Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

24.03.2021 року представник Івано-Франківської міської ради І. Мигович звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] на праві власності належить нежитлова будівля загальною площею 239,5 кв.м за адресою [ADDRESS] . Вказана будівля розміщена на земельній ділянці комунальної власності площею 0,2678 га, кадастровий номер 26255880201:016004:0876 з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства. Дана земельна ділянка утворилася шляхом поділу земельної ділянки площею 2,7415 га, кадастровий номер 2625880201:01:004:0836. Відповідач зобов`язаний оформити своє право користування земельною ділянкою на умовах оренди, про що його було повідомлено листом від 05.11.2020 за №440/34.3-02/35в. Своєю відповіддю від 09.12.2020 року відповідач фактично проігнорував прохання оформити право користування земельною ділянкою. Разом з тим, 22.10.2020 було проведено обстеження земельної ділянки за адресою [ADDRESS] на предмет дотримання вимог земельного законодавства, про що було повідомлено відповідача. Крім того, [PERSON] звертався із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки кадастровий 26255880201:016004:0876 із зміною цільового призначення для ведення особистого селянського господарства. Рішенням ХХV сесії Братковецької сільської ради від 06.05.2018 за №183 йому було відмовлено в наданні такого дозволу. 05.01.2021 року на адресу [PERSON] позивачем направлено претензію з вимогою погасити заборгованість, що виникла у відповідача перед міським бюджетом за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 у розмірі 21 649,19 грн., йому було запропоновано погасити заборгованість в добровільному порядку. Івано-Франківською міською радою визначено розмір безпідставно збережених коштів відповідачем та розраховано, як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, та яку міська рада могла отримати у разі укладення між нею та відповідачем договору оренди земельної ділянки площею 0,2678 га, кадастровий номер 26255880201:016004:0876. Виходячи із нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати дана сума склала 21 649,19 грн. Таким чином, відповідачем не внесено плату за використання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, без укладення договору оренди, внаслідок чого міська рада була позбавлена можливості отримати дохід в очікуваному розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду, чим їй завдано збитки у виді неодержаної орендної плати за землю. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.03.2021 дану цивільну справу передано на розгляд Тисменицькому районному суду Івано-Франківської області за підсудністю. Ухвалою суду від 22.06.2021 відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 12.07.2021 задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази. Ухвалою суду від 23.09.2021 задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази. Відповідач скористався правом подання відзиву, який надійшов на адресу суду 12.08.2021. Проти задоволення позову заперечив оскільки вважає, що земельна ділянка площею 0,2678 га, кадастровий номер 26255880201:016004:0876, не використовується ним. Зазначив, що неправомірним рішенням Братковецької сільської ради від 06.05.2018 за №183 йому було відмовлено в наданні дозволу для складення проекту відведення земельної ділянки з метою зміни цільового призначення. Крім того зазначив, що дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки не відповідають дійсності, так як витяг з технічної документації сформовано не у відповідності до чинного законодавства України. Одночасно подав заяву про застосування позовної давності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив, що у період з 01.01.2018 по 31.12.2020 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, плату за користування землею не сплачував, хоча земельна ділянка використовується для розміщення об`єкту нерухомого майна, що перебуває у його власності. Вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили, оскільки земельною ділянкою відповідач не користується. Крім того, своїми діями щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки позивач по суті заставляє відповідача здійснювати певний вид господарської діяльності. Одночасно зазначили, що при формуванні витягів з технічної документації не враховано Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженої Постановою КМУ за №831 від 16.11.2016. Вислухавши учасників судового провадження, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна між ПВКП «Юрчик» та [PERSON] від 16.01.2004, протоколу загальних зборів співвласників ПАФ «Росинка» від 11.04.2001, довідки ВК Братковецької сільської ради від 29.11.2017, акту передачі основних засобів від 02.03.2000 та свідоцтва про право власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства від 15.01.2004 на праві власності належить нежитлова будівля загальною площею 239,5 кв.м за адресою [ADDRESS] (а.с.15). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вищевказана будівля розміщена на земельній ділянці комунальної власності площею 0,2678 га, кадастровий номер 26255880201:016004:0876 з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (а.с.16). Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 08.12.2020 до Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку 2625880201:01:004:0836 та 2625880201:01:004:0835 внесено 29.10.2014 за заявами [PERSON] . В подальшому 15.11.2017 за заявою Братковецької сільської ради земельна ділянка 2625880201:01:004:0836 була поділена на земельні ділянки, в тому числі і з кадастровим номером 26255880201:016004:0876 (а.