Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Представник позивача - адвокат Саєнко О.М., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцю, до складу якої увійшов і будинок [ADDRESS] . Спадщину після померлої [PERSON] фактично прийняла її дочка [PERSON] (позивач у справі), адже на час смерті [PERSON] вони були зареєстровані та мешкали за однією адресою. Проте, позивач належним чином своє право на спадщину не оформила, свідоцтво про право на спадщину не отримувала. За результатом звернення позивача до приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округа Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Рижкова О.О. [PERSON] було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Даний факт є перешкодою в реалізації позивачем свого права на отримання спадщини та визнання за ним права власності на спадкове майно. Наведене стало приводом для його звернення до суду за захистом порушеного права шляхом визнання права власності на нерухоме майно у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 23.12.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та відсутності позивача на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. В частині 2 ст. 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають в тому числі діти спадкодавця. Згідно ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. За ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.09.1963 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.06.1989 року (а.с.7). [PERSON] померла [INFO] в місті Торецьк Донецької області, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 10.06.2019 року за актовим записом №442 (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, до складу якої увійшов і будинок [ADDRESS] . Згідно інформації з КП «Бюро технічної інвентаризації м. Торецька» № 326 від 16.12.2019, будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Дзержинською державною нотаріальною конторою 15.09.2000 року, реєстровий №2-1673. Інформація про реєстрацію права власності на вищезазначене нерухоме майно міститься у реєстраційній книзі № 21, стор. 265 під № 4206 від 22.09.2000 року (а.с.8-9). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №67982499 від 28.12.2021 року, виданої приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О. заведена спадкова справа №741/2019, після померлої [PERSON] . Спадщину після померлої [PERSON] фактично прийняла її дочка [PERSON] (позивач у справі), адже на час смерті [PERSON] вони були зареєстровані та мешкали за однією адресою. Даний факт підтверджений довідкою про склад сім`ї від 05.12.2019 року №10700, що видана сектором реєстрації місця проживання ВЦА м.Торецька Донецької області, що міститься в матеріалах спадкової справи. Постановою приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округа Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Рижкова О.О. від 01.12.2021 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.10). Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд вважає доведеним, що на теперішній час, позивачка з незалежних від неї причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, зважаючи на перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу та не можливістю отримання дублікату правовстановлюючого документу, оскільки архів знаходиться на тимчасово окупованій території в м. Донецьк, право власності на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування після [PERSON] , померлої [INFO] , підлягає визнанню за позивачем в судовому порядку. З огляду на вказане, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем не ставиться питання про стягнення з відповідача на його користь судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved