Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

I. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Короткий зміст позовної заяви 16 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПСП «Слобожанщина Агро» про витребування земельної ділянки. Позовна заява вмотивована наступним чином. На підставі державного акту серії ЯЛ №277483 позивачу на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 5920684900:01:002:0495, площею 1,8500 га. Вказана земельна ділянка перебуває в користуванні відповідача. Державна реєстрація речового права ПСП «Слобожанщина Агро» в Державному реєстрі прав здійснена 14 травня 2015 року за номером 9656758 на підставі договору оренди землі від 01 червня 2012 року. Позивач зазначає, що примірник вказаного договору не отримувала. Та крім того, їй стало відомо, що в державному реєстрі наявна реєстрація додаткової угоди, яку вона не підписувала та якою продовжено строк дії договору оренди до 31 грудня 2030 року. Вказує, що згідно з п. 46 договору оренди землі від 01 червня 2012 року, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір укладено в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію - Відділі Держкомзему у Білопільському районі. Таким чином, вказаним договором визначено момент набрання ним чинності, який пов`язаний з моментом державної реєстрації. Проте, всупереч положенням ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції до 01 січня 2013 року) державну реєстрацію договору оренди землі від 01 червня 2012 року у Відділі Держкомзему проведено не було, внаслідок чого правочин (договір) слід вважати невчиненим (неукладеним). Державна реєстрація за відповідачем речового права оренди земельної ділянки на підставі зазначеного вище договору не може підміняти державну реєстрацію самого договору оренди землі, укладеного до 01 січня 2013 року та впливати на момент набрання ним чинності. Таким чином, оскільки відповідач не здійснив держану реєстрацію договору оренди землі від 01 червня 2012 року, то вказаний договір не набрав чинності, а відтак, не набрала чинності і додаткова угода до нього від 01 жовтня 2017 року, яку до того ж позивач не підписувала. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить витребувати у ПСП «Слобожанщина Агро» на її користь земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 1,8500 га з кадастровим номером 5920684900:01:002:0495, розташовану на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області. 2. Короткий зміст відзиву на позовну заяву 06 грудня 2021 року від ПСП «Слобожанщина Агро» на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом директора Хоменка О.М., яким сторона відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, на думку відповідача, твердження [PERSON] про те, що права й обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору оренди земельної ділянки, набуваються лише після державної реєстрації договору є хибними, оскільки, у проміжку між укладенням договору та переданням орендарю земельної ділянки (реєстрацією речового права) договір діє, і у сторін є право захищати свої порушені договірні права зобов`язального характеру зобов`язально-правовими способами. Якщо сторони в договорі оренди землі передбачили, що договір набирає чинності після підписання його сторонами, то саме з цього моменту між сторонами виникають зобов`язання, які продовжують існувати до їх виконання, незважаючи на відсутність реєстрації права оренди. Зокрема, у договорі оренди землі від 01 червня 2012 року, укладеному між ПСП «Слобожанщина Агро» та [PERSON] передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами, а тому відсутність реєстрації договору не впливає на вказану обставину. Також, при укладенні означеного договору, сторони досягли домовленостей щодо всіх його істотних умов, у зв`язку з чим твердження позивача про самовільне зайняття відповідачем спірної земельної ділянки є безпідставними. Крім того, з моменту укладення договору до подачі позовної заяви, в [PERSON] жодного разу не виникали питання стосовно повернення земельної ділянки з оренди з підстав не укладення договору та щодо отримання орендної плати. На думку сторони відповідача, безсумнівним є також те, що позивач схвалила оспорюваний правочин, в тому числі й шляхом підписання додаткової угоди від 01 листопада 2017 року, оскільки про підроблення підпису вказано лише в позовній заяві та цей факт не є доведеним (а. с. 36-39). 3. Короткий зміст відповіді на відзив У відповіді на відзив, який надійшов 20 грудня 2021 року [PERSON] зазначила, що за положеннями ч. 3 ст. 640 ЦК (у редакції, яка була чинною на час укладення договору оренди) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності нотаріального посвідчення й державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Оскільки момент укладання договору та набрання ним чинності збігаються (ч. 2 ст. 631 ЦК України), то моментом укладання договору оренди ділянки на час дії зазначеної редакції ч. 3 ст. 640 ЦКУ є саме його державна реєстрація, якщо сторони не передбачили у договорі іншого. Відповідно до п. 46 договору оренди земельної ділянки від 01 червня 2012 року, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, момент укладання спірного договору сторони визначили та пов`язали з моментом його державної реєстрації. Тобто, саме державна реєстрація договору є моментом його укладання. Разом з цим, державна реєстрація договору оренди землі від 01 червня 2012 року у відділі Держкомзему у Білопільському районі проведена небула, і лише після 2013 року здійснено державну реєстрацію речового права - права оренди за вказаним договором за ПСП «Слобожанщина Агро», а отже право оренди у відповідача не виникло (а. с. 77). Крім того, 21 грудня 2021 року [PERSON] направила до суду додаткові пояснення, які є аналогічними відповіді на відзив (а. с. 80). ІІ Процесуальні дії у справі Ухвалою від 18 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до ПСП «Слобожанщина Агро» про витребування земельної ділянки. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 07 грудня 2021 року. У п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Разом з цим вказаною ухвалою у ПСП «Слобожанщина Агро» витребувано договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920684900:01:002:0495, зареєстрований у Державному реєстрі прав 14 травня 2015 року, номер запису про право 9656758 (а. с. 11-12). Протокольною ухвалою від 07 грудня 2021 року розгляд справи відкладено на 23 грудня 2021 року за клопотанням представника відповідача (а. с. 33). Протокольною ухвалою від 23 грудня 2021 року розгляд справи відкладено на 11 січня 2022 року за клопотанням представника відповідача (а. с. 85). ІІІ. Позиція сторін у судовому засіданні У судове засідання позивача [PERSON] не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить врахувати висновки Сумського апеляційного суду, наведені в судовому рішенні по аналогічній справі №573/12/21 (а. с. 87). Представник відповідача ПСП «Слобожанщина Агро» Волик О.