Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , визначивши їх в розмірі 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення кожною дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивач вказала, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від даного шлюбу в них народилося троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з нею. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2017 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 31 січня 2017 року до досягнення дітьми повноліття. З часу ухвалення вказаного рішення суду у позивача покращився майновий стан, зокрема за вказаний період останній набув на підставі договорів купівлі-продажу житловий будинок по [ADDRESS] , земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3713 га по [ADDRESS] . Крім цього, відповідач займається придбанням машин закордону та подальшої реалізації останніх, що і є його основним заробітком. Разом з тим, її матеріальний стан не покращився, збільшилися витрати на утримання дітей, зросли ціни на продукти харчування, одяг та взуття. Вона разом з дітьми проживає в орендованій квартирі, за яку щомісячно сплачує оренду в розмірі 4000 грн. та комунальні послуги. Посилаючись на наведене та те, що визначений судом розмір аліментів є недостатнім для належного матеріального утримання дітей, просила задовольнити позов. 12 січня 2022 року відповідач подав відзив на позов. Вказав, що на даний час розмір аліментів, які він сплачує становить 3765 грн., що є гарантованим мінімальним розміром аліментів та становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Він не може надавати допомогу дітям у більшому розмірі, оскільки у нього відсутній достатній заробіток. Позивачем не надано доказів існування обставин, передбачених ст. 192 СК України, які є підставою для збільшення розміру аліментів. Зокрема, остання не надала належних та допустимих доказів про матеріальне становище сторін, стан здоров`я останніх і дітей. Зазначив, що нерухоме майно, яке знаходиться по [ADDRESS] , придбане ним за отримані в позику кошти згідно розписки від 27 грудня 2019 року та він зобов`язаний повернути останні протягом 5 років. Він не володіє будь-яким рухомим майном. У період з травня 2020 року по червень 2021 року діти проживали разом з ним та перебували на його утриманні, позивач у той час перебувала за кордоном. Вказані обставини встановлені рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2021 року. Відтак, твердження позивача про те, що лише вона несе витрати на утримання дітей не відповідають дійсності. Будь-яких доказів, які б підтверджували факт оплати 4000 грн. за оренду житла та комунальні послуги позивачем не надано. Відстуній акт приймання-передачі орендованого приміщення та документи, що підтверджують сплату коштів орендодавцю. Твердження позивача про те, що він займається придбання транспортних засобів за межами України, які в подальшому реалізовує, не відповідають дійсності. Він дійсно перетинає кордон України, оскільки є слухачем І курсу І семестру Медичної Поліцеальної Школи імені Ядвіги Іжицької у м. Перемишлі, що і зумовлює його регулярне відвідування Польщі з метою навчання. Крім того, на його утриманні перебувають непрацездатні батьки [PERSON] та [PERSON] . Стан здоров`я не є задовільний, оскільки у період з 27 листопада 2021 року по 13 грудня 2021 року йому встановлено діагноз Коронавірусна хвороба Covid. На даний час він відновлюється після вказаного захворювання, у нього постковідний синдром, який в майбутньому потребує залучення низки спеціалістів. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову. 13 січня 2022 року представник позивача - адвокат Карпа М.М. подала відповідь на відзив. Вказала, що обставини викладені у позовній заяві обгрунтовані доказами, які додані до позову. Набуття нерухомого майна відповідачем підтверджується відповідними документами та є свідченням покращення матеріального стану останнього. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2021 року, на яке посилається відповідач, підтверджує факт несплати останнім аліментів у визначений судом термін та не має жодного значення для вирішення даної справи по суті. Батьки відповідача отримують пенсію. У власності матері відповідача перебуває квартира. Доказом покращення матеріального становища відповідача також є факт навчання останнього за кордоном. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначеного розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Карпа М.М. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зіславшись на доводи, викладені у відзиві та вказав про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів. Судом встановлено, що сторони з 25 листопада 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2017 року. Від даного шлюбу в сторін народилося троє дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 травня 2005 року, [PERSON] , [INFO] , підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 січня 2007 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 вересня 2009 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 31 січня 2017 року до досягнення дітьми повноліття. Як вбачається із свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 11 січня 2018 року, виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, позивач змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем, що підтверджується довідкою за №1563 від 15 червня 2021 року, виданою ДП «Наш дім 3» ПП «Наш дім» та не заперечується відповідачем. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 грудня 2019 року, укладеного між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець), відповідач набув у власність земельну ділянку, площею 0,3713 га, кадастровий номер 6122485100:02:001:0239, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . Вартість вказаної земельної ділянка визначена сторонами договору у розмірі 26 313 грн. Як слідує з договору купівлі-продажу житлового будинку від 28 грудня 2019 року, укладеного між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець), відповідач набув у власність житловий будинок, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 6122485100:02:001:0257, площею 0,2300 га по [ADDRESS] . Вартість вказаного житлового будинку визначена сторонами договору у розмірі 75 641 грн. З відповіді Державної прикордонної службу України за №0.184-36832/0/15-19 від 23 жовтня 2019 року вбачається, що [PERSON] неодноразово перетин кордон України у період з 06 травня 2017 року по 30 серпня 2019 року. Як слідує з договору оренди квартири за №091 від 31 травня 2021 року, укладеного між [PERSON] (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар), Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове оплатне користування двокімнатну квартиру за [ADDRESS] . Сторони домовилися про те, що розмір плати за один місяць за користування квартирою становить 4000 грн. З розрахунку заборгованості із сплати аліментів за №81956 від 26 листопада 2021 року вбачається, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01 грудня 2021 року становить 14 956,50 грн. Відповідач [PERSON] погасив вказану заборгованість, що підтверджується квитанцією АТ «Універсал-Банк» від 15 грудня 2021 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2021 року звільнено [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа №607/1236/17 від 05.05.2017 року про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 31.01.2017 року до досягнення дітьми повноліття, за період з травня 2020 року по червень 2021 року в розмірі 43 122 грн. Судом встановлено, що діти у період з травня 2020 року по червень 2021 року проживали разом з батьком, а тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для звільнення від сплати заборгованості. Як вбачається з довідки від 14 вересня 2021 року, перекладеної з польської мови на українську мову, [PERSON] є слухачем І курсу І семестру Медичної Поліцеальної школи імені Ядвіги Іжицької в Перемишлі в 2021-2022 навчальних роках. Навчається на заочній формі навчання за професією асистент недієздатної особи, дата початку навчання вересень 2021 року, запланований термін закінчення навчання серпень 2022 року. Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 28 травня 2021 року, станом на 27 травня 2021 року інформація про доходи [PERSON] за період з 4 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року відсутня. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст.1 82 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В силу вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень викладених у п. п. 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2022 року - 2618 гривень. Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пред`являючи даний позов, позивач посилається на те, що розмір аліментів, які визначенні рішенням суду, не є достатнім для утримання дітей, оскільки її матеріальний стан не покращився, збільшилися витрати на утримання дітей, зросли ціни на продукти харчування, одяг та взуття. В свою чергу, матеріальне становище відповідача покращилось, оскільки останній у 2019 році набув у власність нерухоме майно, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дітям у більшому розмірі. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2017 року визначено аліменти на трьох дітей у розмірі 2000 грн. На даний час змінилось матеріальне становище дітей, останні підросли, змінився рівень життя в державі, а відтак збільшилися їх потреби та витрати. Визначений судом у рішенні суду від 24 квітня 2017 року розмір аліментів на даний час вочевидь є недостатнім для утримання дітей та є меншим встановленого законом мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину відповідного віку. Встановлено, що відповідач є працездатною особою молодого віку, стан здоров`я задовільний, відтак не позбавлений можливості працювати та утримувати своїх неповнолітніх дітей. Матеріалами справи підтверджено, що з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів покращилось матеріальне становище відповідача, останній придбав у власність земельну ділянку та житловий будинок в с. Коханівка Збаразького району Тернопільської області. Факт покращення матеріального стану відповідача підтверджується також його навчанням у Польщі та регулярним перетином державного кордону. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є особою молодого віку, має у власності нерухоме майно, приймаючи до уваги інтереси дітей та забезпечення їх гармонійного розвитку, суд приходить до переконання, що потрібно змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , визначивши їх в розмірі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я, вік та потреби дітей, для забезпечення їх гармонійного розвитку, відсутність у відповідача інших утриманців. Таким чином, суд вважає, що визначений розмір аліментів забезпечить потреби та нормальні умови життя дітей. При цьому, позивачем не доведено належними та достатніми доказами, можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. на кожну дитину. Безпідставними є доводи відповідача про придбання нерухомого майна за позичені кошти, а відтак про відсутність обставин, що свідчать про покращення його матеріального стану. Так, придбання нерухомого майна свідчить про покращення матеріального стану відповідача з огляду на те, що останній свідомо та зі своєї волі набув у власність нерухоме майно шляхом його купівлі за грошові кошти. Суд не приймає до уваги посилання відповідача щодо придбання нерухомого майна за кошти отримані у позику, оскільки у наданій суду розписці не зазначено про їх позику саме на отримання даного нерухомого майна. Більше того, сам факт одержання у позику грошових коштів не спростовує факту покращення матеріального становища відповідача. Суд також не приймає до уваги твердження відповідача про те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки [PERSON] та [PERSON] , оскільки останні отримують пенсію та це не звільняє його від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Outcome: partial