Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

12.03.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до житлово-будівельного кооперативу-354 «Електрод-2», в обґрунтування якого вказав, що 01 червня 2012 року між позивачем та відповідачем за цим позовом було укладено договір оренди нежитлового приміщення з подальшим викупом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.1 договору оренди № 1, Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на першому поверсі в четвертому під`їзді загальною площею 14,8 кв.м., для використання в поточних господарських цілях. В п. 1.2 договору встановлені строки оренди з 01 червня 2012 року по 01 травня 2015 року, у випадку, якщо жодна зі сторін по завершенні договору протягом місяця не заявить про його припинення, договір вважається продовженим на той самий строк. Оскільки відповідач не заявив вимогу про розірвання договору ні в усній, ні в письмовій формі, договір оренди вважається продовженим на той самий строк, тобто до 01 травня 2018 року. Відповідно до п. 3.3 договору, після закінчення двох років з моменту підписання договору Орендар має право викупити дане приміщення. Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 05.04.2018 року було визнано укладений між сторонами договір нікчемним, оскільки договір оренди з правом викупу нотаріально не посвідчений та не зареєстрований. У зв`язку із цим, 01.09.2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення, яким стягнув на його користь з житлово-будівельного кооперативу-354 «Електрод-2» суму платежів за оренду приміщення в сумі 97000 гривень. Крім платежів за оренду приміщення, він поніс також інші витрати, які мають бути йому відшкодовані в порядку реституції як наслідок нікчемності укладеного договору оренди. Затрати позивача на облаштування приміщення складаються з суми 68400 гривень за закуплені та неповернуті будматеріали, затрати позивача на проведення оцінки в розмірі 2800 гривень та затрати на виготовлення технічного паспорта приміщення 1000 гривень, та суми 28000 гривень, яку позивач сплатив відповідачу за узгодження техумов та допомогу в під`єднанні мереж приміщення до мереж будинку. Загальна сума безпідставно отриманих коштів складає 102\~000 гривень. Просить суд: -стягнути з житлово-будівельного кооперативу-354 «Електрод-2» на його користь за договором оренди приміщення від 01.06.2012 року та актом приймання передачі від 25.01.2018 року в сумі 102\~000 гривень, застосувавши наслідки нікчемності правочину. 15.03.2021 року суддя залишив позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків (а.с. 29). 07.04.2021 року позивач [PERSON] подав до суду позовну заяву, в якій усунув недоліки (а.с. 32-35). 07.04.2021 року суддя відкрив по справі спрощене провадження з викликом сторін (а.с. 36). 05.05.2021 року суддя за клопотанням представника відповідача голови житлово-будівельного кооперативу-354 «Електрод-2» Новікової Ю.В. перейшов до розгляду справи за правилами загального провадження та призначив по справі підготовче засідання (а.с. 51). 11.05.2021 року представник відповідача адвокат Біліченко О.О. подав до суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує. Вказав, що після визнання нікчемним договору оренди приміщення не виникло жодних наслідків, окрім необхідності повернення [PERSON] сплачених коштів за договором оренди. Витрати, про які заявляє позивач, не відносяться до умов договору оренду, а тому до них не може бути застосована реституція. Крім того, [PERSON] посилається на те, що передавав кошти колишній голові правління [PERSON] . Вважає, що вона перевищила свої повноваження, укладаючи угоди від імені кооперативу із позивачем (а.с. 54-57). 21.05.2021 року позивач [PERSON] подав відповідь на відзив, в якому зазначає, що голова правління [PERSON] уклала з ним договір оренди від імені ЖБК-354 «Електрод-2», тому належним відповідачем по справі є саме житлово-будівельний кооператив, а не особисто [PERSON] . Акт приймання-передачі приміщення від 25.01.2018 року є невід`ємною частиною договору оренди. Він витратив кошти на придбання будівельних матеріалів, підключення комунікацій в приміщенні, оцінку приміщення на виконання договору оренди, який визнаний нікчемним (а.с. 67-69). 28.07.2021 року суд за клопотанням представника відповідача призначив по справі технічну експертизу документів та зупинив провадження по справі (а.с. 97). 04.10.2021 року ухвала про призначення експертизи була повернута до суду без виконання у зв`язку і з тим, що вона не була оплачена стороною відповідача (а.