Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач не виконує батьківські обов"язки щодо утримання та матеріального забезпечення дочки [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем був укладений шлюб 21.11.2009 року. За час шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] . 23.07.2020 року шлюб розірвано. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні, відповідач є здоровою працездатною людиною, кошти на утримання дитини не надає. У зв`язку з чим просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 6000 гривень щомісячно. Позивач в судове засідання не з"явилася, згідно поданої заяви її представником просять справу розглянути у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В судовому засіданні досліджено письмові докази на які сторони посилаються, як на підставу заявлених вимог. За наслідками суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Сторонами не оспорюються та визнаються обставини позову: проживання дитини разом з позивачем та перебування на її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає. Дані, які б свідчили про його офіційне працевлаштування на час вирішення судом спору у справі відсутні Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік, прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня становить 2618 гривень. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Ст.141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При прийнятті рішення щодо аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2022 рік», який з 1 грудня, для дітей віком від 6 до 18 років становить 2618 гривень. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу ст.182 викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 6000 гривень щомісячно, позивач не підтвердила жодними доказами обґрунтованість заявленого до стягнення розміру аліментів, у зв`язку з чим з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 4500 гривень, виходячи з з найкращого забезпечення інтересів дитини та з урахуванням стану здоров`я дитини, задовільного стану здоров`я відповідача, його мінливого заробітку, відсутність інших осіб, які б перебували на його утриманні. За встановлених обставин позов підлягає до часткового задоволення. Згідно вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрат від оплати яких позивач звільнений, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial