в задоволенні клопотання представника відповідача про залучення співвідповідачів ДП «Мирноградвугілля»\~та ДП\~«Вугільна Компанія\~«Краснолиманська» відмовлено. Позивач до судового засідання не з`явився. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. [PERSON] з 16.10.2000 року перебував у трудових відносинах з Шахта «Красноармійська-Західна №1», яке у теперішній час перейменоване у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське»: з 16.08.1993 року до 12.11.1993 року, та з 17.11.2008 року по 22.05.2020 року. 16.08.1993 прийнятий по переводу прохідником з повним робочим днем в шахті, 12.11.1993 звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. Вдруге прийнятий на роботу 17.11.2008 прохідником 4 р. підземним з повним робочим днем в шахті; 01.12.2009 переведений прохідником 5р. підземним з повним робочим днем в шахті; 26.08.2010 переведений прохідником 4р. підземним з повним робочим днем в шахті; 27.09.2010 переведений прохідником 5р. підземним з повним робочим днем в шахті; 18.09.2018 переведений прохідником 4р. підземним з повним робочим днем в шахті тимчасово по 17.10.2018; 22.05.2020 звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст.38 КЗпП України (а.с.5-7). Стаж роботи [PERSON] в умовах впливу шкідливих факторів склав 24 роки 03 місяці 19 днів, за професією 22 роки 06 місяців 17 днів, загальний стаж 27 років 00 місяців 03 дні. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) по формі П-4 від 17 вересня 2021 року, затвердженого начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці В.Король 17.09.2021 року, в пункті 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів важкості праці та пилу фіброгенної дії. У пункті 18 акту визначена причина виникнення професійного захворювання: пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісту вільного діоксиду кремнію від 5 до 10% - фактична величина 8,6 - 196,8 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни - 84 - 90,3% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 194,4-298,8 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 89 - 116,7 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується - фактична величина 40 кг при нормативному значенні 30 кг. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30 градусів 30% часу зміни при нормативному значенні до 30 градусів - 25% зміни. Нахили корпусу 140-230 разів за зміну, при нормативному значенні 51-100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 80-90 дБА, при нормативному значенні 80 дБА (а.с.8-11). В період з 11.08.2021 по 27.08.2021 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Клініці професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» з діагнозом: хронічна радикулопатія L5S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Пневмоконіоз, ЛН І-ІІ ст. захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.25). Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 25 серпня 2021 року № 29/884 [PERSON] встановлено діагноз: хронічна радикулопатія L5S1 праворуч в стадії загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Пневмоконіоз, ЛН І-ІІ ст. (а.с.26). Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 29.09.2021 року [PERSON] встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності професійне захворювання, огляд проведено первинно, інвалідність встановлена з 27.09.2021 року безстроково. Ступінь втрати працездатності у відсотках за сукупністю складає 65% (40% хронічна попереково-крижова радикулопатія, 25% пневмоконіоз). Потребує медикаментозного лікування за профзахворюваннями; санаторно-курортного лікування за хронічною попереково-крижовою радикулопатією, корсет (а.с.12,13). Позивач перебував на стаціонарному лікуванні: з 11.06.2018 по 22.06.2018 з діагнозом хронічний бронхіт Іст., фаза загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН Іст.; з 11.02.2019 по 22.02.2019 з діагнозом хронічний бронхіт ІІст., фаза загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІст.; з 15.07.2019 по 26.07.2019 з діагнозом хронічний вертеброгенний (остеохондроз поперекового відділу хребта) попереково-крижовий радикуліт, з вираженим больовим, м`язово-тонічним та правобічним корінцевим синдромом, вираженим порушенням статико-динамічної функції хребта, ст. загострення; з 11.02.2020 по 19.02.2020 з діагнозом хронічний вертеброгенний (остеохондроз поперекового відділу хребта) попереково-крижовий радикуліт, з вираженим больовим, м`язово-тонічним та правобічним корінцевим синдромом, вираженим порушенням статико-динамічної функції хребта, ст. загострення; з 13.05.2020 по 22.05.2020 з діагнозом хронічний бронхіт ІІст., фаза загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН ІІст., супутний: хронічний попереково крижовий радикуліт; з 12.04.2021 по 23.04.2021 з діагнозом хронічний бронхіт ІІст., фаза загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН ІІст., супутний: хронічний попереково крижовий радикуліт з вираженим больовим, м`язово тонічним корінцевим синдромом; з 05.07.2021 по 16.07.2021 з діагнозом хронічний вертеброгенний (остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, протрузії дисків Л3-Л4, Л5-S1 з компресією дуального мішка) попереково-крижовий радикуліт, з вираженим больовим, м`язово-тонічним та правобічним корінцевим синдромом, вираженим порушенням статико-динамічної функції хребта, ст. загострення. Супутний: хронічний бронхіт ІІ ст., дифузний пневмосклероз, ЛН 1-2ст. (а.с.16-19, 22-24). У відзиві на позов представник відповідача не заперечує того, що позивач працював на підприємстві з повним робочим днем у шахті. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1\~КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство). Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Відповідно до роз`яснень, наданими в п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~зі змінами, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1\~КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1\~ст.153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної\~статті цього Кодексу\~покладено на власника або уповноважений ним орган. До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв`язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обов`язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов`язків. Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року\~за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідності встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання. В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. До професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Суд не погоджується з доводами представника відповідача про те, що професійне захворювання виникло у позивача задовго до роботи на їх підприємстві, оскільки встановлено воно було у 2021 року, тобто після закінчення періоду роботи у відповідача. Саме у 2021 року позивачем отримані відповідні медичні висновки щодо стану свого здоров`я. Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. \~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров`я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному та санаторному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоров`я потрібен певний час та грошові кошти. Розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи, а також можливості відновлення здоров`я позивача. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 50000,00 гривень. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.\~Частина 6\~ст.141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 508,48 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial