Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

07 грудня 2021 року заявниця звернулася до суду із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої вказувала, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0665 га, кадастровий номер 7310136300:16:003:1317 з цільовим призначенням - для ведення садівництва, яка розташована на території [ADDRESS] . На даний час у заявниці виникла необхідність зареєструвати право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, але при огляді документів було виявлено помилку в написанні прізвища заявниці в державному акті на право власності на землю. В державному акті на право власності прізвище вказано, як « [PERSON] », хоча правильно « [PERSON] ». Дана помилка виникла у зв`язку із неправильним перекладом прізвища заявниці з російської на українську мову. Посилаючись на вказане, а також на те, що наявність помилки у правовстановлюючому документі в написанні прізвища заявниці перешкоджає в реєстації даного документа, а в подальшому розпорядження своєю власністю, просила встановити факт належності Державного ату про паво власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧВ № 002821 . У судове засідання заявниця не з`явилася, однак від її та її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, просили заяву задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом належним чином про час та місце розгляду справи, направили до сду заяву в якій просили праву розглянути у їх відсутність. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зокрема, як убачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, заявниця [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією паспорта. 29.01.2001 року рішенням виконкому Чернівецької міської ради № 42/2 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0665 га, кадастровий номер 7310136300:16:003:1317 з цільовим призначенням - для ведення садівництва, яка розташована на території [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧВ № 002821. Однак, у вищевказаному Державному акті міститься описка в написанні прізвища одного із співвласників земельної ділянки, а саме замість [PERSON] зазначено [PERSON] . Дана помилка виникла у зв`язку із неправильним перекладом прізвища заявниці з російської на українську мову, щ підтверджується висновком лінгвістичної експертизи № 056/35 - м від 13.01.2020 року. Так, згідно із роз`ясненнями п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, при розгляді заяв про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Враховуючи викладене, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, оцінені в сукупності з іншими обставинами, встановленими судом, суд вважає встановленим факт належності [PERSON] Державного акта на право власності на земельну ділянку ІІ-ЧВ № 002821, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved