Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач звернувя до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування позову зазначає,що вона [PERSON] , [INFO] , уродженка села Новоаврамівка Хорольського району Полтавської області, зареєстрована в селі Покровська Багачка Хорольського району Полтавської області, (після зміни адміністративно-територіального устрою) - Лубенського району Полтавської області, не працююча. У свідоцтві про народження позивача батьками записані, відповідно, батько [PERSON] і мати [PERSON] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане у Новоаврамівській сільській раді Хорольського району Полтавської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 08 травня 1958 року зроблено відповідний запис за № 17. 29 травня 1982 року позивач вступила до реєстрованого шлюбу з [PERSON] . Реєстрація шлюбу була проведена у Новоаврамівській сільській раді Хорольського району Полтавської області. Дівоче прізвище [PERSON] було змінено на прізвище чоловіка - [PERSON] , після реєстрації шлюбу. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого повторно, у Хорольському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), після державної реєстрації розірвання шлюбу позивачу було присвоєно прізвище - [PERSON] . [INFO] померла мати позивача , [PERSON] , в селі Новоаврамівка Хорольського району Полтавської області, свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане, повторно, у Хорольському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про що 29 липня 1989 року складено відповідний актовий запис № 20. [INFO] помер батько позивача, [PERSON] в селі Новоаврамівка Хорольського району Полтавської області, копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , видане у Новоаврамівській сільській раді Хорольського району Полтавської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть [INFO] зроблено запис за № 29. Після смерті батька позивача, [PERSON] , відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ( після зміни адміністративно-територіального устрою - Лубенського району ) Полтавської області. 10.12.2021 року по справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач не з"явився, але в заяві прохала суд провести розгляд справи за її відсутності. В судове засідання представник відповідача Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області не з"явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідно до листа, виданого зав. Хорольської державної нотаріальної контори від 12.10.2021 року вих. № 1302/01-16 про те, що на час відкриття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , щодо порядку прийняття спадщини діяли норми Цивільного кодексу України в редакції від 18.07.1963 року, і відповідно до вимог статті 549 цього кодексу визначались дії, що свідчать про прийняття спадщини, а саме: 1) якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном; 2) якщо спадкоємець подав у державну нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 2 статті2 549 ЦК України в редакції від 18.07.1963 року вищевказані дії мали бути здійснені спадкоємцем протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкова справа до майна [PERSON] не відкривалась, так як позивач не зверталася із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області від 10 вересня 2021 року № 7993/03 18 в тім, що мати позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та постійно проживала до дня своєї смерті в [ADDRESS] . Спільно з нею на день її смерті постійно проживали і були зареєстровані: чоловік - [PERSON] , 1937 р. н. дочка - [PERSON] , 1958 р. н., зять, внука та внук. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області від 10 вересня 2021 року № 7994/06 18 в тім, що батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований та постійно проживав до дня своєї смерті в [ADDRESS] . Спільно з ним на день його смерті постійно проживали і були зареєстровані: Дочка [PERSON] , 1958 р. н., а також, зять, внука і внук. В цьому будинку, після смерті батьків, позивач продовжувала проживати зі своєю сім`єю до 2006 року, користувалася всім майном, обробляла присадибну земельну ділянку. Таким чином, позивач вважає, що своїми вищевказаними діями фактично вступила у володіння спадковим майном відповідно до положення ч. 1 п.1 статті 549 Цивільного кодексу України в редакції від 18.07.1963 року, що діяло на час смерті спадкодавця. 06 травня 2021 року був виготовлений технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , інвентаризаційна справа № 1063. Також була видана довідка в КП «Лубенське МБТІ» про те, що станом на 29.12.2012 року об`єкти нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстровано. Довідка видана 06.05.2021 року за № 921. У Хорольській державній нотаріальній конторі позивач було роз`яснено, що із пред`явлених документів на спадковий житловий будинок документа, який би посвідчував право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок немає. У разі, якщо документ, який підтверджує право власності спадкодавця, відсутній і реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, який спадкоємець бажає успадкувати не була проведена, відповідно до ч. 2 статті 227 Цивільного кодексу України в редакції від 18.07.1963 року, що діяло на час смерті спадкодавця включно, питання належності цього нерухомого майна його попередньому власнику (спадкодавцю) та визнання права власності за наступним його власником (спадкоємцем) може бути вирішено в судовому порядку. Той факт, що батькові позивача, померлому [INFO] , [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності, підтверджується наступними письмовими доказами:довідками, виданими виконавчим комітетом Хорольської міської ради від 10 вересня 2021 року за № 7993/03 18 та № 7994/06 18 про постійне місце проживання [PERSON] та [PERSON] до дня їхньої смерті за адресою: [ADDRESS] ,довідкою, виданою виконавчим комітетом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області від 10 вересня за № 7984/03 18 в тім, що згідно записам по господарської книги № 4 за 1986 - 1990 роки, особовий рахунок № [NUMBER] на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , головою домогосподарства якого, до дня смерті [INFO] , значиться [PERSON] довідкою, виданою виконавчим комітетом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області від 26 .10.2021 року за № 126/15 05, № 12 в тім, що згідно записам по господарської книги № 4 за 1964-1966 роки в [ADDRESS] , був відкритий по господарський номер на вищевказаний житловий будинок на [PERSON] , в зв`язку з побудовою цього житлового будинку в 1960 році, [PERSON] та [PERSON] для проживання своєї сім`ї,копіями технічного паспорта на житловий будинок, довідкою, видано, з КП «Лубенське МБТІ»,копіями плану газифікації житлового будинку та літньої кухні,копіями сторінок паспортів, свідоцтва про народження, про розірвання шлюбу, про смерть батьків, листом, виданим зав. Хорольської державної нотаріальної контори. Відповідно до звіту про незалежну оцінку об`єкту нерухомого майна «житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами» який розташований за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість об`єкту оцінки становить - 57 197 ( п`ятдесят сім тисяч сто п`ятдесят сім) гривень. Норми права, застосовані судом. Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК Україниучасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 328ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст.392ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідност. 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідност.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спобіг, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інетерсу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відтак, зазначена норма визначає об`єкт захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. У розумінні закону, суб`єктивне право на захист юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для повновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №1-10/2004 визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам. Таким чином,під способамизахисту суб`єктивнихцивільних прав/інтересіврозуміють закріпленізаконом матеріально-правовізаходи примусовогохарактеру,за допомогоюяких проводитьсяповновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та охоронюваних законом інтересів. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України випливає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом ніж той, який встановлений договором або законом. Законодавчі обмеження матеріально- правових способів захисту цивільно права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8-9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved