Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована одна в с. Станишівка Білоцерківського (Таращанського) району Київської області. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Станишівської сільської ради Таращанського (на даний час Білоцерківського) району Київської області, що належали їй на підставі державних актів серії ЯА № 588931 від 05.12.2008 та серії ЯА № 588790 від 05.12.2008. Після отримання 25.06.2021 листа від старости села Станишівка щодо наявності заповіту, залишеного на неї [PERSON] , позивачка 02.08.2021 звернулась до нотаріуса із питанням прийняття спадщини, проте нотаріусом було їй було відмовлено в оформленні спадкових прав через пропуск строку для прийняття спадщини і рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на те, що вона (позивачка) була необізнаною щодо наявності заповіту, складеного на її ім`я, оскільки вони із спадкодавицею не були близькими родичами та проживали окремо, просить визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 23.11.2021 прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 37-38). Ухвалою суду від 30.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; витребувано у приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Федкевич Н.М. належно засвідчену копію спадкової справи щодо майна, яке залишилось після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.65-67). В судовому засіданні представник позивачки адвокат Ілюченко А.С. позов підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеному у позові. Додатково пояснив, що [PERSON] не має родинних зв`язків із померлою [PERSON] , у свій час позивачка надавала останній допомогу, але після того зв`язок вони не підтримували, проживали у різних містах. Чи мала [PERSON] родичів - йому невідомо, але спадкова справа не заведена, а відтак, заяв про прийняття спадщини ніхто не подавав. Просив позов задовольнити. Відповідач Таращанська міська рада Київської області свого представника в судове засіданні не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належно та завчасно згідно вимог чинного законодавства (а.с.73). 12.01.2022 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від представника Таращанської міської ради Київської області за довіреністю - Бутенка Я.В. з проханням розглянути справу без участі представника міської ради; не заперечують проти задоволення позовних вимог, до якої додано заяву Таращанської міської ради Київської області за підписом міського голови - Кривошеєва М. з проханням розглянути справу без участі представника міської ради; не заперечують проти задоволення позовних вимог (а.с. 76-77, 79 відповідно). Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст. 206 ЦПК). Отже, подана відповідачем заява про відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог враховується судом при прийнятті рішення. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що вбачається зі копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 01.07.2020 виконавчим комітетом Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.11). Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді двох земельних ділянок, що розташовані на території Станишівської сільської ради Таращанського (на даний час Білоцерківський) району Київської області, з кадастровими номерами: 3224486900:04:003:0026 площею 2,0001га (державний акт серії ЯА № 588931 від 05.12.2008) (а.с. 17,19) та 3224486900:03:011:0038 площею 2,5559га (державний акт серії ЯА 588490 від 05.12.2008) (а.с.18,24). Відповідно до копії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області Ткаченко Л.М., зареєстрованого у реєстрі за № 09, [PERSON] вищевказані земельні ділянки заповіла [PERSON] (а.с.13). Із долученої до позову копії листа за підписом старости села Станишівка [PERSON] від 17.06.2021 за № 80-13-8, адресованого ТОВ «Сузір`я-Попружна» та [PERSON] , вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] . 26.06.2020 [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла [PERSON] дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства з кадастровими номерами: 3224486900:03:011:0038 та 3224486900:04:003:0026. Враховуючи те, що від особи, на яку складено заповіт, звернень, пов`язаних із оформленням спадкових прав не надходило, вважали за необхідне повідомити [PERSON] щодо наявності складеного на її ім`я заповіту шляхом направлення відповідного листа на її адресу, вказану у заповіті (а.с.12). Із долученої до позову копії повідомлення від 02.08.2021 вих.№ 176/01-16 приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Федкевич Н.М. вбачається, що [PERSON] звернулася щодо заведення спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , однак їй було роз`яснено, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена у зв`язку із пропуском нею шестимісячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду за відповідним судовим рішенням (а.с.14). З довідки, виданої виконавчим комітетом Таращанської міської ради Київської області 02.08.2021 за № 127-13-8 вих. 21, вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , до дня смерті ( [INFO] ). Разом з нею на день смерті ніхто не проживав (а.с.16). Із повідомлення приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Федкевич Н.М. від 05.01.2022 за вих. № 1/01-16 на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 30.12.2021 вбачається, що спадкова справа відносно майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась в Україні взагалі, на підтвердження чого надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.74, 75). Вирішуючи даний спір, суд застосовує норми спадкового права Цивільного кодексу України та враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, наданого у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.01.2022 вбачається, що у Спадковому реєстрі інформація щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] - відсутня (а.с.75). З цього суд висновує, що інші спадкоємці (при їх наявності) не прийняли спадщини, а тому даний позов пред`явлено до належного відповідача - органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження №61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Верховний Суд у своїй постанові від 22 грудня 2021 року (справа № 703/4978/19) виснував, що законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, зумовлених тим, що спадкоємець не проживав спільно зі спадкодавцем, не мав спільного побуту, не знав про заповіт на своє ім`я і дізнався про нього вже після спливу передбаченого законом строку для прийняття спадщини, водночас, нотаріус не повідомив спадкоємця про заповіт, - свідчить про поважність причини пропуску такого строку. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачкою [PERSON] доведено існування перешкод для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] протягом шестимісячного строку, визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України, та наведені нею причини пропуску вказаного строку для прийняття спадщини, зокрема, факт непроживання спільно зі спадкодавцем, відсутність родинних зв`язків і спільного побуту, необізнаність про заповіт на своє ім`я та отримання повідомлення про наявність цього заповіту вже після спливу передбаченого законом строку для прийняття спадщини, - є такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, а відтак, суд розцінює їх як поважні. Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства, досліджених доказів, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, суд вбачає поважними причини пропуску строку позивачкою для звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса і вважає за можливе визначити позивачці додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви.

Outcome: approved