Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частини майна, що є об`єктом спільної сумісної власності. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначила, що 05.02.1998 між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2006 розірвано. У даному шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Однак, незважаючи на те, що фактичні шлюбні відносини у сторін припинились, з грудня 2007 року по 15.11.2020 вони продовжували проживати як одна сім`я, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, а саме, за адресою: [ADDRESS] , та на дачі в с. Малишівці Зборівського району Тернопільської області (садівниче товариство № 94 «Мисливець). Вели спільний побут, мали спільний бюджет, спільне харчування, спільні витрати на утримання житла, його ремонт, надавали один одному взаємну допомогу, мали взаємні права та обов`язки. Починаючи з 02.12.2009 [PERSON] змінював місце своєї реєстрації, у зв`язку з зміною своєї роботи в різних регіонах. Однак, після смерті його матері, а саме, з 19.09.2014 по даний час [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, позивач зазначила, що 01.04.2009 [PERSON] подарував їй трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Відтак, в період спільного проживання сторін за спільні кошти та з метою задоволення потреб сім`ї, нажили майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: дачний будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 135, кв. м.; автомобіль марки «Hyundai Santa fе», 2014 року, реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстрований на [PERSON] , дата реєстрації 20.12.2014; будівля гаража № [NUMBER] , загальною площею 39,4 кв., який розташований в гаражному кооперативі «Ветеран» м. Тернополя. Водночас, позивач вказала, що під час спільного проживання з 2009 по 2014 роки сторонами були проведені роботи по облаштуванню квартири та дачного будинку для проживання, а також, придбано меблі, предмети побутової техніки, предмети інтер`єру. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просила позов задовольнити та встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] за період з грудня 2007 по даний час; визнати право власності за [PERSON] на Ѕ частину майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, а саме: дачного будинку, який знаходиться в селі Малишівці Зборівського району Тернопільської області, кооператив «Мисливець», загальною площею 135,1 кв. м; гараж №129, який знаходиться у м. Тернополі в гаражному кооперативі «Ветеран», загальна площа 39,4 кв. м.; автомобіля марки «Hyundai Santa fе», 2014 року, реєстраційний номер [NUMBER] , та стягнути з відповідача на її користь судовий збір. У судовому засіданні представник позивача зміст позовних вимог підтримав, з підстав та обґрунтувань, викладених у позові та просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та вважає, що позов слід задовольнити та встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділити спільне майно подружжя. Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, подав письмові пояснення, в яких вказав, що [PERSON] подала даний позов для уникнення [PERSON] стягнення боргу на користь [PERSON] , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.12.2009 в межах виконавчого провадження № 46984590, розпочатого на підставі виконавчого листа № 607/7887/14-ц від 29.09.2014. Щодо визнання факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , вказав, що відповідно до фактичних обставин справи, шлюб між останніми укладений в 1998 році був розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.12.2006. Посилання позивача на періодичне спільне проживання з [PERSON] , жодним чином не підтверджується, та не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю. Крім того, [PERSON] не надала жодних належних і доказів придбання спірного майна внаслідок спільної праці та проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Щодо визнання права власності на Ѕ частину майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, зазначив, що наведені у позові доводи вважає безпідставними, оскільки вказане майно придбане відповідачем особисто після розірвання шлюбу, та є його особистою власністю. Крім того, зазначив, що право власності на гараж № [NUMBER] , який знаходиться у м. Тернополі в гаражному кооперативі «Ветеран», загальна площа 39,4 кв. м., відповідач набув в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] , та після розірвання шлюбу. Водночас, вказав, що підстава визнання права власності на частину дачного будинку, який знаходиться в селі Малишівці Зборівського району Тернопільської області, кооператив «Мисливець», загальною площею 157,7 кв. м., та 1/2 автомобіля марки «Hyundai Santa fе», 2014 року, реєстраційний номер [NUMBER] , є також безпідставною, оскільки вказане майно [PERSON] придбав після розірвання шлюбу і жодних доказів про те, що воно придбане за спільні кошти або істотно збільшилась їхня вартість позивачем не надано. Відтак, просив відмовити у задоволені позовних вимог [PERSON] . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] та його представник у судовому засідання заперечили щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, попередньо надіславши на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалами суду забезпечено позов. Ухвалою суду залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON] . Ухвалою суду залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] про винесення окремої ухвали суду та залишення позовної заяви без розгляду. Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11.12.2006 шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Згідно з договором купівлі - продажу дачного будинку від 27.02.2015 [PERSON] купив у [PERSON] будинок дачний з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 135,1 кв. м. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 34264835 від 27.02.2015, зареєстрованого в реєстрі за № 209, приватним нотаріусом Олійник О.Є. Зборівського районного нотаріального округу Тернопільської області, [PERSON] належить на праві приватної власності будинок дачний з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на піставі договору купівлі - продажу від 27.02.2015. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру на нерухоме майно та єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 249368606 від 23.03.2021, дачний будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 135,1 кв. м., належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, серія та номер: 207, виданий 27.02.2015, та з 31.03.2015 знаходиться під арештом Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Також, з цієї довідки вбачається, що будівля гаража № [NUMBER] , загальною площею 39,4 кв., який розташований в гаражному кооперативі «Ветеран» м. Тернополя, належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі рішення суду, серія номер 607/16757/14-ц, виданий 12.12.2014, та з 31.03.2015 знаходиться під арештом Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2014 року, справа 607/16757/14-ц, за [PERSON] визнано право власності на гараж за № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Ветеран» по [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] , що не заперечується сторонами. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] є власником автомобіля марки «Hyundai Santa fе», 2014 року, реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 20.12.2014. Відповідно до дублікату виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/7887/14-ц, виданим 29.09.2014, вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] суму неповернутого основного боргу в розмірі 4 089 907,50 грн, а також, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 216 409,29 грн та 1 700,00 грн сплаченого державного мита та 30 грн витрат з ІТЗ розгляду цивільних справ. Стягнути борг в межах суми 2 900 000 боргу. На підставі вищевказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження № 46984590, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 26.03.2015. Згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.03.2015, головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, накладено арешт на все майно [PERSON] , шляхом заборони здійснювати відчуження будь - якого майна, яке йому належить. Відповідно до повідомлення про оцінку майна від 22.12.2015, складеного Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), 07.07.2015 державним виконавцем було проведено опис та арешт майна Боржника - [PERSON] , а саме: нежитлового приміщення гараж № [NUMBER] , загальною площею 39,4 кв., який розташований в гаражному кооперативі «Ветеран» м. Тернополя, вартість якого складає 80 900,00 грн без ПДВ. Вказана інформація підтверджується також висновком про вартість, складеним суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] та актом опису й арешту майна від 07.07.2015 державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.10.2015 справа №607/12564/15-ц у задоволенні скарги представника [PERSON] - [PERSON] на дії та бездіяльність державного виконавця першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції та в.о. начальника першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції відмовлено, та скасовано ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 07.09.2015 про зупинення стягнення у виконавчому провадженні щодо виконання дублікату виконавчого листа №607/7887/14-ц виданого 24.09.2014 Тернопільським міськрайонним судом. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.02.2016 справа №607/12564/15-ц заяву [PERSON] про визнання дубліката виконавчого листа, виданого в цивільній справі №607/7887/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із повним та фактичним виконанням - залишено без розгляду та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті, згідно ухвали судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.12.2015, а саме, скасовано зупинення стягнення на підставі виконавчого листа (дубліката) №607/7887/14-ц виданого 24.09.2014 Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми неповернутого основного боргу в розмірі 4 089 907,50 грн, 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 216 409,29 грн, 1 700,00 грн сплаченого держмита та 30,00 грн витрат на ІТЗ до завершення розгляду заяви [PERSON] про визнання виконавчого листа, виданого в цивільній справі №607/7887/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із повним виконанням. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.04.2016 справа №607/1931/16-ц заяву [PERSON] про визнання дубліката виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання залишено без розгляду. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.07.2016 справа №607/8016/16-ц скаргу представника [PERSON] - [PERSON] на дії та бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області - повернуто скаржнику. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 25.01.2019 справа №607/4185/16-ц прийнято відмову [PERSON] від заяви про визнання дубліката виконавчого листа №607/7887/14, який видано Тернопільським міськрайонним судом 24.09.2014 року таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.06.2020 справа №2-117/9 заяву представника скаржника [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову - повернуто заявнику. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.10.2020 справа №2-117/9 провадження у справі за заявою боржника у виконавчому провадженні [PERSON] , стягувач - [PERSON] , орган ДВС - відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання дубліката виконавчого листа № 607/7887/14-ц виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 24.09.2014 року таким що не підлягає виконанню та зобов`язання винести постанову про закінчення виконавчого провадження - закрито на підставі пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України, а також відновлено виконання за дублікатом виконавчого листа №607/7887/14-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 29.09.2014, про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] суми неповернутого основного боргу в розмірі 4 089 907,50 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 216 409,29 грн, 1700,00 грн сплаченого держмита та 30,00 грн витрат за ІТЗ судового процесу, яке було зупинено ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.08. 2020. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.10.2020 справа №607/27569/19 залишено без розгляду позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про виділення Ѕ ідеальної частки спільного сумісного майна подружжя у приватну власність. Постанови Тернопільського апеляційного суду від 19.02.2021, ухвалу Тернопільського міськрайонним судом Тернопільської області від 23.10.2020 залишено без змін. РішеннямТернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.03.2021 справа № 607/21749/19 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання дій протиправними та зобов`язання припинити вчиняти дії. Відповідно до постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 06.04.2021, ВП № 46984590, поновлено з примусового виконання виконавчий лист №607/7887/14-ц виданий 29.09.2014. Згідно з постановою про зупинення вчинення виконавчих дій від 18.05.2021, зупинено вчинення виконавчих дій, з реалізації майна, яке належить на праві проватної власності [PERSON] , а саме: Ѕ частини гаража № [NUMBER] , загальною площею 39,4 кв., який розташований в гаражному кооперативі «Ветеран» м. Тернополя; Ѕ будівлі, яка знаходиться в селі Малишівці, Зборівського району Тернопільської області, (садівниче товариство № 94 «Мисливець», та автомобіля марки «Hyundai Santa fе», 2014 року, реєстраційний номер [NUMBER] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.06.2021 у задоволенні скарги представника скаржника [PERSON] - адвоката Кметика В.С. на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), стягувач [PERSON] - відмовлено. Суд погоджується частково з аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Чинним законодавством України встановлено, що «сім`єю» на відміну від «шлюбу» є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ч.2 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)». Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Проаналізувавши всі надані докази, визнання позову в цій частині відповідачем, відсутність доказів, які б заперечували факт спільного проживання сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про встановлення факту спільного проживання її та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2007 року по дату винесення рішення суду, тобто 11 січня 2022 року, оскільки такі факти встановлені судом на підставі визнання позову, та письмових доказів, наявних в матеріалах справи, що, в свою чергу, третьою особою не спростовано. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: partial