Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 51952,21 грн, 2102,00 грн судові витрати. Позов мотивував тим, що 07.09.2011 року з відповідачем укладено кредитний договір № б/н. Договір оформлено підписом заяви. Він отримав кредитний ліміт у розмірі 15000 грн. Відповідач прийняті на себе зобов`язання не виконав. Заборгованість становить: 34100,86 грн кредиту, 5334,13 грн заборгованість по відсоткам згідно ст. 625 ЦК, 9567,11 грн пені, 500 грн-штраф, 2450,11 грн штраф (процентна складова) В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час розгляду справи повідомлений належним чином. Просив суд розглянути справу у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином , причину своєї неявки суду не повідомив . За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали приходить до такого . Між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір шляхом подачі відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 07.09.2011 року. Вказаною заявою умови користування та повернення кредиту не визначені. Вказаний факт підтверджено копією анкети -заяви/а.с.19/. На підставі вказаної анкети-заяви відповідач отримав кредитну картки з кредитним лімітом, який було збільшено до 15000,00 грн. Позивач вважає, що станом на 09.12.2019 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі:34100,86 грн кредиту, 5334,13 грн заборгованість по відсоткам згідно ст. 625 ЦК, 9567,11 грн пені, 500 грн-штраф, 2450,11 грн штраф (процентна складова) Вказане підтверджено наданим банком розрахунком /а.с.6-18/. На підставі вказаного договору відповідач отримував грошові кошти та користувався ними, частково повертаючи отримані кошти. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України, встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частинами першою, другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України, встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитними коштами штрафи, пеню посилаючись на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку. Позивачем не надано доказів про те. що запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку містять умови щодо відсотків, штрафів, пені. Наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не може розцінюватися як доказ цього оскільки не підписана відповідачем. Частиною шостою статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку не можна вважати складовою кредитного договору якщо вони не підписані та не визнаються позичальником. Заява, яка безпосередньо підписана відповідачем не може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання до них. Викладене приводить суд до висновку про те, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Без наявності доказів про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність домовленості сторін про надані банком банківських послуг в Приватбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Викладене приводить суд до висновку, що при укладенні договору з відповідачем банк не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості по штрафам, пені, відсоткам за користування кредитом у зв`язку з відсутністю передбаченого обов`язку відповідача щодо їх сплати. Фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті. Частиною 2 статті 530 ЦК України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Викладене приводить суд до висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право на стягнення з відповідача 34100,86 грн - заборгованість за тілом кредиту. Позивач просить стягнути 5334,13 грн заборгованість по відсоткам згідно ст.625. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Викладене приводить суд до висновку про те, що вказана сума підлягає стягненню. Всього на користь позивача підлягає стягненню 39434,99 грн, з яких: 34100,86 грн кредиту, 5334,13 грн заборгованість по відсоткам. У задоволенні інших вимог відмовити. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial