Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 121992,17 грн, 1921,00 грн судові витрати. Позов мотивував тим, що 12.08.2010 року з відповідачем укладено кредитний договір № б/н. Договір оформлено підписом заяви. Відповідач отримала кредитний ліміт. Відповідач прийняті на себе зобов`язання не виконала. Заборгованість становить: 296,40 грн кредиту, 121992,17 грн відсотки. Позивач звернувся до суду з заявою, якою зменшив позовні вимоги . просив стягнути заборгованість за тілом кредиту 296.40 грн, 677,11 грн заборгованість за відсотками, 6464,30 грн пені, судові витрати. Відповідач надав суду відзив. Позовні вимоги не визнав. Посилалась на таке. Процентна ставка заявою не передбачена. Відсутня відповідальність за порушення умов договору у вигляді пені та штрафу. Не надано доказів ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг. Позивачем без узгодження була неодноразово збільшена процентна ставка. Позивачем було пропущено строк позовної давності. Відповідач 24.08.2016 року уклала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу отримала прізвище « [PERSON] ». В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час розгляду справи повідомлений належним чином. Просив суд розглянути справу у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином , причину своєї неявки суду не повідомив . Суд, дослідивши матеріали приходить до такого . Між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір шляхом подачі відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 12.08.2010 року. Вказаною заявою умови користування та повернення кредиту,відповідальність визначені /а.с.9/. На підставі вказаної анкети-заяви [PERSON] отримала кредитну картку з кредитним лімітом 300 грн. Позивач за даним договором отримував інші кредитні картки. Строк дії останньої кредитної картки діяв до 01/20 року. Вказаний факт підтверджено довідкою /а.с.146/. На підставі вказаного договору відповідач отримував грошові кошти та користувався ними, частково повертаючи отримані кошти. Вказаний факт підтверджено випискою./а.с.133-135/. Позивач вважає, що станом на 18.09.2019 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 7437,81 грн з яких: 296,40 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 677,11 грн заборгованість за простроченими відсотками, 6464,30 грн пеня. Вказане підтверджено наданим банком розрахунком /а.с.189/. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України, встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частинами першою, другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України, встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитними коштами та пеню посилаючись на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку. Позивачем не надано доказів про запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку щодо процентів за користування кредитом та пеню . Наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не може розцінюватися як доказ цього оскільки не підписана відповідачем. Частиною шостою статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку не можна вважати складовою кредитного договору якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені. Заява, яка безпосередньо підписана відповідачем може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання до них як другої сторони до запропонованого договору. Викладене приводить суд до висновку про те, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Без наявності доказів про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у Генеральній угоді домовленості сторін про надані банком банківських послуг в Приватбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, що містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12.08.2010 року шляхом підписання анкети -заяви. Викладене приводить суд до висновку, що при укладенні договору з відповідачем банк не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості по відсоткам за користування кредитом та пені у зв`язку з відсутністю передбаченого обов`язку відповідача щодо їх сплати. Фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті. Частиною 2 статті 530 ЦК України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Викладене приводить суд до висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право на стягнення з відповідача 296,40 грн - заборгованість за тілом кредиту. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial