Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] 06 травня 1984 року у Жовтневому ВДРАЦС Харківського міського управління юстиції за актовим записом №348. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 06 травня 1984 року між ним та відповідачем [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований у Жовтневому відділі ДРАЦС Харківського міського управління юстиції за актовим записом №384. З 2006 року шлюбні відносини фактично припинились, сторони проживають окремо. Причиною припинення шлюбно - сімейних відносин позивач вказує різні погляди на життя, у зв`язку із чим між подружжям виникали непорозуміння, які призвели до відчуженості та втрати почуттів любові. Неповнолітніх дітей подружжя не має. Позивач [PERSON] зазначає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, примирення неможливе. За таких обставин позивач і звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18 листопада 2021 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надала суду клопотання, згідно якого просила суд розглянути справу без її участі та вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, приймаючи до уваги думку сторін, висловлену в письмових клопотаннях, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 06 травня 1984 року у Жовтневому відділі ДРАЦС Харківського МУЮ за актовим записом №348, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 19 вересня 2020 року Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). В судовому засіданні встановлено, що сторони неповнолітніх спільних дітей не мають. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя фактично шлюбно - сімейних відносин не підтримує значний час, спільного господарства не веде, проживає окремо. Подружжя не має наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, вони не мають наміру щодо збереження шлюбу, враховуючи думку відповідача, яка позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнала, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового, сплаченого ним при подачі позову до суду згідно квитанції № 0.0.2291460092.1 від 06 жовтня 2021 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи, а також стягнути на його користь з відповідача [PERSON] сплачений ним судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Outcome: approved