Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

16.09.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Марківської селищної ради Марківського району Луганської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з серпня 2011 року по вересень 2018 року вона перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] , [INFO] , останнє місце реєстрації: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 15.06.2015 року відділом ЗАГС Адміністрації МО «Підпорізький муніципальний район Ленінградської області» у них зареєстрована донька, [PERSON] , [INFO] . З часу розірвання стосунків батько доньку не відвідує, її життям та здоров`ям не цікавиться, жодної участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає, перешкоджає у можливості виїзду на відпочинок за межі України. Батько ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікуванням про що свідчить довідка з КНП «Марківська ЦПМСД» Марківської селищної ради від 20.07.2021 року, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не піклується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування батьком своїми обов`язками. Згідно довідки депутата Марківської селищної ради від 03.09.2021 року вихованням та утриманням дитини займається вона. Згідно побутової характеристики, виданої 03.09.2021 року Марківською селищною радою вона характеризується з позитивного боку. Старанна, турботлива, ввічлива, відповідальна. З сусідами підтримує добрі відносини. Користується повагою серед жителів Гераськівського старостинського округу. Приймає участь у громадському житті села. Розлучена, має двох неповнолітніх дітей. Проживає разом з дітьми. Працює підсобним робітником в Марківській селищній раді Марківського району Луганської області. До кримінальної відповідальності не притягувалася. На підставі виконавчого листа №417/7228/19 виданого 20.05.2019 року Марківським районним судом Луганської області, [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 25.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, виданої 22.05.2019 року Марківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, за її заявою, відкрито виконавче №59178779 про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання дитини, починаючи з 25.01.2019 року. Боржником аліменти не сплачуються. Заборгованість по аліментам за період з 01.05.2019 року по 31.08.2021 року становить 40531,75 грн. Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження їй стало відомо, що ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 06.11.2018 року боржника оголошено в розшук. Згідно відповіді відділення поліції №1 Старобільського РУП в Луганській області №76665/111/38-2021 від 05.08.2021 року на запит державного виконавця, працівниками СКП відділення поліції №1 Старобільського РУП в Луганській області повідомлено, що на [PERSON] заведено розшукову справу №20/19 від 30.12.2019. Станом на 05.08.2021 року місце знаходження [PERSON] не встановлено. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання, повідомлена належним чином, на що надала заяву в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі (а.с.58). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Громадян, що мешкають в зоні АТО", оскільки відповідач зареєстрований на тимчасовоокупованій території куди підприємством поштового зв`язку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції(а.с.55). Клопотань чи заперечень суду не надано. Третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Марківської селищної ради Марківського району Луганської області в судове засідання не з`явилася, надали заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримують (а.с.44). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 17.01.2022 року згідно ст.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до протоколу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши надані докази, суд дійшов таких висновків. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтями 3,18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ст.51 Конституції України, є одним з головних конституційних обов`язків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України). Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав визначені в ст. 164 СК України, в тому числі у зв`язку з ухиленням від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 даної норми). Як роз`яснено у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В пункті 18 згаданої постанови також роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Із системного аналізу викладених правових норм слідує, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки посилалась на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню доньки, взагалі з нею не спілкується, не цікавиться її життям, не відвідує доньку, не піклується про фізичний і духовний розвиток, тобто самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а вихованням дитини займається виключно позивач. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні суд встановив, що з серпня 2011 року по вересень 2018 року позивач [PERSON] спільно мешкала з [PERSON] , [INFO] . Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серія [NUMBER] виданого 15.06.2015 року відділом ЗАГС Адміністрації МО «Підпорізький муніципальний район Ленінградської області» (а.с.13). Згідно Акту обстеження від 03.09.2021 року, складеного депутатом Марківської селищної ради Тетяною Романенко, встановлено, що було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] ,1986 року народження, яка проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми: [PERSON] - 2008 року народження, [PERSON] - 2015 року народження. Вихованням та утриманням дитини- [PERSON] займається мати [PERSON] . Сім`я [PERSON] має власний будинок, в особистому селянському господарстві утримують птицю. Також у власності сім`я має земельну ділянку в розмірі 0,5539 га для ведення особистого селянського господарства та 1,4500 га в оренді ФОП « [PERSON] » В теперішній час [PERSON] працює підсобним робітником Марківської селищної ради. Сім`я [PERSON] потребує матеріальної допомоги (а.с.22). Відповідно Довідки №123 від 06.08.2021 року, виданої старостою виконавчого комітету Марківської селищної ради Марківського району Луганської області від 06.08.2021 року, [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , має склад родини: донька [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.23). Відповідно побутової характеристики виданої старостою виконавчого комітету Марківської селищної ради Марківського району Луганської області від 03.09.2021 року [PERSON] зареєстрована на території Гераськівського старостинського округу в [ADDRESS] . Розлучена, має двох неповнолітніх доньок. В теперішній час працює підсобним робітником Марківської селищної ради. Старанна, трудолюбива, ввічлива, відповідальна. З сусідами підтримує добрі відносини. Користується повагою серед жителів старостинського округу. Приймає участь в громадському житті села. До кримінальної та судової відповідальності не притягувалася(а.с.27). Згідно довідки КНП «Марківський ЦПМСД» Марківської селищної ради лікарем [PERSON] від 20.07.2021 року в тому, що [PERSON] , [INFO] знаходиться на обліку у сімейного лікаря Марківської ЛА КНП «Марківський ЦПМСД» МСР з 2015 року. Під час лікування дитини відвідує лікаря разом з мамою (а.с.24). Згідно ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно Висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Марківської селищної ради Луганської області №44 від 23.06.2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки з вересня 2018 року сторони не разом проживають, не ведуть спільне господарство. З того часу батько жодного разу не з`являвся, здоров`ям та вихованням дитини не цікавився. Батько ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в подальшій долі, не цікавиться її успіхами, матеріально не допомагає, не спілкується з дитиною. Згідно ухвали Марківського районного суду Луганської області від 06.11.2018 року справа №417/6779/18 [PERSON] перебуває в розшуку (29.10.2018 року за поданням державного виконавця Марківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про розшук боржника [PERSON] ). З 2019 року батько дитини не сплачує аліменти. Має заборгованість 30 082 грн. Відповідно до вимог ч.2 ст.150 та п.2 ч.1 ст.164 СК України, орган опіки та піклування не має можливості заслухати батька [PERSON] , тому дане питання з приводу позбавлення батьківських прав прохають винести на розгляд суду(а.с.25-26). Відповідач, в свою чергу, відзиву на позовну заяву до суду не надав, жодних заяв та клопотань за час розгляду справи від нього не надходило. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , покладених на нього ст.150 Сімейного кодексу України і як наслідок, необхідність застосування до нього на підставі п.2 ч. 1 ст. 164 СК України крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.5 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви був сплачений судовий збір згідно квитанції від 16.09.2021 року (а.с.5) в сумі 908,00 гривень, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved