Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25 грудня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2006/840-К/406-Н і встановлено відсотки за користуванням цим кредитом. Кредитні кошти відповідачу було надано в розмірі 22\~500,00 грн., зі строком повернення кредиту 02.08.2016 р., договір почав виконуватися. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 8/2006/840-К/406-Н від 03.08.2006 р. між банком та [PERSON] укладено договір поруки і він зобов`язався погашати борг кредитонабувача. Але в порушення умов цього договору і закону відповідач перестав виплачувати тіло кредиту та відсотки, інші виплати, утворилася заборгованість, в добровільному порядку погашення заборгованості не відбулося. 15 травня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL3N017513 згідно умовами якого останній набув право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 8/2006/840-К/406-Н від 03.08.2006 р. на підставі договору відступлення прав вимоги № GL3N017513 від 15.05.2020 р. ПАТ КБ «Надра» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредиту. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 15.05.2020 рік утворилась заборгованість в розмірі 16\~789,27 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 447924,29 грн., яка складається з: 8\~892,31\~доларів США , що за курсом НБУ еквівалентно 237\~239,72 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5\~501,90 доларів США , що за курсом НБУ еквівалентно 146\~786,29 грн. заборгованість за відсотками; 2\~395,06 доларів США , що за курсом НБУ еквівалентно 63\~898,28 грн. заборгованість за комісією. Тому просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача просить суд розглядати справу за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про слухання справи, причини не явки до суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою суду 09 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 25 грудня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2006/840-К/406-Н і встановлено відсотки за користуванням цим кредитом. Кредитні кошти відповідачу було надано в розмірі 22 500,00 грн., зі строком повернення кредиту 02.08.2016 р., договір почав виконуватися. За кредитним\~договором \~№ 8/2006/840-К/406-Н\~від 03.08.2006\~р. в забезпечення виконання зобов`язань між банком та [PERSON] укладено договір поруки і він зобов`язався погашати борг кредитонабувача. Але в порушення умов цього договору і закону відповідач не сплачував тіло кредиту та відсотки, тому утворилася заборгованість. 15 травня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL3N017513 згідно умовами якого останній набув право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 8/2006/840-К/406-Н від 03.08.2006 р. на підставі договору відступлення прав вимоги № GL3N017513 від 15.05.2020 р. ПАТ КБ «Надра» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредиту. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 15.05.2020 рік утворилась заборгованість в розмірі 16 789,27 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 447924,29 грн., яка складається з: 8 892,31 доларів США , що за курсом НБУ еквівалентно 237 239,72 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5 501,90 доларів США , що за курсом НБУ еквівалентно 146 786,29 грн. заборгованість за відсотками; 2 395,06 доларів США , що за курсом НБУ еквівалентно 63 898,28 грн. заборгованість за комісією. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимог до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимог, порука припиняється якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Договором поруки по даній справі не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється з огляду на положення ст.252 ЦК України, оскільки умовами договору встановлено, що він діє до повного виконання всіх зобов`язань боржника за кредитним договором. Відповідно до п.3.3.3.-3.3.4 кредитного договору, позичальник вносить чергові платежі по кредиту, визначені у даному договорі, щомісячно до 10-го числа поточного місяця, кінцевий термін повернення кредиту 02.08.2016 р. Разом з тим, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. З огляду на характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов`язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки слід пред`явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Особливості визначення шкоди, завданої у результаті виведення банку з ринку або ліквідації банку на підставі протиправних (незаконних) індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України особам, які на дату прийняття таких індивідуальних актів або рішень, відповідно, мали статус учасників такого банку, встановлюються Законом України «Про банки і банківську діяльність» та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ст.77,78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи,\~які за\~законом мають\~бути підтверджені\~певними засобами\~доказування,\~не можуть\~підтверджуватися іншими\~засобами доказування. Відповідачами не надано суду доказів для спростування доводів позивача. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором та витрат знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України. Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Отже, якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати розподіляються між відповідачами у визначених частках. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved