Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

30 вересня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що 21 вересня 2021 року поштовим відправленням [PERSON] надійшов лист від 07.09.2021 року № 2098 державного виконавця Кобеляцького відділу державної виконавчої служби в Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Голованя Олексія Васильовича. До даного листа була додана постанова державного виконавця від 07.09.2021 року ВП № 66708184 про відкриття виконавчого провадження та копія виконавчого напису від 26.06.2021 року № 240431, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем. Із даних документів [PERSON] стало відомо про примусове виконання виконавчого напису № 240431 від 26.06.2021 року, а саме про примусове стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» боргу в сумі 15 459,80 гривень. Однак [PERSON] ніколи не мав жодних правовідносин з ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» та ніколи не отримував від останнього письмової вимоги про усунення порушення виконання будь-яких договірних чи деліктних зобов`язань. Тому в позивача є підстави вважати, що приватний нотаріус Остапенко Є.М. при вчиненні виконавчого напису не мав документів, які підтверджують направлення відповідачем як стягувачем та отримання позивачем як боржником письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання. Враховуючи викладене, [PERSON] прохав суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 26.06.2021 року № 240431 таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Галушко С.С., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, адвокат Галушко С.С. подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримує повністю та прохає задовольнити. Представник відповідача, ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами», будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, від директова ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» Велікданова С.К. надійшла заява про визнання позовних вимог. У заяві директор прохав задовольнити позовні вимоги [PERSON] у частині визнання виконавчого напису від 26.06.2021 року № 240431, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 454,00 грн. (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України) та в разі подання заяви про забезпечення позову у розмірі 227,00 грн. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, державний виконавець Кобеляцького відділу державної виконавчої служби в Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Головань О.В., будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 11 лютого 2021 року між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено електронний договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1795942, відповідно до якого позикодавець надає позичальникові позику в сумі 4 600,00 гривень строком на 30 днів - з 11.02.2021 до 13.03.2021 рр. Знижена процентна ставка 0,99 відсотки на день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70 відсотки за день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 361,35 відсотки, орієнтовна загальна вартість позики 5966,20 гривень (а.с.76). 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис № 240431, згідно якого із [PERSON] стягнуто невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами», якому ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі Договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 1795942 від 11.02.2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (а.с.10). Згідно даного виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 20.06.2021 по 26.06.2021 року в розмірі: 4600,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 10 834,80 гривень - заборгованість за нарахованими процентами; 25,00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню, визначена в розмірі 15 459,80 гривень (а.с.10). Згідно виписки з рахунка (а.с.75), заборгованість за кредитним договором № 1795942 від 11.02.2021 року станом на 23.12.2021 рік за період з 20.06.2021 по 23.12.2021 рр. складає 15 434,80 гривень, в тому числі: 4600,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 10 834,80 гривень - заборгованість за нарахованими процентами. Вказана заборгованість не погашена. Державним виконавцем Кобеляцького районного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Голованем О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.09.2021 (ВП № 66708184) на підставі виконавчого напису № 240431 від 26.06.2021 року (а.с.9). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Зі змісту статті 87 Закону України «Про нотаріат» вбачається, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Пунктом 3.5 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», такими документами для одержання виконавчого напису є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Приватним нотаріусом Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис на підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», яким передбачено, що до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів належить така форма договору, як кредитний договір. Вказаний пункт № 2 був включений до Переліку Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Згідно з ч. 1 ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Тому постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року також втратив чинність з цього дня. Тобто з 22.02.2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Таким чином, діючим на момент вчинення виконавчого напису та на сьогодні є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року № 622, тобто без розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Оскільки виконавчий напис, який є предметом спору в даній справі, вчинено 26 червня 2021 року, тобто після визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, що свідчить про те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, вже не чинні. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року в справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі та встановити й зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Отже, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне. Так, при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривень згідно квитанції № 0.0.2284998495.1, код квитанції 9246-4473-5877-3887 від 30.09.2021 року (а.с.1). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що в разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, взявши до уваги визнання відповідачем позову та вимоги ст. ст. 141, 142 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, що становить 454,00 гривень, а інші 50 відсотків - підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України, тобто сплачена позивачем частина судового збору в розмірі 454,00 гривень. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи, що представник позивача - адвокат Галушко С.С. до закінчення судових дебатів зробив заяву про надання доказів сплати судових витрат у п`ятиденний строк після ухвалення судового рішення, тому йому необхідно встановити строк до 25 січня 2022 року для подання цих доказів.

Outcome: approved