Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису з визначенням заходу тимчасового обмеження прав [PERSON] , а саме заборони перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] строком на шість місяців, заборони особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо остання за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, а також заборони вести листування, телефонні переговори із заявницею або контактувати через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. Заяву обґрунтовано тим, що спільно з матір`ю [PERSON] , братами [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] періодично вчиняє психологічне та фізичне насильство відносно заявниці в присутності матері та малолітнього брата. З приводу протиправних дій [PERSON] неодноразово зверталась до працівників поліції, якими виносились термінові заборонні приписи стосовно [PERSON] . Окрім цього, останній неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство як відносно заявниці, так і матері [PERSON] . Вказані обставини, на думку заявниці, є підставою для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] . У судовому засіданні заявниця [PERSON] , законний представник [PERSON] , представник [PERSON] заяву підтримали з підстав, що у такій викладені. Додатково зазначили, що [PERSON] має судимість та у 2020 році відбував покарання у виді позбавлення волі. Після звільнення з місця ув`язнення повернувся до місця проживання за адресою: [ADDRESS] , та з того часу вчиняє періодично домашнє насильство щодо членів своєї сім`ї. Місцем реєстрації [PERSON] та [PERSON] є [ADDRESS] . Відеозапис, долучений до заяви, виготовлений заявницею особисто та на такому зафіксовано висловлювання [PERSON] на адресу [PERSON] з погрозами насильства, які мали місце протягом 2021 року. Просили суд заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду заяви, що відповідно до ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з пунктами 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону є оцінюванням вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Судом встановлено, що [PERSON] разом зі своїми дітьми: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як видно з наданих суду матеріалів та інших матеріалів про адміністративні правопорушення (№464/3185/21, №464/7166/21, №464/7270/21, №464/7561/21) заявниця [PERSON] з приводу протиправних дій відносно неї брата [PERSON] неодноразово зверталася до відділу поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області з відповідними заявами. При складанні матеріалів щодо [PERSON] про вчинення домашнього насильства працівниками поліції винесено термінові заборонні приписи стосовно кривдника, відповідно до яких [PERSON] зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено входити, перебувати в місці проживання (перебування) та в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Постановами Сихівського районного суду м. Львова від 20.05.2021, 05.11.2021, 18.11.2021 та 22.12.2021 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173-2 КУпАП, та накладено відповідні стягнення. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що [PERSON] протягом 2021 року неодноразово щодо членів своєї сім`ї, при цьому в переважній більшості випадків - щодо сестри [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] вчиняв домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме висловлював погрози, завдавав удари без нанесення тілесних ушкоджень, виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, а також не виконав терміновий заборонний припис, порушивши зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи та не заходити до місця проживання (перебування) постраждалої особи. На відеозаписі, наданому заявницею, зафіксовано конфлікт з погрозами застосування психологічного та фізичного насильства, зокрема погрози ножем. Також у справі про адміністративне правопорушення №464/7270/21, у якій [PERSON] 22.12.2021 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, здійснено оцінку ризиків, відповідно до якої поліцейським визначено рівень небезпеки [PERSON] щодо повторного вчинення домашнього насильства як високий. Таким чином, [PERSON] є особою, яка постраждала від домашнього насильства, а саме від дій кривдника [PERSON] , що є підставою для застосування спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству з метою забезпечення безпеки постраждалої особи. На переконання суду, існує значна вірогідність повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства, а також настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 4 цієї статті обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Враховуючи наведене, з метою запобігання та протидії психологічному та фізичному насильству щодо постраждалої особи [PERSON] з боку кривдника [PERSON] , забезпечення її безпеки, суд дійшов висновку про необхідність видачі стосовно останнього строком на шість місяців обмежувального припису з визначенням заходів тимчасового обмеження прав особи, передбачених пунктами 1, 5, 6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved