Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6347 вчинений 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" (далі - ТОВ "ФК Сіті "Фінанс") заборгованості за кредитним договором № 001-26074-080512 від 08 травня 2012 року у розмірі 9371,34 гривень. Також просила, стягнути з ТОВ "ФК Сіті "Фінанс" безпідставно набуті кошти у розмірі 5511,67 гривень та судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 454 гривні та витрат на правову допомогу - 6000 гривень. В обґрунтування вказала, що 08 травня 2012 року між [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір № 001-26074-080512 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. Кредитним договором визначено, що банк відкриває клієнту поточний рахунок з використанням платіжної картки [NUMBER] та надає кредитну лінію у загальному розмірі 30000 гривень та на день укладання договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 2000 гривень, кредитування здійснюється в межах кредитної лінії протягом 364 календарних днів. 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис № 6347. У виконавчому написі зазначено, що правонаступником всіх прав та обов`язків за договором № 001-26074-080512 від 08 травня 2012 року на підставі договору відступлення прав вимоги є ТОВ "ФК Сіті "Фінанс". Однак позивач не був належним чином повідомлений про відступлення права грошової вимоги та суми вимоги, а про зміну кредитора дізнався з відкритого виконавчого провадження № 65394097. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та діючої редакції Постанови КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року. Крім того, нотаріус не пересвідчився у відсутності спору на час пред`явлення вимоги та безспірності заявлених вимог та розміру заборгованості. Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом. Ухвалою суду від 27 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувано у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. належним чином засвідчені копії документів на підставі яких 12.03.2021 року було вчинено виконавчий напис № 6347 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК Сіті "Фінанс" заборгованості у розмірі 9371,34 грн. Сторонам направлена ухвала про відкриття провадження у справі, однак відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, треті особи не надали письмові пояснення, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. не направила на адресу суду витребувані судом документи. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 08 травня 2012 року між [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір № 001-26074-080512 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. Кредитним договором визначено, що банк відкриває клієнту поточний рахунок з використанням платіжної картки [NUMBER] та надає кредитну лінію у загальному розмірі 30000 гривень та на день укладання договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 2000 гривень, кредитування здійснюється в межах кредитної лінії протягом 364 календарних днів (а.с. 12-14). 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6347 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 001-26074-080512 від 08.05.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк", правонаступником якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2247/К від 21 травня 2020 року є ТОВ "ФК Сіті "Фінанс". Строк платежу за Кредитним договором № 001-26074-080512 від 08.05.2012 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21 травня 2020 року по 05 березня 2021 року. Сума заборгованості складає 8871,34 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5783,96 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 2018,43 грн., строкова заборгованість за штрафами - 1068,95 грн., плата за вчинення виконавчого напису - 500 грн., загальна сума, що підлягає стягнення 9371,34 грн. (а.с. 15). Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Виходячи з положень ст.87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом 12 березня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) Ї «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». З наданої копії договору № 001-26074-080512 від 08.05.2012 року, сторонами якого є [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк" вбачається, що договір було укладено без нотаріального посвідчення. Крім того, згідно виконавчого напису, позивач є боржником за договором № 001-26074-080512 від 08.05.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк", правонаступником якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2247/К від 21 травня 2020 року є ТОВ "ФК Сіті "Фінанс". Однак, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження прав вимоги саме до [PERSON] за договором, що укладений 08.05.2012 року. Крім того, відповідачем не надано доказів надіслання та вручення боржнику письмової вимоги про усунення порушення за кредитним договором, не надано доказів повідомлення позивача про укладення договору відступлення прав вимоги за кредитним договором. Крім того, згідно виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 21 травня 2020 року по 05 березня 2021 року, однак, як вбачається зі змісту договору, а саме п.1.5 кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. А отже заборгованість стягнута з 21 травня 2020 року по 05 березня 2021 року виходить за межі строку дії договору. З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржуваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ "ФК Сіті "Фінанс" безпідставно набутих коштів суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (стаття 1213 цього Кодексу). Аналіз статті 1212 ЦК України цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутністю правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, оцінюючи зміст спірних відносин судом встановлено, що виконавчий напис, на підставі якого із заробітної плати позивача утримувались суми стягнень у вищевказаному розмірі, під час здійснення виконавчих дій, будучи визнаним таким, що не підлягає виконанню, втратив свою силу, що в свою чергу стало підставою для повернення відповідачем - стягувачем безпідставно набутих коштів. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", на користь позивача суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 5511,67 гривень. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, між позивачем [PERSON] та адвокатом Бражник Д.С. укладено договір про надання правової допомоги № 127 від 26.09.2021 року, підписаний акт виконаних робіт від 24.10.2021 року на загальну суму 6000 грн. (а.с.19-34). Вивчивши вказані докази, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 6000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн., а всього судові витрати на суму 6454 грн. (6000 грн. + 454грн.). Також, згідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 грн. на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати. На підставі викладеного,

Outcome: approved