Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за наступними підставами. Як вказує позивач, 17.08.2021 року їй стало відомо про існування виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. за №26839 від 05.05.2021 року про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості у розмірі 25630,05 гривень. При цьому позивач вказує, що ніяких кредитних відносин з відповідачем він не мала, що жодних вимог від ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» з приводу погашення кредиту вона не отримувала. Також не отримувала вона вимог щодо будь-якої заборгованості від нотаріуса. Також позивач не згодна із сумою заборгованості. Крім того, позивач зазначає про те, що згідно даних Єдиного реєстру нотаріусів, Приватний Нотаріус Личук Т.В. припинив свою діяльність 14.04.2021 року, проте виконавчий напис вчинено 05.05.2021 року. На підставі викладеного позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. за №26839 від 05.05.2021 року про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості у розмірі 25630,05 гривень. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Проте, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 27.09.2019 року між позивачкою та АТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір №491012032. 22.02.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ФОРТ» укладено договір факторингу, за яким право вимоги по кредитному договору №491012032 перейшло до ТОВ «ФК «ФОРТ». 23.02.2021 року право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу №01-23-02/21 набув відповідач. З метою реалізації своїх прав кредитора відповідач звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі №491012032, додавши до заяви оригінал кредитного договору від 27.09.2019 року, копію Договору факторингу №01-23-02/21, розрахунок заборгованості за кредитним договором, засвідчений стягувачем. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що оспорюваний виконавчий напису вчинено відповідно до законодавства, тому підстав для задоволення позову немає. Треті особи жодних відзивів з приводу позовної заяви до суду не надали, до судового засідання не з`явилися, не повідомивши про причини неявки, про день та час судового розгляду були повідомлені належним чином. До судового засідання представником позивачки було подано заяву з проханням розглядати справу у відсутність сторони позивача, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що дійсно 27.09.2019 року між позивачкою та АТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №491012032, проте не надано жодних відомостей щодо умов цього договору. Як вбачається з наданої до суду копії Договору факторингу від 23.02.2021 року №01-23-02/21, між ТОВ «ФК «Форд» та відповідачем був укладений договір про відступлення права вимоги за кредитним договорами. Проте, жодних відомостей щодо підстав для набуття права вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «ФОРД» (копії договору, реєстру та т.і) надано не було. Крім того, відповідачем при наданні копії договору факторингу від 23.02.2021 року не надано жодного додатку до нього (надано копії пістих бланків додатків), тобто жодним чином встановити, що у відповідача взагалі було право вимоги за кредитним договором №491012032 і, відповідно, право на звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчогго напису на цьому договорі, у суду можливості немає. Також, відповідач посилається на те, що нотаріусу надавався розрахунок заборгованості позивачки, проте до суду такого розрахунку відповідачем не надано. Оскільки за ухвалою суду про витребування доказів приватним нотаріусом Личуком Т.В. не були надані матеріали нотаріальної справи щодо вчинення оспорювваного виконавчого напису, у суду відсутня об`єктивна можливість встановити, які документи були подані нотаріусу разом із завою про вчинення виконавчого напису. Так, відповідно до вимог Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року за №296/5, та статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. У відповідності до положень п.3.1 вказаного Порядку, основною умовою вчинення виконавчого напису нотаріусом є безспірність заявлених грошових вимог. Проте, як вбачається з матеріалів справи, обгрунтованими є доводи позивача щодо того, що кредитних правовідносин мідж ним та відповідачем не існувало, встановити правомірність заявлених вимог відповідача за кредитним договором №491012032 від 27.09.2019 року, укладеному між позивачем та АТ «Альфа-Банк» щодо вчинення оспорюваного виконавчого напису, у суду можливості не має через неподання витребуваних судом доказів третьою особою. З огляду на наведене, судом робиться висновок про обґрунтованість доводів позивача та наявність підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. До початку розгляду справи позивачкою було подано заяву про відстрочення сплати нею судового збору, яка судом була задоволена. У відповідності до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, вимоги позивачки були задоволені повністю. Таким чином, судовий збір, що підлягає сплаті при розгляді цієї справи, у даному разі покладається на відповідача. Згідно до Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору при поданні позову немайнового характеру становить 908,00 гривень (станом на час звернення з позовом). На підставі викладеного,

Outcome: approved