Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № 79382898 від 19.10.2008 року. Позов мотивований наступним. 19.10.2008 [PERSON] звернувся до ПАТ «Банк Руский Стандарт» із заявою №79382898 та на Умовах надання та обслуговування кредитів Банку для улкадення кредитного договору. Строк кредиту 365 днів, з 20.10.2008 року по 20.10.2009 рік. Щомісячний платіж становить 307,00 грн., останній платіж - 296,68 грн., комісія за РО щомісячно - 59,26 грн. Загальна сума кредиту 2706,00грн. Кредитні кошти надані для придбання LCD телевізора - 1838,00 грн. та на придбання автомагнитоли PIONEER - 868,00 грн. У 2014 році «Банк Руский Стандарт» перейменовано в «Банк Форвард». Позивач вважає, що при укладенні вищевказаного Кредитного договору порушено його права, як споживача, згідно з нормами Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист персональних даних». Зазначає, що працівники банку з умовами кредитування належним чином не ознайомлювали, оформлення кредитного договору проходило протягом пів години, після чого позивачу було вручено кредитний договір, який він не читаючи, оскільки дрібний шрифт, підписав. Так, скориставшись його необізнаністю, банк не надав позичальнику повної та всебічної інформації щодо умов кредитування. Зазначає, що не мав достатнього часу для ознайомлення із договором. Представником відповідача подано відзив, в якому зазначено, що позовні вимоги не відповідач не визнає. Зазначено? що позивач уклав із відповідачем кредитний договір, був належним чином ознайомлений з усією інформацією. Крім того отримав кредитні кошти, скористався ними, здійснював періодичні платежі за кредитним договором, закрив даний кредитний договір. Просить відмовити в задоволення позовних вимог. Також просить застосувати строк позовної давності, оскільки з часу укладення договору минув трирічний строк. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві зазначив про розгляд справи у його відсутності. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 18.08.2021 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. [PERSON] 19.10.2008 року уклав із ТОВ «Банк Руский Стандарт» кредитний договір № 79382898. Зі змісту договору (заяви) вбачається, що кредитні кошти отримані для покупки товарів, а саме: LCD телевізор - 1838,00 грн.; автомагнитола PIONEER - 868,00 грн. Загальна сума кредиту становить 2962,56 грн. Графік платежів наступний. Щомісячний платіж 307,00 грн., останній платіж 296,68 грн. Дата платежу - до 20 числа кожного місяця з листопада 2008 по жовтень 2009 року. Строк кредиту 365 днів. Відповідачем долучено до відзиву Умови надання та обслуговування кредитів ВАТ «Банк Руский Стандарт», які містять підпис позивача - [PERSON] від 19.10.2008 року. Також долучено графік платежів та розрахунок реальної процентної ставки, які також підписані позивачем - [PERSON] 19.10.2008 року. З виписки по особовим рахункам вбачається, що позивач у період з жовтня 2008 року по вересень 2009 року здійснював платежі за придбання товарів, рахунок закрив. Відповідно до ч. 2. ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України). Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Судом встановлено, що спірний кредитний договір № 79382898 від 19.10.2008 року укладений сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; кредитний договір закрив; відповідач ознайомив позивача з умовами, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо графіку платежів, реальної процентної ставки, які підписані позивачем. В наданих документах міститься повна інформація стосовно умов кредитування і заперечень щодо таких змін від позивача до відповідача не надходило. Відповідно до ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання недійсним кредитного договору № 79382898 від 19.10.2008 року, викладених [PERSON] в позовній заяві, оскільки належні докази на підтвердження цих доводів в матеріалах справи відсутні. Так, при укладенні спірного договору позивач отримав вичерпну письмову інформацію щодо умов кредитування. Так, він ознайомлений із Умовами надання та обслуговування кредитів ВАТ «Банк Руский Стандарт», інформацією про графік платежів, про реальну проценту ставку, проте, жодних застережень щодо викладених обставин у позичальника не виникло, про що свідчать його особисті підписи від 19.10.2008 року в даних документах. Враховуючи викладене, доводи позивача в цій частині не заслуговують на увагу суду. Є неспроможними твердження позивача про те, що він не мав можливості прочитати договір, оскільки не мав на це часу та через дрібний шрифт, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження даних обставин. Дії позивача щодо використання кредитних коштів та факт погашення кредиту ще у вересні 2009 року, засвідчують його згоду з умовами спірного договору. Крім цього, позивач при посиланні на норми ЗУ «Про захист прав споживачів», не обґрунтовує, які саме умови договору він вважає несправедливими та чому має бути визнаний недійсним весь договір. [PERSON] маючи за умовами законодавства можливість відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту протягом 14 календарних днів, таких дій не вчинив, та кредитними коштами користувався. Проаналізувавши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що обставини, на які позивач посилався у позові, не знайшли свого підтвердження наданими доказами, інших додаткових обставин щодо недотримання банком вимог закону, які спричинили б безумовну недійсність оспорюваного правочину, під час розгляду справи не встановлено. Щодо клопотання відповідача АТ "Банк Форвард" застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивача, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, проаналізувавши дані статті, суд, вказує на те, що згідно з частиною першою статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. При розгляді даної справи не встановлено факту порушення права позивача, з підстав, зазначених ним в позові. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Так, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про недійсним кредитного договору № 79382898 від 19.10.2008 року є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed