Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (заявою) б/н від 09.08.2005 у розмірі 13 126,68 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що в серпні 2005 року громадянин [PERSON] на підставі підписаної заяви отримав банківські послуги з надання кредитних коштів. Під час укладення договору сторони керувалися ч.1 статті 634 ЦК України - укладення договору шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору і цілому. У позовній заяві зазначено, що підписання Договору є прямою і безумовною згодою позивача щодо прийняття розміру кредитного ліміту, встановленого Банком відповідно Умов та правил надання банківських послуг. Отже, підписуючи заяву на отримання кредиту відповідачка підтвердила той факт, що вона повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк» , які були надані для ознайомлення в письмовій формі. Отже, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг » та «Тарифами Банку» , які викладені за офіційному веб - сайті банку складає між сторонами Договір про надання банківських послуг про що свідчить підпис у анкеті - заяві. Відповідач був ознайомлена з умовами кредитування з використанням картки «Універсальна , 30 днів пільгового періоду» - погодилась з фінансовими умовами надання кредиту, відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15 000,00 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі шляхом надання відповідачу кредиту у розмірі, встановленому Договором, однак позивальник [PERSON] помер [INFO] і після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно , в тому числі й кредитні зобов`язання . Спадкодавцем за законом є відповідачка [PERSON] і тому представник позивача просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором від 09.08.2005 з неї оскільки остання на момент смерті [PERSON] була зареєстрована з [PERSON] та у встановлений законом термін не надала до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини . Ухвалою від 01.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 30.07.2021. Через неявку відповідача розгляд справи було відкладено на 30.09.2021, 29.10.2021, 30.11.2021 та 10.01.2022 тощо. Представник позивача до суду не з`явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки до суду відповідача не заперечував. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі й через розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України , однак до суду не з`явився, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [INFO] позичальник [PERSON] помер про що надано копію свідоцтва про смерть до матеріалів справи. Відповідачка [PERSON] є спадкоємницею померлого позивальника за законом оскільки прийняла спадщину через постійне проживання зі спадкодавцем [PERSON] на момент його смерті оскільки не надала до нотаріальної контори у межах встановленого законом строку заяву про відмову від спадщини. Отже, позивач вважає, що за вказаних підстав відповідачка [PERSON] прийняла спадщину , до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника . Спадкодавець, який був позичальником за договором [PERSON] за життя не повернув позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Внаслідок порушення зобов`язання за кредитним договором б/н від 09.08.2005 станом на момент смерті спадкодавця - позивчальника [PERSON] , а саме станом на 26.10.2018 становить 13 126,68 грн., яка складається з наступного : - 13 126, 68 грн. - заборгованість за тілом кредиту , в т.ч. 00,00 - заборгованість за поточним тілом кредиту, - 13 126,68 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, - 00,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, - 00,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, - 00,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, - 00,00 грн. - нарахована пеня , - 0,00 грн. - нараховано комісії , що підтверджено відповідним розрахунком позивача що наданий до матеріалів справи . При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «Приватбанк» належним чином виконав всі покладенні на нього обов`язки, згідно умов Договору, що не спростовано відповідачем та доказів цьому не надано. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно відміток в паспорті [PERSON] та [PERSON] вони були зареєстровані разом за адресою : [ADDRESS] . Як вбачається з документів, доданих позивачем до позовної заяви, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» направив засобами поштового зв`язку до Другої криворізької нотаріальної контори претензію з вихідним номером від 08.04.2020 , в якій просив включити кредиторські вимоги банку в. до спадкової маси, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Згідно відповіді завідуючої Другої криворізької нотаріальної контори О.В. Тімошиної від 21.05.2020 йдеться про те, що претензія підлягає поверненню без виконання оскільки спадкова справа після смерті [PERSON] в зазначеній нотаріальній конторі не заводилась , відомостей щодо спадкоємців померлого [PERSON] відстуні і тому рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання стосовно стягнення боргу із спадкоємців боржника. 24.01.2021 на адресу [PERSON] було направлено лист-претензію, де зазначено про наявність заборгованості померлого спадкодавця [PERSON] у розмірі 13 126,68 грн. та необхідність її погашення. Таким чином, встановлено, що кредитор у передбачений законом строк пред`явив вимоги до спадкоємців, що підтверджується надісланою в нотаріальну контору претензією про повернення заборгованості. Відповідно до ст. ст.1216,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщину входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. З урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки, в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Відповідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, відповідач по справі, [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , тому, відповідно до 1218 ЦК України, прийняла всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Верховний Суд зробив висновок, що застосування правила статті 1282 ЦК України не виключає можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі. Тлумачення ж статті 1282 ЦК України окремо від інших норм ЦК України позбавить кредитора права на захист своїх цивільних прав та інтересів у тому випадку, якщо на час його звернення до суду з відповідною позовною вимогою майно, яке було передано спадкоємцю у натурі, не збереглося. Відповідно до структури ЦК України кредитор має право обирати один із усіх способів захисту, які надаються йому законом, якщо інакше правило в імперативному порядку не визначено у цивільному законі. При цьому вибір способу захисту кредитор здійснює на власний розсуд. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 25 квітня 2018 року № 6-5552свп18. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач АТ КБ «ПриватБанк» має правові підстави для пред`явлення вимоги до відповідача [PERSON] , як спадкоємця померлого позичальника [PERSON] , щодо повернення його боргу за кредитним договором б/н від 09.08.2005 року урозмірі 13 126, 68 грн. що складається з тіла кредиту. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений ним при звернені з позовом до суду в сумі 2 270,00 грн. оскільки ці витрати позивача належним чином підтверджені матеріалами справи.

Outcome: approved