Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

У жовтні 2021 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на період її навчання в Київському національному торговельно-економічному університеті. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що [PERSON] та [PERSON] є її батьками, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 квітня 2017 року. Шлюб між батьками був розірваний 15 вересня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15 вересня 2012 року. Після розірвання шлюбу позивачка залишилася проживати з матір`ю, яка її забезпечує до цього часу. Відповідно до довідки № 33/2111/242 від 13 вересня 2021 року, виданої Київським національним торговельно-економічним університетом, позивачка є студенткою І курсу факультету ресторанно-готельного та туристичного бізнесу Київського національного торговельно-економічного університету, денної форми навчання; термін навчання - до червня 2025 року. У зв`язку з навчанням в університеті вона потребує матеріальної допомоги на придбання навчальної літератури, харчування, проживання, проїзд у транспорті, одяг, оскільки вона не працює і не має самостійного заробітку. Допомогу на навчання їй надає лише мати, але цих коштів недостатньо. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 листопада 2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання призначено на 09-00 год. 23 грудня 2021 року, яке в подальшому відкладено на 11-00 год. 19 січня 2022 року. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно не з`явився до суду з невідомих причин; повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи; клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. Статтею 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вказане суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Суд установив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 квітня 2017 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 15 вересня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15 вересня 2012 року. Після розірвання шлюбу дочка [PERSON] залишилася проживати з матір`ю, яка її забезпечує до цього часу. Позивачка навчається на І курсі Київського національного торговельно-економічного університету, денної форми навчання; термін навчання - до червня 2025 року. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, встановлено главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України), зокрема ст. 199 цього Кодексу. Так, відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частина 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно (п. 17). У ч. 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями ст. 12 ЦПК України ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1 - 3 ст. 13 ЦПК України). За приписами ст. 76 ЦПК України д оказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як зазначено у ч. 1 ст. 81 ЦПК України, к ожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 5 - 7 ст. 81 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Ураховуючи принципи розумності і справедливості, завдання та основні засади цивільного судочинства, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, але не довше, ніж до досягнення позивачкою 23-х років. При цьому суд ураховує, що відповідач не подав до суду відзиву на позов та не повідомляв суд про неможливість надання допомоги дочці на період навчання. На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позову до суду.

Outcome: approved