Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

ТОВ «Мегаінвестбуд» (далі - позивач) 26.05.2020 року звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на свою користь заборгованість за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а також заборгованість за послуги з технічного обслуговування спільних інженерних мереж будинку за період з 20.05.2017 року по 20.05.2020 року з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, в загальному розмірі 17038,50 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. В подальшому в ході розгляду справи, у зв`язку із сплатою відповідачем заборгованості (за винятком неустойки, 3 % річних та індексу інфляції), позивач зменшив позовні вимоги та остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість з неустойки, 3 % річних та індексу інфляції за період з 20.05.2017 року по 20.05.2020 року в загальному розмірі 2598,44 грн., з яких: 248,36 грн. - пеня, нарахована за несвоєчасну оплату заборгованості за послуги з технічного обслуговування спільних інженерних мереж будинку; 266,15 грн. - 3% річних, нарахованих на заборгованість за послуги з технічного обслуговування спільних інженерних мереж будинку; 430,56 грн. - інфляційні нарахування на заборгованість за послуги з технічного обслуговування спільних інженерних мереж будинку; 494,28 грн. - пеня, нарахована за несвоєчасну оплату заборгованості за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території; 406,31 грн. - 3% річних, нарахованих на заборгованість за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території; 752,78 грн. - інфляційні нарахування на заборгованість за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «Мегаінвестбуд» здійснює управління будинком [ADDRESS] та з 2012 року по теперішній час виконує функції з надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території, а також надає послуги з технічного обслуговування спільних інженерних мереж будинку та проводить розрахунки з власниками житлових приміщень будинку. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . У будинку, зокрема і в Квартирі, позивачем добросовісно і сумлінно надавались і надаються послуги з утримання будинку, прибудинкової території, експлуатаційні послуги, а також надаються розрахунки для оплати наданих послуг. Відповідач приймав та приймає зазначені послуги, проте їх не оплачує в повному обсязі, внаслідок чого склалась заборгованість перед позивачем у вказаному вище розмірі. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.05.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні 18.01.2022 року позовну заяву та викладені в ній доводи підтримав у повному обсязі. Показав, що у зв`язку із сплатою відповідачем у повному обсязі заборгованості за надані послуги (за виключенням пені, 3 % річних та індексу інфляції), у відповідача станом на час розгляду справи залишилась несплаченою заборгованість за пенею, 3 % річних та індексом інфляції в загальному розмірі 2598,44 грн. Представник відповідача в судовому засіданні 18.01.2022 року заперечував проти позову в остаточній редакції в повному обсязі. Показав, що відповідач у повному обсязі сплатив заборгованість за отримані послуги, а стягнення з відповідача пені, 3 % річних та індексу інфляції суперечить чинному законодавству, в тому числі вимогам п. 3 п.п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби». Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали, приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків, відповідачу нараховано заборгованість в загальному розмірі 2598,44 грн., з яких: 248,36 грн. - пеня, нарахована за несвоєчасну оплату заборгованості за послуги з технічного обслуговування спільних інженерних мереж будинку; 266,15 грн. - 3% річних, нарахованих на заборгованість за послуги з технічного обслуговування спільних інженерних мереж будинку; 430,56 грн. - інфляційні нарахування на заборгованість за послуги з технічного обслуговування спільних інженерних мереж будинку; 494,28 грн. - пеня, нарахована за несвоєчасну оплату заборгованості за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території; 406,31 грн. - 3% річних, нарахованих на заборгованість за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території; 752,78 грн. - інфляційні нарахування на заборгованість за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач несвоєчасно оплачував послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а також послуги з технічного обслуговування спільних інженерних мереж будинку, що надавались позивачем. Оскільки обов`язок відповідача сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних передбачений імперативними положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вказаної частини позовних вимог. Оцінюючи доводи відповідача щодо відсутності укладеного між сторонами договору щодо надання відповідних послуг, суд керується таким. Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Оскільки обов`язок відповідача сплатити суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних безпосередньої передбачений положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд приходить до висновку, що відсутність укладеного між сторонами договору щодо надання відповідних послуг та, відповідно, відсутність закріплених в договорі умов щодо можливості стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, не може бути підставою для відмови у вказаній частині позовних вимог. Посилання позивача на положення п. 4 ч. 3 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону України № 530-IX від 17.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» суд відхиляє з наступних підстав. Згідно вказаної норми, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року в справі № 646/14523/15-ц зазначено, що за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. В постанові Верховного Суду від 18.03.2019 року в справі № 210/5796/16-ц зроблений висновок щодо правомірності стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням 3 % річних від простроченої суми та індексу інфляції. Таким чином, нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, мають іншу правову природу, ніж неустойка (штраф, пеня), та є по суті не засобом забезпечення виконання зобов`язань, як неустойка, а особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, задовольняє позовні вимоги у вказаній частині та стягує з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 1855,80 грн., з яких: 266,15 грн. - 3% річних, нарахованих на заборгованість за послуги з технічного обслуговування спільних інженерних мереж будинку; 430,56 грн. - інфляційні нарахування на заборгованість за послуги з технічного обслуговування спільних інженерних мереж будинку; 406,31 грн. - 3% річних, нарахованих на заборгованість за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території; 752,78 грн. - інфляційні нарахування на заборгованість за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. У позовних вимогах щодо стягнення пені суд відмовляє з наступних підстав. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. З пояснень учасників справи, в тому числі представника позивача, судом встановлено, що договори на надання вказаних вище послуг між сторонами не укладались, оскільки відповідачем проекти відповідних договорів підписані не були. Відповідно, сторонами не досягнуто домовленість щодо права позивача нараховувати неустойку (пеню) за несвоєчасну оплату послуг. За відсутності погодженої сторонами умови договору щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну оплату послуг, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення пені, оскільки позивачем не доведено наявність підстав для нарахування такої пені. Доводи відповідача щодо застосування позовної давності суд відхиляє, оскільки позивач просить стягнути заборгованість, що виникла у період з 20.05.2017 року по 20.05.2020 року, до суду з даним позовом звернувся у травні 2020 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. У відповідності до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 1501,24 грн.

Outcome: partial