с. 103). 04.10.2021 року суддя поновив провадження по справі (а.с. 107). 26.11.2021 року суд закрив підготовче провадження по справі та призначив справу до розгляду (а.с. 116). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Біліченко О.О. проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов. Також подав заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв або клопотань до суду від неї не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Відповідно до вимог частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Виходячи зі змісту реституції в зобов`язально-правових відносинах захисту права власності, її метою є поновлення того майнового становища сторін, яке існувало до вчинення недійсного правочину. Ставлячи за мету поновлення майнового становища сторін, реституція покликана виконувати, насамперед, правовідновлювальну функцію. Вона як один із засобів захисту права власності настає за порушення права власності іншої особи, що спричиняє негативні наслідки майнового характеру, аналогічно наслідкам недійсного правочину. Відновлювальний характер порушеного становища обох явищ, обумовлює необхідність визначити, чи належить реституція до мір цивільно-правової відповідальності, а якщо ні - визначити її місце в системі правоохоронних відносин власності. Незважаючи на однакову мету, яку покликані виконувати реституція та цивільно-правова відповідальність, вони є зовсім різними юридичними явищами. Реституція є найбільш прийнятним засобом захисту права власності за недійсним правочином, який відповідає і приватноправовим засадам, і справедливості. На відміну від цивільно-правової відповідальності, реституція має взаємний характер, оскільки відповідно до частини першої статті 216 ЦК України обов`язок повернути майно, а у випадку неможливості його повернення - відшкодувати вартість одержаного, покладається на кожну сторону недійсного правочину. Цивільно-правова відповідальність, як правило, має односторонній характер, зобов`язуючи особу, котра порушила право власності іншої особи відшкодувати заподіяні потерпілій стороні збитки. Особливістю реституції, як наслідку недійсного правочину в захисті права власності полягає у можливості її застосування незалежно від наявності вини і заподіяної таким правочином шкоди. Реституцію нікчемного правочину породжує наявність таких юридичних фактів, як встановлена законом нікчемність правочину та його виконання хоча б однією стороною. Факт наявності вини та заподіяної шкоди для поновлення сторін у становище, яке існувало до вчинення правочину, законодавець не бере до уваги у розрізі застосування реституції при захисті права власності, проте при цивільно-правовій відповідальності наявність даного елементу є обов`язковим. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 521/13581/15-ц (провадження № 61-8558св18). Судом встановлено, що 01 червня 2012 року [PERSON] та Житлово-будівельний кооператив-354 «ЕЛЕКТРОД-2» в особі голови Корнійчук Олександри Михайлівни уклали Договір №1 оренди приміщення з подальшим викупом (а.с.7-8). Відповідно до п.1.1 вказаного договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на першому поверсі в четвертому під`їзді загальною площею 14,8 кв.м., для використання в цілях поточних побутових та господарських задач. В п.1.2 договору встановлені строки оренди з 01 червня 2012 року по 01 травня 2015 року, у випадку, якщо жодна з сторін по завершенні договору протягом місяця не заявить про його припинення, договір вважається продовженим на той самий строк. Пунктом 3.1 договору встановлена плата за користування приміщенням у розмірі 1000 гривень щомісячно, включаючи плату за комунальні послуги. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2017 року у справі ЄУН №337/4688/16-ц Провадження №2/337/177/2017 задоволено позов [PERSON] та зобов`язано ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ-354 «ЕЛЕКТРОД-2» усунути перешкоди в користуванні приміщенням за адресою: [ADDRESS] , розташованому на першому поверсі в четвертому під`їзді загальною площею 14,8 кв.м., шляхом надання [PERSON] фактичного доступу до приміщення. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист. (а.с.9-12) Постановою апеляційного суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року справі ЄУН №337/4688/16-ц Провадження №22-ц/778/1330/18 апеляційну скаргу Житлово-Будівельного кооперативу 354 «Електрод-2» задоволено, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2017 року по цій справі скасовано та прийнято постанову наступного змісту: «У задоволенні позову [PERSON] до Житлово-Будівельного кооперативу 354 «Електрод-2», третя особа: голова правління ЖБК 354 «Електрод-2» Корнійчук Олександра Михайлівна, про усунення перешкод в користуванні приміщенням відмовити». Апеляційний суд Запорізької області у своїй постанові зазначив, що Договір оренди з правом викупу нотаріально не посвідчений та не зареєстрований, тому він не відповідає вимогам закону, а тому являється нікчемним, відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України. Крім того, ні договір, ні матеріали справи не містять жодного акту прийому-передачі, в супереч п. 2.1.а, за яким орендодавець зобов`язаний на першу вимогу орендаря протягом трьох днів з моменту підписання договору передати в користування орендарю приміщення за актом, в якому повинно бути детально вказаний технічний стан приміщення на момент здачі, що дає підстави стверджувати, що майно не передавалось. 01.09.2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя задовольнив позов [PERSON] до Житлово-будівельного кооперативу-354 «ЕЛЕКТРОД-2», застосував наслідки нікчемності правочину Договору №1 «оренди приміщення з подальшим викупом» від 01 червня 2012 року шляхом стягнення з Житлово-будівельного кооперативу-354 «ЕЛЕКТРОД-2» на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 97 000 гривень, сплачених за оренду приміщення (а.с. 14-15). 25.10.2020 року [PERSON] була обрана головою правління Житлово-будівельного кооперативу-354 «ЕЛЕКТРОД-2» (а.с. 47). Позивач [PERSON] на підтвердження того, що він передавав грошові кошти колишній голові правління Житлово-будівельного кооперативу-354 «ЕЛЕКТРОД-2» [PERSON] , надав суду такі документи: -акт приймання-передачі приміщення від 25.01.2018 року, відповідно якого голова правління [PERSON] передає [PERSON] у тимчасове користування на 3 роки, або до моменту викупу, нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі в четвертому під`їзді будинку [ADDRESS] згідно договору оренди від 01.06.2012 року (а.с. 84); -лист голови правління Корнійчук О.М. від 04.02.2018 року на адресу [PERSON] , в якому вона повідомляє позивача про те, що будівельні матеріали на суму 68400 гривень будуть знаходитись на відповідальному зберіганні житлово-будівельного кооперативу (а.с. 85); -лист голови правління Корнійчук О.М. від 30.04.2018 року на адресу [PERSON] , в якому вона повідомляє позивача про те, що будівельні матеріали, які зберігаються у спірному приміщенні, будуть використані житлово-будівельним кооперативом. Суми платежів в розмірі 97000 та 28000 гривень, сплачені за договором оренди, вважаються благодійним внеском (а.с. 86); -квитанція до приходного касового ордеру №12, за яким 27.01.2018 року [PERSON] передав ЖБК-354 «Електрод-2» 28000 гривень «за узгодження технічних умов за приміщення згідно акту приймання-передачі від 25.01.2018 року» (а.с. 87); Представник відповідача надав суду довідку, складену головою правління Житлово-будівельного кооперативу-354 «ЕЛЕКТРОД-2» Новіковою Ю.В. про те, що перевірка банківських виписок за період з 01.01.2018 року по 26.11.2021 року виявила, що грошові кошти в сумі 28000 гривень на підставі прибуткового касового ордеру №12 від 27.01.2018 року не надходили (а.с. 111). Також стороною відповідача суду наданий акт приймання передачі, в якому зазначені документи, які колишня голова [PERSON] передала [PERSON] (а.с. 112-113). В судовому засіданні були допитані свідки, які дали наступні пояснення. Голова житлово-будівельного кооперативу-354 «Електрод-2» Новікова Ю.В., допитана за її згодою в якості свідка, пояснила, що вона була обрана головою кооперативу після [PERSON] . Документи, які підтверджують отримання кооперативом грошових коштів від [PERSON] , їй не передавалась. Кооперативом не приймались рішення, пов`язані із наданням [PERSON] в оренду нежитлового приміщення. Їй невідомо про те, щоб [PERSON] завозив у нежитлове приміщення по [ADDRESS] будівельні матеріали. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає в 4-ому під`їзді будинку [ADDRESS] над нежитловим приміщенням. Двері в нежитлове приміщення не відчинялись 30 років, тому [PERSON] не міг завозити будівельні матеріали в приміщення. Вона постійно знаходиться вдома, тому би почула, що у приміщення завозять будівельні матеріали. Проаналізувавши доводи позивача та досліджені по справі докази, суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] ,

Outcome: dismissed