Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 07.05.2020 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Фесенко О.М, зареєстрованого в реєстрі за №478, та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №208398269. Згідно з п. 4.1 договору купівлі- продажу житлового будинку, посвідченого 07.05.2020 приватним нотаріусом Сєвєродонецькогоміського нотаріального округу Луганської області Фесенко О.М, покупцю відомо, що у житловому будинку, який відчуджується, на момент посвідчення цього Договору, є зареєстровані особи, які знімуться з реєстраційного обліку впродовж шести місяців. Тобто, відповідач [PERSON] зобов`язана була знятися з реєстраційного обліку в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в строк до 07.11.2020. Відповідач добровільно відмовляється знятися з реєстраційного обліку, тому позивач вимушена звернутися до суду. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. 14.12.2021 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду на 18.01.2022 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. З метою недопущення порушення прав відповідача на подання відзиву на позовну заяву, зустрічної позовної заяви, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, тощо, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено повідомлення про розгляд даної цивільної справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідача не надходили. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Судом встановлено, щодо копії договору купівлі - продажу житлового будинку від 07.05.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Фесенко О.М. 13.04.1995, зареєстрованого в реєстрі за №478, будинок за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25.11.2021 №23991, наданою Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, у вказаному будинку зареєстрована [PERSON] , яка є сторонньою людиною для позивача. Позивач стверджує, що відповідач не проживає у вищевказаному будинку, не приймає участі у сплаті за комунальні послуги, будинком не користується. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 72 Житлового кодексу України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Оскільки відповідач не проживає за місцем його реєстрації, тому суд вважає, що вона втратила право користування спірним будинком. Таким чином, реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження майном, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

Outcome: approved