с.25). 05.10.2020 позивач листом за №400/34.3-02/19в повідомив відповідача про проведення обстеження земельної ділянки адресою [ADDRESS] у період з 15.10.2020 по 23.10.2020. Дане повідомлення було отримане [PERSON] 19.10.2020 (а.с.7). Як вбачається з дослідженого судом в якості письмового доказу акту обстеження земельної ділянки за №344 від 22.10.2020 інспектором з самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління самоврядного контролю Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської ради в присутності свідків проведено обстеження земельної ділянки за кадастровим номером 26255880201:016004:0876. Візуально встановлено, що на земельній ділянці знаходиться нерухоме майно, а ділянка знаходиться в центральній частині села, неогороджена та поросла бур`яном і чагарником. Крім того, заявою від 19.04.2018 [PERSON] звертався із заявою до Братковецької сільської ради про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки кадастровий номер 26255880201:016004:0876 із зміною цільового призначення для ведення особистого селянського господарства. Рішенням ХХV сесії Братковецької сільської ради від 06.05.2018 за №183 йому було відмовлено в наданні такого дозволу. Листом від 23.10.2020 за №92/9/09-19-04-14-31 ГУДПС в Івано-Франківській області проінформувало, що [PERSON] у період з 2017 по 2020 не декларував сплату за користування земельною ділянкою кадастровий номер 26255880201:016004:0876 (а.с.8-9). Відповідно до повідомлення від 05.11.2020 за №440/34.3-02/35в Івано-Франківська міська рада повідомила відповідача про необхідність оформлення права користування земельною ділянкою на умовах оренди (а.с11). Своєю відповіддю від 09.12.2020 року відповідач фактично проігнорував прохання оформити право користування земельною ділянкою (а.с.22). 05.01.2021 року на адресу [PERSON] позивачем направлено претензію з вимогою погасити заборгованість, що виникла у відповідача перед міським бюджетом за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 у розмірі 21 649,19 грн., йому було запропоновано погасити заборгованість в добровільному порядку(а.с.12-13). Віддповідно до розрахунку суми безпідставно збережених коштів за використання земельних ділянок Івано-Франківською міською радою визначено розмір безпідставно збережених коштів відповідачем та розраховано, як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, та яку міська рада могла отримати у разі укладення між нею та відповідачем договору оренди земельної ділянки площею 0,2678 га, кадастровий номер 26255880201:016004:0876. Виходячи із нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати, дана сума склала 21 649,19 грн. (а.с.14, 18). Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями ЦК України та ЗК України. Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Згідно ст. ст. 122,123,124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом указаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату. Як встановлено судом та не заперечується учасниками справи, що на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна між ПВКП «Юрчик» та [PERSON] від 16.01.2004, протоколу загальних зборів співвласників ПАФ «Росинка» від 11.04.2001, довідки ВК Братковецької сільської ради від 29.11.2017, акту передачі основних засобів від 02.03.2000 та свідоцтва про право власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства від 15.01.2004 [PERSON] на праві власності належить нежитлова будівля загальною площею 239,5 кв.м за адресою [ADDRESS] , що знаходиться на земельній ділянці комунальної власності площею 0,2678 га, кадастровий номер 26255880201:016004:0876 з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства. Відповідач використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів, хоча земельна ділянка використовується для розміщення об`єкта нерухомого майна, який належить йому на праві приватної власності. Таким чином, відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212ЦК України. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19). Окрім того, відповідно до постанови ВС від 02.06.2021 у справі за №201/2956/19 те, що площа земельної ділянки, яка безпосередньо зайнята під будівлею, є меншою ніж площа всієї земельної ділянки, правового значення не має, визначальним в даному випадку, на переконання суду, є саме знаходження на земельній ділянці кадастровий номер 26255880201:016004:0876 нерухомого майна, яке на праві власності належить відповідачу. Згідно ч. 4. ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на постанову ВС за №808/2684/15 від 14.09.2021, оскільки остання стосується інших правовідносин. Заперечення відповідача щодо відсутності його вини у завданні збитків, не заслуговують на увагу, оскільки для кондиційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття майна однією особою за рахунок іншої ( статті 1212-1214 ЦК України). В той же час щодо посилань відповідача про відмову рішенням ХХV сесії Братковецької сільської ради від 06.05.2018 за №183 в наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки кадастровий номер 26255880201:016004:0876 із зміною цільового призначення для ведення особистого селянського господарства і як наслідок некористування нею [PERSON] суд зазначає наступне. Питання щодо зміни цільового призначення земельної ділянки перебуває у віддані органу місцевого самоврядування. Разом з тим, особа, яка вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування завдано шкоди її правам чи інтересам вправі оскаржити їх в судовому порядку. На запитання суду відповідач повідомив, що рішення Братковецької сільської ради від 06.05.2018 за №183 ним оскаржено не було, а відтак твердження [PERSON] про примушування органом місцевого самоврядування таким чином до здійснення підприємницької діяльності є необгрунтованим. Щодо визначення розміру коштів, які підлягають стягненню з відповідача, то суд зазначає, що предметом спору у цій справі є стягнення не орендної плати за користування земельною ділянкою, а суми, яка відповідає її еквіваленту, і яку відповідачі мають сплатити за фактичне користування земельною ділянкою. Тобто фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Розмір суми коштів, заявлений до стягнення у цій справі, дорівнює розміру недоотриманої місцевим бюджетом орендної плати, яку зобов`язаний був сплачувати відповідач за користування земельною ділянкою. Положення законодавства України, що регулюють питання визначення розміру орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної власності, закріплюють право територіальної громади на отримання плати за користування земельною ділянкою комунальної власності незалежно від проведення нормативної грошової оцінки такої ділянки. При цьому витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель. Видача витягу - це адміністративна послуга, яку надає відповідне управління Держгеокадастру через центр надання адміністративних послуг згідно з вимогами Закону України «Про адміністративні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2011 року № 835 «Деякі питання надання Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальними органами адміністративних послуг» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 травня 2014 року № 523-р «Деякі питання надання адміністративних послуг органів виконавчої влади через центри надання адміністративних послуг». Відповідно до пункту 4 розділу III Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.05.2017 № 679/305467 ), дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються за заявою зацікавленої особи як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Відповідно до підпункту 14 пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, до Державного земельного кадастру вносяться, зокрема, такі відомості про земельні ділянки як нормативна грошова оцінка; значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у цьому пункті, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку; дата проведення нормативної грошової оцінки земель. Таким чином, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки не розраховується, а формується автоматично за актуальними даними Державного земельного кадастру про земельну ділянку та з використанням ГІС-технологій та електронних цифрових карт Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Дніпро на дату звернення зацікавленої особи. Аналогічний висновок міститься у постанові ВС від 02.06.2021 у справі за №201/2956/19. В той же час, відповідно до відповіді на адвокатський запит представника відповідача відділу в м. Тисмениця управління в Івано-Франківській області ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 15.09.2021 підставою для формування витягу із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки за кадастровим номером 26255880201:016004:0876 стала технічна документація з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту с. Братківці Братковецької сільської ради, яка розроблена ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у 2013, яка затверджена рішенням ХХІ сесії 6 демократичного скликання Братковецької сільської ради №81 від 29.12.2013, вступила в дію з 01.01.2015 і не втратила чинність станом на день надання відповіді. Крім того, відповідно до ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, проводиться незалежно від їх цільового призначення не рідше ніж один раз на 5-7 років. Таким чином, суд дійшов висновку, що в розрахунку заборгованості суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки за кадастровим номером 26255880201:016004:0876 підставно вказано нормативно грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 123 661,26 грн. Одночасно суд звертає увагу на те, що не погоджуючись із нормативно грошовою оцінкою земельної ділянки, на основі якої позивачем здійснено розрахунок суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки, [PERSON] не оскаржив її в судовому порядку. Між тим, відповідач звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення(ч. 2,3 ст. 267 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 24.03.2021, а про стягнення коштів заявляє виходячи із розрахунку за період з 01.01.2018 по 31.12.2020. Таким чином, враховуючи дату звернення до суду із позовом та період, за який позивач просить стягнути кошти, а також зважаючи на визначений законодавством загальний строк позовної давності, позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення коштів за період з 01.01.2018 по 23.03.2018. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню безпідставно набуті кошти за період з 24.03.2018 по 31.12.2020 (в межах позовних вимог), що становить 19 938,56 грн (21 649, 19 грн - 1 710,63 грн (82 дні х 20,61 грн) = 19 938,56 грн). Таким чином позов підлягає до часткового задоволення. Щодо розподілу процесуальний витрат, то суд зазначає таке. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи при поданні позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 270 грн., таким чином пропорційно до задоволених позовних вимог стягненню підлягають 2 090 грн 63 коп. судового збору На підставі наведеного, ст. ст. ст.267, 1212, 1214 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial