Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

06.08.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому просив з урахуванням уточненої позовної заяви від 18.08.2021 року визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 06 травня 2016 року, зареєстрований в реєстрі під № 3624 про стягнення з позивача боргу на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що у термін, встановлений законом, позивачу не направлялась письмова вимога про наявність заборгованості за кредитним договором на суму 697961,56 грн, у зв`язку із чим нотаріус не мав права вчиняти оскаржуваний мною виконавчий напис. З дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, стягнення здійснено за період з 31.05.2007 року по 02.03.2016 року, трирічний строк з дня виникнення права вимоги за такий строк сплив ще 31 травня 2010 року, оскільки право вимоги виникло саме у той момент , а оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом аж 06 травня 2016 року, тобто після спливу майже одинадцяти років з дня виникнення права вимоги у банку до боржника. Одночасно було стягнуто штраф та пеню, що є подвійною відповідальністю. З приводу заборгованості було постановлено судове рішення, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року у справі №185/7100/13-ц було постановлено стягнути з позивача заборгованість за тим самим кредитним договором №PVH0GK0000012 від 31 травня 2007 року у розмірі 16387,85 доларів. Тобто на даний час заборгованість за кредитним договором №PVH0GK0000012 від 31 травня 2007 року стягнута двічі. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач має непогашену заборгованість за кредитним договором, яка є безспірною, ПАТ КБ «Приватбанк» було надано нотаріусу перелік документів, необхідний для вчинення виконавчого напису, виконавчий напис було вчинено нотаріусом з дотриманням норм чинного законодавства. Позивач подав відповідь на відзив, згідно якого просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, додатково вказав, що виконавчий напис не може бути вчинений на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений. В судове засідання позивач не з`явився, відповідно до заяви справу просить розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у відзиві на позов просив розглянути справу без участі відповідача. Треті особи у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в результаті реорганізації змінив найменування на Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Приватний нотаріус Бондар Ірина Михайлівна у зв`язку зі зміною назви регіону здійснення діяльності є на час розгляду справи Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу замість Дніпропетровського міського нотаріального округу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31.05.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк "Приватбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк", правонаступником якого є акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк", було укладено кредитний договір № PVH0GK00000112. Згідно п. 7.1 кредитного договору Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 31.05.2007 року по 31.05.2022 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 20000,00 доларів на наступні цілі: купівля житлового будинку, а також у розмірі 3375,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу,згідно п. 6.2 даного договору. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в період із 21 по 28 число кожного місяця в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом у сумі 257, 62 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідач [PERSON] 01.06.2007 р. уклали Договір іпотеки № PVH0GK00000112, відповідно до умов якого, відповідач передав в іпотеку нерухоме майно - будинок загальною площею 67,90 кв.м. по [ADDRESS] . Майно належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Гущиною О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 681 від 01.06.2007 р. 12.09.2007 року Р№4380. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 126 259, 00 грн. Виконавчим написом приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 06.05.2016 року, реєстровий номер 3624, запропоновано стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 697 961,56 грн на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" в рахунок погашення боргу за кредитним договором № PVH0GK00000112 від 31.05.2007 року. У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин при вчиненні виконавчого напису 06.05.2016 року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 . При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Згідно ст. 81, 82, 83 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ч.1 ст. 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 року у справі № 185/7100/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", заборгованість за кредитним договором № PVH0GK00000112 від 31.05.2007 року, в розмірі 16 387,85 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 21.06.2013 р. (1 долар США дорівнює 7,99 гривень) складає 130938,92 грн., яка складається з наступного: - 15 877, 05 доларів США - заборгованість за кредитом; - 510,80 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом. Рішення суду набрало законної сили. На даний час вказане судове рішення перебуває на примусовому виконанні у Павлоградськму відділі державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ВП №53141165. Як вбачається з документів, на підставі яких було вчинено вказаний виконавчий напис та наданих суду приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., АТ КБ «Приватбанк» не було надано нотаріусу копії рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 року у справі № 185/7100/13-ц про стягнення заборгованості з боржника в розмірі 16 387,85 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 21.06.2013 р. (1 долар США дорівнює 7,99 гривень) складає 130938,92 грн. Вимогу про усунення порушень за кредитним договором, згідно квитанції «Укрпошти», позивачу було направлено 20.04.2016 року, відсутні докази отримання вказаної вимоги, до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису банк звернувся 06.05.2016 року, виконавчий напис вчинено - 06.05.2016 року, тобто з часу надіслання вимоги до часу вчинення виконавчого напису не минуло 30 днів. Відповідно до ч.1 ст.257, п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Стягнення здійснено за період з 01.06.2007 року по 02.03.2016 року згідно розрахунку заборгованості наданому нотаріусу ПАТ КБ «Приватбанк», тобто за період більше трьох років, а для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) більше одного року. Документи, на підставі яких вчинено оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, не підтверджують безспірність заборгованості. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, порушенням нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису. Доводи позивача щодо неможливості вчинення нотаріусом виконавчого напису на підставі кредитного договору, який не посвідчений нотаріально, спростовуються тим, що визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в певній частині постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Тобто на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису 06.05.2016 року діяв Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved