Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

В квітні 2021 року позивач звернувся суду із вказаним позовом. В якому просив стягнути заборгованість у розмірі 3100 доларів США (85927 грн. 04 коп.), а також індекс інфляції в сумі 213 доларів США та три відсотки річних в розмірі 85 доларів США, а всього 3398 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 94187 грн. 12 коп. Крім того позивач просить також стягнути на його користь судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 941 грн. 87 коп. та вартості правничої допомоги у розмірі 5000 грн. В обґрунтування зазначили, що [PERSON] 21.01.2020 року отримала від нього у борг 3100 доларів США, які зобов`язувалась повернути не пізніше 21.04.2020 року, що підтверджується відповідною розпискою від 21.01.2020 року. Проте відповідач умови договору не виконала, у вказаний термін грошові кошти не повернула, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 30 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 17 вересня 2021 року заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позовні вимоги задоволені. Ухвалою суду від 08 листопада 2021 року за заявою представника відповідача заочне рішення від 17 вересня 2021 року скасовано та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача - адвокат Гореліков М.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, вказуючи, що відповідачем добровільно кошти до теперішнього часу не повернуті. Відповідач та її представник - адвокат Білей Ю.О. у судовому засіданні заперечили проти позову, вказуючи, що відповідачем частково повернуто суму боргу, проте надати такі докази не мають змоги, оскільки кошти перераховувались на картку позивача іншими особами, а також зазначили, що нарахування індексу інфляції у розмірі 213 доларів США на заборгованість, яка виникла в іноземній валюті є необґрунтованим. Вислухавши пояснення cторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст.13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 21 січня 2020 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошову суму в розмірі 3100 доларів США, яку зобов`язалась повернути у строк до 21 квітня 2020 року. Розписка була написана власноруч відповідачем, оригінал якої наданий позивачем до суду (а.с. 59). На підставі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладання договору позики позивачем був наданий письмовий документ, що складений власноруч відповідачем та своїм змістом фактично є договором позики, містить всі необхідні складові, суму коштів, обумовлені сторонами, а також підпис відповідача. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно змісту розписки, відповідачка 21 січня 2020 року взяла у позивача грошові кошти в сумі 3100 доларів США та зобов`язалась їх повернути у строк до 21 квітня 2020 року, проте зобов`язання не виконала, грошові кошти не повернула. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем зобов`язання за договором позики не були виконані в повному обсязі, грошові кошти в обумовлений строк не повернуті, а отже підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши наведений розрахунок в частині заявлених вимог щодо стягнення 3 % річних, що дорівнює 85 доларів США, суд погоджується з ним та вважає заявлені вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції, суд виходить з наступного. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У правовій позиції викладеній в Постанові Верховного Суду України (справа № 6-771цс15) від 27.01.2016р. зазначено, що за змістом ст. 1 Закону України від 03.07.1991р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Як вбачається із змісту розписки, предметом договору, укладеного між сторонами є грошові кошти у іноземній валюті, а саме доларах США, а отже не підлягають застосуванню норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Щодо стягнення судових витрат пов`язаних із правничою допомогою суд зазначає наступне. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 941 грн. 87 коп. Відповідно до п.1 ч.3ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 3, 4ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та адвокатом Гореліковим Максимом Миколайовичем 08 березня 2021 року було укладено договір про надання правової допомоги №0803 (арк.спр.46). Крім того, надано розрахунок витрат на правову допомогу, який складає 5000 грн. Згідно розрахунку-фактури про оплату юридичних послуг №1008 від 10.08.2021 року позивачем сплачено адвокату Горелікову М.М. винагороду в сумі 5000 грн. (арк.спр.48). З урахуванням наведеного, на користь позивача з відповідача також підлягають стягненню понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial