Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач та його представник звернулись до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог - Шевченківський районний у м. Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та Київський районний у м. Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якому просили суд визнати [PERSON] батьком [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , та внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] за № 1141 від 22 жовтня 2014 року, складеного Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, відповідно до рішення суду, де у відомостях про батька вказати батьком дитини [PERSON] , а в графі «по батькові» дитини, замість « [PERSON] » вказати « [PERSON] », внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] за № 302 від 17 березня 2017 року, складеного Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, відповідно до рішення суду, де у відомостях про батька вказати батьком дитини [PERSON] , а в графі «по батькові» дитини, замість « [PERSON] » вказати « [PERSON] ». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач є громадянином Республіки Ірак, але проживає постійно на території України згідно посвідки про тимчасове проживання. В Україні він проживає з 2009 року. В період проживання в Луганській області (з 2009 року по 2014 рік) позивач познайомився з гр. України [PERSON] . У зв`язку із складеною військово-політичною ситуацією на Донбасі, вони з [PERSON] , яка була цивільною дружиною позивача, переїхали проживати до м. Полтави. В м. Полтаві [INFO] у них із відповідачкою народився їх перший син - [PERSON] . Актовий запис про народження № 1141 від 22.10.2014 р., зроблений Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. У зв`язку з тим, що на час народження сина вони з [PERSON] не перебували у шлюбі, то за ініціативою відповідачки, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за вказівкою матері (згідно ст. 135 Сімейного кодексу України). Після народження сина вони з відповідачем продовжували проживати разом, разом виховували сина, вели спільне господарство, тобто перебували у цивільному шлюбі. Крім того, зі своєю цивільною дружиною та сином вони декілька разів літали до батьків позивача у Республіку Ірак, у зв`язку з чим підтримувалися родинні відносини з дідусем та бабусею. [INFO] у них із [PERSON] народився другий син - [PERSON] . Актовий запис про народження № 302 від 17.03.2017 р., зроблений Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Відомості про батька дитини також внесені до Книги реєстрації народжень за вказівкою матері згідно ст. 135 Сімейного Кодексу України. Рішення про не включення відомостей про позивча, як про батька, у записи про народження його дітей було прийнято виключно відповідачкою, при цьому йому дане питання було роз`яснене так, що оскільки він не є громадянином України, то зробити це проблематично. При цьому цивільний шлюб між позивачем та відповідакою тривав та був узаконений офіційно 30 серпня 2017 року. З часу народження дітей позивача, він завжди знав, що вони його діти, утримував їх, брав участь у вихованні, піклувався про їх здоров`я. Нажаль, останнім часом у позивача з відповідачкою погіршилися відносини, що стало в свою чергу відображатися на його правах, як батька дітей. Так, він змушений погоджувати свої дні відвідування дітей з відповідачем, час та місця, де він може з ними бачитися, його бачення виховання дітей не береться до уваги та ігнорується. Крім того, позивач хвилююся про здоров`я своїх дітей, але не може жодним чином впливати на цей процес, так як відповідач не звертає уваги на думку позивача. У зв`язку з неможливістю вирішити дане питання мирним шляхом позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження його дітей. Позивач та його представник адвокат Дроменко Л.В., яка діє на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги, в судове засідання не з`явились надали до суду заяву про розгляд, справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, від начальників відділів Шевченківський районний у м. Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та Київський районний у м. Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшли заяви про розгляд справи без участі представників третьої особи, в якій також вказували, що при розгляді вказаної цивільної справи повністю покладаються на розсуд суду. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та докази на їх підтвердження; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач та відповідачка з початку 2014 року по 30 серпня 2017 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] в них народився син [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.11.2015 року, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1141. [INFO] в них народився син [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.03.2017 року, виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 302. Враховуючи, що на час народження дітей позивач та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводився за вказівкою відповідачки, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. В Свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 27.11.2015 року, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1141, батьком [PERSON] записаний " [PERSON] ", матір`ю - " [PERSON] ". В Свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 17.03.2017 року, виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 302, батьком [PERSON] записаний " [PERSON] ", матір`ю - " [PERSON] ". Стаття 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини першої та другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У відповідності зі ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Крім того, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд може встановити батьківство у разі спільного проживання і ведення спільного господарства матір`ю і особою, яка припускається батьком дитини, якщо ця особа приймає участь у вихованні дитини та утримує дитину, а також у разі визнання тим, хто припускається батьком, свого батьківства. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтями 125, 126 та 128 СК України. Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч. 2 ст. 125 СК України). За змістом ст. 126 СК України заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, може бути подана до органу державної реєстрації актів цивільного стану. У ст. 128 СК України насамперед йдеться про «визнання», а не «встановлення» батьківства, адже визнання правовідношення як спосіб захисту ґрунтується на встановленні певних обставин. Відповідно до цього визнання батьківства судом можливе лише завдяки встановленню кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Outcome: approved