Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем у справі - [PERSON] вона перебувала у громадянському шлюбі, від котрого мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Сімейне життя з відповідачем не склалося, сімейні стосунки не підтримуються, спільний побут не ведеться. Матеріальну допомогу відповідач на утримання дитини не надає, хоча має постійне місце роботи та заробіток. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, її прибуток є дуже обмеженим і вона не може самотужки забезпечувати дитину всім необхідним. Виховання та утримання малолітньої дитини потребує значних матеріальних витрат, які самостійно нести неможливо. Відповідно до cт. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789X11 (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 cт. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до cm. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно ч. 3 cт. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому вважає за необхідне просити суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у судовому порядку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Нормами ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Наскільки їй відомо, відповідач вже сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] на користь матері дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку. Інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків відповідач не має. Про інші стягнення з відповідача по виконавчим документами їй невідомо. У судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, підтвердивши зміст позовної заяви. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву на позов не подав, у зв`язку з чим, на підставі ст. 280 ЦПК України, за згодою позивачки, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні дослідженні наступні письмові докази: свідоцтво про народження (а.с. 5), довідка (а.с.6), судовий наказ (а.с.13). Суд,

Outcome: approved