Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивачка мотивує позовну позов наступним. Вона зареєструвала шлюб з відповідачем 05 серпня 2012 року у Виконавчому комітеті Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області. У зв`язку із реєстрацією шлюбу вона змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ". Від подружнього життя у них народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що підставою для розірвання шлюбу є те, шо у неї з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Вона з відповідачем вже близько двох років не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Примирення між ними є неможливим. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Їхній шлюб фактично припинив існування. Вказує, що дитина - [PERSON] , [INFO] , є здоровим, проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, батько дитини, є здоровим, інвалідності не має, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має. Основним джерелом його доходу є фермерство. Він є молодою працездатною особою, а відтак, взмозі сплачувати аліменти на сина. Вказує, що відповідач добровільно не надає жодних коштів на утримання дитини, а тому, вважає, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягувати з відповідача в її користь аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. на дитину щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення сином повноліття. Позивачка в судове засідання не прибула. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не прибув. Подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає частково в частині стягнення аліментів, а саме згідний сплачувати аліменти на сина в розмірі 2000 грн. щомісячно. В іншій частині позову не заперечив. Розгляд справи просить проводити у його відсутності. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції у Львівській області 16 січня 2014, вбачається, що [PERSON] 05 серпня 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Виконавчому комітеті Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів цього ж дня було зроблено відповідний актовий запис № 16. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] . За час перебування сторін у шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Куликівською селищною радою Жовківського району Львівської області 06.12.2012 року. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що спільне проживання, ведення спільного господарства та підтримання шлюбно-сімейних відносин припинено більше двох років тому. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, сім`я фактично не існує. Суд враховує, що відповідач позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав. Суд приходить до переконання про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивачки судовий збір у розмірі 908 грн., який сплачений позивачкою при подачі позову до суду за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що визнається відповідачем. Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з чатиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частинами 2, 3 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Доказів про те, що відповідач добровільно надає кошти на утримання сина немає. Суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Враховуючи особу відповідача, місце праці якого судом не встановлено, однак який є працездатною особою молодого віку, суд приходить до висновку про можливість виконання відповідачем обов`язків по утриманню дитини, що передбачено чинним законодавством. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи прожитковий мінімум на дитини відповідного віку, вимоги статті 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, обов`язок батьків щодо утримання дітей, беручи до уваги насамперед інтереси дитини, зважаючи також на подані позивачкою в обгрунтування розміру суми аліментів докази, відсутність серед таких доказів доходу відповідача та спроможності останнім сплачувати аліменти в сумі по 3000 грн. щомісячно на дитину, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки необхідно стягувати аліменти на неповнолітнього сина в розмірі по 2000 грн. 00 коп. щомісячно з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд, виходячи із норми частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що аліменти із відповідача на утримання дитини підлягають стягненню саме із дня пред`явлення позову, яким є 29.11.2021 року, що підтверджується штампом на позовній заяві (аркуш справи № 2). Відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову в частині стягнення аліментів, з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивачки.

Outcome: partial