Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом який обґрунтовано тим, що він є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . В будинку зареєстровані, окрім нього, колишня дружина [PERSON] і його дочка [PERSON] . Проте з 01.06.2016 відповідачі у вищевказаному житлі не проживають, комунальні послуги не сплачують, участі в утриманні будинку не беруть, їхні речі відсутні, добровільно з реєстрації не знімаються. Крім того, він не має можливості реалізувати своє право вільно розпоряджатися вказаним будинком, реєстрація їх місця проживання у даному будинку значно обмежує коло потенційних покупців та фактично унеможливлює його відчуження у разі виникнення такої необхідності в майбутньому. Посилаючись на те, що [PERSON] і [PERSON] понад п`ять років без поважних причин не проживають у житловому будинку, комунальні послуги не сплачують та участі в утриманні цього майна не беруть, він позбавлений змоги користуватись субсидією, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним будинком. Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 24.11.2021 відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, прохав справу розглянути за його відсутності. Відповідачі в силу п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 23 березня 2009 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.03.2020 і витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.03.2020, реєстру прав власності на нерухоме майно №8828621 від 21.06.2008, спадкоємцем житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого у [ADDRESS] , після смерті [PERSON] є її син [PERSON] (а.с.10,12,13). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого у [ADDRESS] , дата державної реєстрації - 17.03.2020 (а.с.11). Відповідно до виписки з погосподарської книги №05 за 2016-2021 роки, акту обстеження господарства від 22.09.2021, [PERSON] і [PERSON] зареєстровані у житловому будинку у [ADDRESS] , але не проживають з 2016 року (а.с.16, 17). Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п.2 ч.1 ст.395 ЦК України речовими правами на чуже майно, зокрема, є право користування (сервітут). Частиною першою статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно ч.1 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Нормами статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Положення статті 406 ЦК України у спорі між власником та колишнім членом його сім`ї з приводу захисту права власності на житлове приміщення, можуть бути застосовані за умови наявності таких підстав - якщо сервітут був встановлений, але потім припинився. Однак встановлення такого сервітуту презюмується на підставі статті 402, частини першої статті 405 ЦК України. Припинення права користування житловим приміщенням колишнього члена сім`ї власника житлового будинку може бути підтверджено у судовому порядку, якщо це право пов`язане із захистом права власності відповідно до статті 391 ЦК України, за змістом якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність реєстрації відповідачів у вказаному будинку є презумпцією встановлення такого сервітуту на підставі статті 402 ЦК України і створюють перешкоди позивачу у праві володіння, користування та розпорядження його майном. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки право відповідачів, -які тривалий час у згаданому будинку не проживають, не проявляють до нього інтересу і докази поважності причин їх відсутності у справі відсутні, - на користування чужим майном (будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч.2 ст.406 ЦК України. В зв`язку з задоволенням позову підлягають стягненню з відповідачів понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved