Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.10.2021 року звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. У обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18.02.2016 року стягнуто аліменти з відповідача на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Крім того, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31.03.2010 року стягнуто аліменти з відповідача на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Зазначила, що розмір присуджених аліментів необхідно збільшити, адже відбулися зміни у Законі України, відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просила суд змінити розмір аліментів на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] , 2004 року народження та [PERSON] , 2008 року народження. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01.11.2021 року у справі відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, попередньо надала заяву про проведення розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подавав. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.01.2004 року./а.с.6/ Крім того, батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.12.2008 року./а.с.7/ Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31 березня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку ( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку./а.с.10/ Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18.02.2016 року зменшено розмір аліментів які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] з 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) на 1/6 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку , щомісячно, з дня набрання рішення законної сили до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 182 СК України, яка узгоджується з роз`ясненнями з даного питання, викладеними у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та згідно з ч.1ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У силу положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд при вирішенні позовних вимог позивача враховує те, що аліменти, які отримує позивач на утримання неповнолітніх дітей суперечить ст. 182 СК України, де мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є порушенням прав дитини, крім того розмір аліментів є недостатнім для забезпечення потреб дитини, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved