Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

12.11.2021 року позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.10.2014 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] . Від шлюбних взаємостосунків у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає із позивачем та знаходиться на повному утриманні матері. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. [PERSON] є інвалідом з дитинства і потребує додаткових витрат на придбанням медикаментів, постійного лікування та реабілітації, задоволення інших потреб. З урахуванням наведеного, існує необхідність у фінансовій допомозі з боку батька. Відповідач перебуває в працездатному віці, в нього немає інших дітей, непрацездатних родичів та близьких осіб, а також відсутні інші обставини, які мають істотне значення для вирышення справи. У зв`язку з нестабільним станом здоров`ям малолітньої дочки та з урахуванням інвалідності, позивач просить стягувати з відповідача, [PERSON] , аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі по 3000 грн щомісячно. [PERSON] вважає, що дана сума дозволить покрити витрати на систематичне проходження курсів лікування, придбання вітамінів та медикаментів, харчування, систематичні огляди у лікарів, оздоровлення, отримання шкільної та дошкільної освіти, задоволення інших потреб дитини. За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст.19, п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, в тому числі - справи про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст.279 ЦПК України). Відповідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Ухвалою судді Косівського районного суду від 26.11.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано строк для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Відповідачем не було надіслано до суду будь-яких клопотань. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення із нижче наведених підстав: Судом встановлено, що батьком дитини є відповідач - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Факт проживання неповнолітньої дитини із матір`ю підтверджується довідкою №646 від 27.07.2021 року, виданою виконкомом Рожнівської сільської ради с. Хімчин Косівського району Івано-Франківської області (а.с.11) та не заперечується і не спростовується відповідачем. Згідно посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] , 2016 року народження,- інвалід з дитинства (а.с.9). Враховуючи відсутність добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації їх обов`язку щодо утримання і матеріального забезпечення дитини - наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на її утримання. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Мінімальна заробітна плата станом на час звернення до суду із позовом становить 6000 гривень, а на час розгляду справи становить 6500 гривень. Враховуючи, що судом не встановлено факт працевлаштованості відповідача та його місячний дохід, суд виходить саме з цієї суми. 50% від 6500 гривень складає 3250 гривень. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років на час звернення із позовом до суду становить 2013 гривень, а на час розгляду справи становить 2100 гривень. 50% від 2100 гривень складає 1050 гривень. Отже, запропонована позивачем сума аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання дитини у розмірі 3000 грн. щомісячно, відповідає передбаченому законом розміру аліментів на одну дитину, який не повинен перевищувати 3250 гривень та не бути меншим 1050 гривень на одну дитину відповідного віку. З урахуванням того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення дітей, а мати дитини здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, зважаючи на тенденцію зростання розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і мінімальної заробітної плати для працездатних осіб, а також те, що судом не встановлено наявності у відповідача інших утриманців - суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1 ст.192 СК України). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 12.11.2021 року, тобто з дня надходження до суду вказаного позову. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст.141, 180-185, 191 СК України,

Outcome: approved