М., яка діє на підставі довіреності директора підприємства від 22 жовтня 2021 року позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що відповідно до державного акту серії ЯЛ №277483, виданого Відділом Держкомзему у Білопільському районі Сумської області 05 жовтня 2011 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 11 січня 2011 року №8, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №592068491001355, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 5920684900:01:002:0495 для ведення особистого селянського господарства площею 1,8500 га в межах згідно з планом, розташована на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 5). 01 червня 2012 року між сторонами у справі [PERSON] та ПСП «Слобожанщина Агро» в особі директора Кириндась О.Б. було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки. У п. 8 вказаного договору передбачено, що він укладений на 10 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на його поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово про намір продовжити його дію. Пунктом 9 договору встановлено, що орендна плата вноситься в грошовій формі, в розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі складає 1 858 грн 72 коп. в рік, з врахуванням коефіцієнту індексації 3,2. Згідно з п. 46 договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а. с. 53-57). Додатковою угодою від 01 листопада 2017 року до договору оренди землі від 01 червня 2012 року, укладеною між [PERSON] та ПСП «Слобожанщина Агро», до означеного вище договору оренди землі внесені зміни щодо строку його дії, а саме до 31 грудня 2030 року, а також змінено розмір орендної плати до 10% від нормативної грошової оцінки на рік з врахуванням коефіцієнту інфляції. Відповідно до п. 43 Додаткової угоди цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди (а. с. 63-66). 14 травня 2015 року до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено запис за №9656758 про державну реєстрацію за відповідачем іншого речового права - оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920684900:01:002:0495, площею 1,85 га за договором оренди від 01 червня 2012 року та додатковою угодою від 01 листопада 2017 року (а. с. 6, 61). VІ. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Згідно з положеннями статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. За змістом положень ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації та набирає чинності після його державної реєстрації. Факт державної реєстрації договору оренди, відповідно до пунктів 12-13 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073, мав бути засвідчений підписом повноваженої особи і печаткою уповноваженого органу державної влади або місцевого самоврядування, а також підтверджений занесенням відповідного запису до книги записів державної реєстрації договорів оренди землі. Статтею 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. На час підписання вказаного договору оренди ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. При цьому, у статті 125 ЗК України було визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Крім того, ч. 5 п`ятою ст. 126 ЗК України було передбачено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. VІІ. Висновки суду Судом встановлено, що на підставі договору оренди землі від 01 червня 2012 року позивач передала спірну земельну ділянку в оренду ПСП «Слобожанщина Агро» строком на 10 років. Пунктом 46 вказаного договору передбачено, що він набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, момент набрання чинності договору оренди землі сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації. Такі умови договору відповідають статті 18 Закону України «Про оренду землі», чинній на час виникнення спірних правовідносин. З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року №1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому після 01 січня 2013 року відповідач не міг зареєструвати спірний правочин. Разом з тим, проведення 14 травня 2015 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі вказаного договору оренди землі не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року. Отже, оскільки ПСП «Слобожанщина Агро» не здійснило державну реєстрацію договору оренди землі, договір між позивачем та відповідачем чинності не набрав і, відповідно вказане сільськогосподарське підприємство не набуло прав орендаря за спірним договором оренди землі. Крім того, оскільки основний договір чинності не набрав, то не набрала чинності і додаткова угода до нього від 01 листопада 2017 року. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 23 червня 2020 року у справі №696/1693/15-ц (провадження №14-737цс19). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно із частиною другою статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом. Частиною другою статті 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Отже, враховуючи, що договір оренди від 01 червня 2012 року не набрав чинності (є неукладеним), спірна земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач, як власник земельної ділянки, вважає порушеним є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення земельної ділянки. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного суду, висловленою у постанові від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19). За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про повернення належної їй на праві власності земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 5920684900:01:002:0495, площею 1,8500 га, розташованої на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області та витребування її у відповідача. VIІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, стягненню з ПСП «Слобожанщина Агро» на користь [PERSON] підлягають судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду з даним позовом судового збору в сумі 908 грн, оскільки позовні вимоги задоволені повністю (а. с. 7). На підставі викладеного,

Outcome: approved