Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

Позивач в особі свого представника - адвоката Колєснік І.А. звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, загальною площею 72,2 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що позивачці, її батькові - [PERSON] та матері - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видане 26.02.1996 органом приватизації Свердловського бурякорадгоспу на підставі розпорядження № 47 від 03.02.1996, запис у реєстровій книзі - № 47 на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок, загальною площею 72,2 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивачки, всю її спадщину, в т.ч. частку у праві власності на вказаний будинок одноособово прийняв батько, [PERSON] , однак не здійснив її переоформлення на себе. Після смерті матері позивачки частки у праві власності на будинок між нею і батьком не визначалися, правовстановлюючі документи на будинок не були переоформлені. [INFO] помер батько позивачки, [PERSON] , залишивши заповіт на вказаний будинок на користь позивачки. Інший спадкоємець за заповітом, сестра позивачки - [PERSON] успадкувала після батька тільки земельну частку (пай), як це й передбачено заповітом, з якої було виділено в натурі дві земельні ділянки та визнано за відповідачкою право власності за рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 06.04.2017. Позивачка прийняла спадщину батька за заповітом, Богодухівською державною нотаріальною конторою Харківської області на майно [PERSON] заведено спадкову справу за № 519/2015. Листом Богодухівської держнотконтори № 1522/01-16 від 11.10.2021 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, у зв`язку з тим, що подані документи не доводять факт спадкування позивачкою цього майна після батьків через розбіжності у прізвищах у правовстановлюючому документі на житло та документах, які підтверджують родинний зв`язок, У зв`язку з чим позивачам рекомендовано звернутися до суду. Богодухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) позивачці відмовлено у внесені змін в актовий запис про смерть матері в частині зміни її прізвища на « [PERSON] », оскільки законодавством це не передбачено. Можливість установлення в судовому порядку (у т.ч. в окремому провадженні) факту смерті особи з визначенням правильного прізвища померлого відповідно до записів актів цивільного стану (про народження, шлюб) та в силу цього факту родинних відносин спадкодавця - дружини та спадкоємця - чоловіка, факту належності спадкодавцеві правовстановлюючого документу на майно законодавство не передбачає, оскільки в даному випадку відсутні розбіжності в прізвищах спадкодавця та його спадкоємців в первинних актових записах цивільного стану, які установлюють прізвище фізичної особи, і в свідоцтві на спадкове майно. Крім цього встановлено, що оригінал свідоцтва про право власності на вказаний будинок був втрачений, тому це також унеможливлює нотаріальне переоформлення позивачкою права власності на будинок. Таким чином, право власності за позивачкою на вказаний будинок в позасудовому порядку не визнане, а тому спір має мути вирішений в судовому порядку. Ухвалою судді від 02 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 08 листопада 2021 року за клопотанням представника позивача витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Представник позивача - адвокат Колєснік І.А. надав суду заяву, у якій просив ухвалити рішення на стадії підготовчого провадження без участі позивачки [PERSON] , позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечувала щодо ухвалення рішення на стадії підготовчого провадження, просила справу розглянути без її участі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Згідно з положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З наданої суду копії свідоцтва про право власності на житло від 26.02.1996 року, виданого Органом приватизації Свердловського бурякгоспу, вбачається, що будинок [ADDRESS] був приватизований на підставі ЗУ «Про приватизацію» та на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво було зареєстровано Органом приватизації у реєстровій книзі та в Богодухівському БТІ. Стаття 328 ЦК України встановлює підстави набуття права власності. Так, відповідно до цієї норми , право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Ця норма кореспондується і з положеннями ЦК УРСР /ст.4/, який був чинним на момент видачі свідоцтва про право власності, та яким було регламентовано порядок виникнення прав /в тому числі права власності/ до набрання чинності Цивільним Кодексом України та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року Отже суд доходить висновку, що позивач правомірно набула право власності на частину будинку - відповідно до вимог законодавства, чинного на момент набуття ним права власності, а саме в порядку приватизації, однак на сьогоднішній день втратила документ, що посвідчує право власності. В силу положень ст. 1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 та ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, та незалежно від часу прийняття спадщини вона належить йому з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /а.