Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

І. Суть спору: Позивачка [PERSON] , звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] відносився до суспільної групи - робітничий двір, головою якого був [PERSON] , який помер [INFO] . Вказує, що за спадщину за померлим [PERSON] , в тому числі і вищевказаний житловий будинок, відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР прийняла його дружина [PERSON] , так як час смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована разом з ним. Зазначає, що [INFO] померла її баба [PERSON] , склавши за життя заповіт від 10.05.2012 року, згідно з яким все своє майно заповіла позивачці [PERSON] та сину [PERSON] , який помер [INFO] . Стверджує, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла лише вона, подавши у визначений законом строк до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Разом із тим, в позасудовому порядку оформити право власності на вищевказаний житловий будинок позивачка не має можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на такий, а тому змушена звернутися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . ІІ. Позиція учасників справи: В підготовче засідання позивачка не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задоволити. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області у підготовче засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа - Приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Роман ЯКСМАНИЦЬКИЙ у підготовче засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, прийняття рішення покладає на розсуд суду. ІІІ. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді від 04.01.2022 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. ІV. Встановлені судом фактичні обставини справи: [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.03.2009 року. До маси спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , проте право власності на даний будинок за життя спадкодавцем належним чином оформлено не було, правовстановлюючі документи на дане майно відсутні. Житловий будинок належав до суспільної групи - «робітничий двір», що підтверджується довідкою Мостиської міської ради Львівської області №141 від 13.12.2021 року. Із матеріалів справи відомо, що за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився, спадкова справа, згідно інформаційних довідок, не заводилася. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] у відповідності до положень ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, так як вступила в управління та володіння спадковим майном після його смерті, що підтверджується довідкою Мостиської міської ради Львівської області №142 від 14.12.2021 року. Таким чином, після смерті спадкодавця [PERSON] належний йому спірний житловий будинок перейшов за загальними правилами спадкування за законом до його дружини [PERSON] . Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині чи претендували б на спадкове майно після смерті [PERSON] , крім його дружини [PERSON] - не було. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті баби позивачки - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 23.01.2018 року). Як вбачається із матеріалів спадкової справи №310/2018, заведеної у Приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Романа ЯКСМАНИЦЬКОГО, за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 10.05.2012 року, посвідчений секретарем виконкому Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області Галиною КОСОВСЬКОЮ, зареєстрованого в реєстрі за №30, згідно з яким все своє майно заповіла позивачці [PERSON] та сину [PERSON] . Слід зазначити, що інший спадкоємець за заповітом - [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняв, так як із заявою про прийняття спадщини протягом встановлено ст. 1270 ЦК України строку не звертався та помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.12.2017 року, спадкова справа після його смерті, згідно інформаційних довідок, не заводилася. Отже, єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є онука померлої - [PERSON] (позивачка у справі), яка у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті баби, так як на час смерті проживала разом з нею (довідка Мостиської міської ради Львівської області №4-213 від 06.02.2018 року). Таким чином, після смерті спадкодавця [PERSON] належний їй спірний житловий будинок, який вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] перейшов за загальними правилами спадкування за заповітом до її онуки - позивачки [PERSON] , в результаті чого вона стала володільцем житлового будинку в цілому. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б мали право на обов`язкову частку у спадщині чи претендували б на таку, крім позивачки у справі, не має, оскільки спадкоємці до обов`язкової частки - діти померлої [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно не претендують та відмовилися від належних їм часток в користь позивачки [PERSON] . Крім цього, на частину спадкового майна, позивачці [PERSON] було видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.08.2019 року та за законом від 23.08.2019 року. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтва про смерть спадкодавців [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; довідками Мостиської міської ради Львівської області №141 та №142 від 13.12.2021 року; копіями довідок Мостиської міської ради Львівської області №4-213 від 06.02.2018 року та №1045 від 27.07.2018 року; копією довідки Самбірського МБТІ №1929 від 21.08.2019року; копією заповіту [PERSON] від 10.05.2012 року; копією технічного паспорта на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ; листом приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. Вих. №1376/02-14 від 23.08.2019 року; копією спадкової справи №310/2018, заведеної у Приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. після смерті [PERSON] ; копією паспорта позивачки; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та іншими матеріалами справи. V. Застосоване судом законодавство: Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права, шляхом звернення до суду за захистом майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217ЦК України). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою, статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. ЦПК України встановлено, що: - відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81); - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); - згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. - у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. - статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. - відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). - відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновок суду: Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що після смерті спадкодавця [PERSON] належне їй право власності на спірний житловий будинок, перейшло за загальними правилами спадкування за заповітом до її онуки [PERSON] (позивачки у справі). Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування. Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі, з наведених вище мотивів та підстав. VII. Судові витрати: Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за нею.

Outcome: approved