Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

08.10.2021 року до Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просив суд розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 16.09.2000 року. В обґрунтування вимог посилається на те, що 16.09.2000 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох дітей. Станом на момент подання позову позивач проживає окремо від відповідачки. Позивач звертався до відповідачки з проханням припинити шлюб добровільно, але вона не погодилась. Шлюбні відносини унеможливились через несумісність характерів, базових світоглядних поглядів. Зазначені обставини стало тривають на протязі тривалого часу і призвели до фактичного припинення сімейних відносин починаючи з травня 2021 року. З моменту фактичного припинення сімейних стосунків сторони не намагались їх відновити. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. На примирення сторони не згодні. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.10.2021 року передано матеріали справи за вказаним позовом за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва. 02.11.2021 року матеріали справи надійшли до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 25.11.2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21.01.2022 року позивач надав суду заяву про розгляд справ без його участі, вимоги підтримав, просив позов задовольнити. 21.01.2022 року відповідачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову визнала, проти його задоволення не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 16.09.2000 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місті Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 275, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 10.09.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса). Сторони мають двох спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Так, відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, якщо позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка позов визнає, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідачка позов визнала, про що подала відповідну заяву до початку розгляду справи по суті, позивачу має бути повернуто з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 454 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved