Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом та просить визнати майнові права на квартиру [ADDRESS], шостий багатоповерховий багатоквартирний житловий будинок, спільною сумісною власністю подружжя, припинити право відповідача на частку майнових прав на квартиру [ADDRESS], шостий багатоповерховий багатоквартирний житловий будинок, стягнути з позивача на користь відповідача грошову компенсацію вартості належної йому частки в сумі 136240,00 грн. Свої вимог обґрунтовує тим, що 04.07.2020 було укладено шлюб з відповідачем, від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO] . Враховуючи необхідність забезпечення житлових прав родини, з урахуванням Державної програми забезпечення молоді житлом, між позивачем та ТОВ "БВКК Федорченко" було укладено договір купівлі - продажу майнових прав на нерухоме майно №6037-КП від 14.12.2020р. (надалі - договір майнових прав), а саме майнових прав на квартиру [ADDRESS], шостий багатоповерховий багатоквартирний житловий будинок. З урахуванням складу сім`ї з трьох осіб між Державною спеціалізованою фінансовою установою "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" (надалі - Держмолодьжитло) та сім`єю, в особі позивача було укладено договір про іпотечний кредит № 9-ВК від 24.12.2020 року (далі - кредитний договір). Перший внесок по кредиту складав 284 023, 00 гривень, який складався з особистих коштів позивача в розмірі 147783, 00 гривень та особистих коштів відповідача в розмірі 136240, 00 гривень. На даний час позивач з відповідачем узгодили те, що відповідач в порядку грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майнові права в розмірі 16,11685% отримає 136240,00 гривень. На даний час грошові кошти за майнові права на квартиру сплачені в повному обсязі, кредит не погашений, майнові права на квартиру перебувають у іпотеці. На час звернення до суду, будівництво зазначеної квартири не завершено, будинок не введено в експлуатацію. Позивачем, в рахунок забезпечення зобов`язання перед відповідачем, внесено на депозитний рахунок суду грошові кошти 136240, 00 гривень. Ухвалою суду від 03.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 10:00 02.12.2021. Протокольною ухвалою від 02.12.2021 підготовче судове засідання відкладено на 10:45 16.12.2021, за клопотанням представника відповідача - адвоката Прихожай Т.І., для ознайомлення з матеріалами справи. Протокольною ухвалою суду від 16.12.2021 підготовче судове засідання відкладено на 10:30 19.01.2022, для виклику учасників провадження. Позивач у судове засідання призначене на 19.01.2022 не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутність, в якій крім іншого зазначено про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, клопотав про розгляд справи у його відсутність. Треті особи, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи участь своїх представників у судовому засіданні не забезпечили, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надали. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.07.2020 позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] у Тростянецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про що зроблений актовий запис № 48, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 04.07.2020 (а.с.11). У шлюбі у позивачки та відповідача народилася дитина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.09.2020 (а.с.12). Згідно Договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно №6037-КП (а.с.13-17), між позивачем та ТОВ "БВКК Федорченко" було укладено договір купівлі - продажу майнових прав на нерухоме майно, а саме майнових прав на квартиру [ADDRESS], шостий багатоповерховий багатоквартирний житловий будинок. З урахуванням складу сім`ї з трьох осіб між Державною спеціалізованою фінансовою установою "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" (надалі - Держмолодьжитло) та позивачкою було укладено договір про іпотечний кредит № 9-ВК від 24.12.2020 (а.с.21-31) з терміном погашення до 23.12.2040. 29.12.2020 між Державною спеціалізованою фінансовою установою "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" та [PERSON] укладено Іпотечний договір НМР 141948, зареєстрований в реєстрі за №1397 (а.с.40-46). Розмір частки відповідача в майнових правах на спірну квартиру визнаний сторонами та відповідачем не оспорювався. Позивачем з метою забезпечення зобов`язання перед відповідачем у разі задоволення позову, на депозитний рахунок ТУ ДСА в Сумській області внесено 136 240, 00 грн, що підтверджується копією квитанції №186710035 від 21.10.2021 (а.с.51). Згідно ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частиною 1 статті 190 ЦК України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Враховуючи, що майнові права на спірну квартиру є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та те, що сторони самостійно дійшли згоди щодо визначення часток у спільній сумісні власності, внесення позивачем відповідної суми на депозитний рахунок для забезпечення виконання зобов`язання перед відповідачем, визнання у повному обсязі позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору стягнути на його користь з відповідача згідно приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 681,20 грн (50 % судового збору сплачених позивачем за подання позовної заяви).

Outcome: approved