с.6/. Після смерті [PERSON] всю її спадщину, в тому числі частку у праві на вищевказаний житловий будинок прийняв батько позивачки - [PERSON] , що підтверджується відповіддю нотаріуса /а.с.18/, однак в установленому законом порядку не переоформив на своє ім`я. Аналіз положень ч.5 ст. 1268 та ч.3 ст.1269 ЦК дає підстави вважати, що виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину або не здійснив державної реєстрації. Тобто, враховуючи, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини, незважаючи на неотримання ним свідоцтва про право на спадщину на належну померлій частину будинку на своє ім`я, право на цю спадщину/частину житлового будинку/ виникло як у нього, так і в свою чергу - у його спадкоємців. 25 листопада 2004 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений Шарівською селищною радою Богодухівського району Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 86, яким він заповів належну йому земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності СЗАТ «Свердловське», розміром 4,83 в умовних кадастрових гектарах, посвідчену Сертифікатом на право на земельну частку /пай/ РН № 886324 своїй доньці - [PERSON] , а все інше майно, яке йому належало на день смерті, доньці - [PERSON] /а.с.14/. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /а.с.7/. 27 листопада 2015 року заведено спадкову справу за № 519/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] за заявою доньки померлого [PERSON] - [PERSON] , в якій вона повідомила, що є спадкоємицею майна за заповітом, посвідченим Шарівською селищною радою Богодухівського району Харківської області 25.11.2004 за реєстром № 86. Окрім [PERSON] спадкоємицею за цим заповітом є донька спадкодавця - [PERSON] , [INFO] /а.с.45-48/. Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Богодухівської міської ради Харківської області від 26.08.2021 [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за цією адресою проживали та були зареєстровані [PERSON] , 1977 року народження та [PERSON] , 1975 року народження /а.с.13/, отже позивач прийняла спадщину після смерті батька. Однак, листом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області Бабак О.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в свідоцтві про право власності на житло від 26.02.1996 прізвище співвласниці зазначено як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть прізвище померлої зазначено як « [PERSON] ». Тобто є розбіжності в прізвищі співвласниці житлового будинку. Також при вивченні документів, що підтверджують родинний зв`язок між померлою [PERSON] , померлим [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] з`ясувалося, що в свідоцтві про смерть прізвища померлих вказано - [PERSON] та [PERSON] , у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження та у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу прізвища батьків позивачки вказано як « [PERSON] ». У зв`язку з цим неможливо встановити родинний зв`язок між померлими батьками позивача - [PERSON] і [PERSON] , та самою [PERSON] /а.с.18-19/. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , яке видане російською мовою, прізвища батьків позивачки зазначено як « [PERSON] » /а.с.8/. Відповідно до копії свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , яке видане українською мовою, дівоче прізвище позивачки вказано як « [PERSON] », після одруження - [PERSON] Згідно з витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 26.08.2021 прізвища народженої та батьків зазначено як « [PERSON] » /а.с.10/. Згідно з витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 26.08.2021 прізвища чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу зазначено як « [PERSON] » /а.с.11/. Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Богодухівської міської ради Харківської області від 26.08.2021 [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . /а.с. 12/. Досліджені документи дають підстави вважати, що померла [PERSON] дійсно була дружиною померлого [PERSON] та матір`ю позивачки, однак внесення змін в активуй запис про смерть та встановлення в судовому порядку факту родинних зв`язків між чоловіком та жінкою законом не передбачено. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. На підставі викладеного та враховуючи, що позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з наведених вище підстав, суд доходить висновку, що вона успадкувала право власності на 2/3 частини будинку після смерті батька. Враховуючи, що право на 1/3 частину будинку позивач набула в порядку приватизації, однак втратила правовстановлюючий документ, а також набула право власності на 2/3 частини будинку в порядку спадкування після смерті батька, за нею слід визнати право власності на вказаний будинок в цілому.

Outcome: approved