Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

в травні 2021 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості до [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що житловий будинок [ADDRESS] , ввійшов до державного житлового фонду, був віднесений до комунальної власності територіальної громади міста Києва та переданий до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» з 01.05.2015 року, зі структурними підрозділами, житлово-експлуатаційними дільницями (ЖЕД), як балансоутримувач приступило до утримання й обслуговування переданого підприємству житлового фонду та безпосереднього виконання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із чинним законодавством України по будинкам комунальної власності, які входять до житлового фонду переданого до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, обчислюючи обсяги наданих підприємством та отриманих споживачами житлово-комунальних послуг (послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до кількісних показників, одиницею виміру для обчислення яких є 1 (один) квадратний метр загальної площі квартир будинку. Під час виконання функцій виконавця послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій підприємство керувалося Конституцією України, законодавством України у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема Законом України «Про житлово- комунальні послуги», постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529 (до 13.09.2018року), Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.92 № 572, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за №927/11207, Примірним переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженим наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 №150, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.08.2004 за №1046/9645, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 09.03.2011 №307 «Про впорядкування надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м. Києві» та іншими. Позивач надавав у період з 01.05.2015 р. по 01.02.2021 р. послуги по будинку [ADDRESS] , який ввійшов до державного житлового фонду, віднесений до комунальної власності територіальної громади міста Києва, переданий до сфери управління Голосіївськоїрайонної в місті Києві державної адміністрації та обліковується на балансі Позивача, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідач, [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування частини квартири від 21.03.2007 року та витягом з Державного реєстру правочинів № 3716124 від 21.03.2007. Квартира [ADDRESS] , загальною площею 72, 5 м2. На ім`я Відповідача, [PERSON] , відкрито особовий рахунок, що підтверджується довідкою КК «Центр комунального сервісу» про надання інформації. Згідно статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 року N 1875-ІУ, який діяв в період до 10 червня 2018року, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Договір по квартирі [ADDRESS] , власником квартири, Відповідачем, не укладено, але разом з тим навіть при відсутності між споживачем та виконавцем послуг договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, обов`язок сплачувати за послуги виник в силу положень спеціального закону, який регулював даний вид правовідносин. Квартира Відповідача [ADDRESS] , є упорядкованим житловим приміщенням, забезпеченим всередині технічною можливістю споживання всіх комунальних послуг. Щомісяця Позивач, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосїївського району м. Києва» виконувало по будинку, в якому розташована квартира Відповідача, комплекс послуг. Утримання будинку і прибудинкової території є таким видом діяльності, у якому немає можливості їх припинити щодо окремих квартир у тому самому будинку, тому Позивач не може не надавати вказані послуги (не забезпечувати надання комунальних послуг) Відповідачам по даній справі, оскільки відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу на проведення ремонтних і профілактичних робіт, ліквідації аварії та її наслідків. Отже, виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Позивачем, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосїївського району м. Києва», були підготовлені та укладалися із споживачами договори на надання послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Направляти кожному споживачу поштою примірник типового договору з додатками не маючи чіткої інформації про споживача (власника, наймача, орендаря тощо) кожної житлової квартири не було можливості та підстав. Обов`язок щодо укладення договору двосторонній. Водночас, оскільки, співвласниками більшості багатоквартирних житлових будинків, в тому числі по будинку [ADDRESS] , не створені об`єднання співвласників, не прийняті рішення про форму управління багатоквартирним житловим будинком, в силу вимог частин 4 та 5 статті 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» до проведення конкурсу і моменту визначення його переможця та зважаючи на положення пункту 3 1 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 09.11.2017 № 2189-УІІІ «Про житлово-комунальні послуги», яким визначено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені підприємством із споживачами до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом, послуги з утримання будинків і прибудинкових територій у будинках продовжило надавати підприємство Позивача. Законом визначено, що існуючі договори з утримання будинків та прибудинкових територій не можуть бути змінені до моменту реалізації співвласниками свого права на вибір форми управління житловим будинком. Отже, до 11.06.2018 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» надавало послуги за тарифом встановленим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 № 668, а вже з 11.06.2018 розмір вартості послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які фактично продовжує надавати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до визначення співвласниками нового управителя та узгодження вартості послуг, складається з витрат підприємства по кожному будинку окремо в межах надходжень, не збільшується та залишається на рівні цін 2018року. Відповідач отримує від Позивача (Виконавця) послуги, являється споживачем і знаходиться у фактичних договірних відносинах із Позивачем. Відповідач не піклується про спільне з іншими співвласниками будинку майно, не уклав з виконавцем договір, не сплачує виставлені рахунки за спожиті послуги та допускає створення заборгованості по сплаті послуг. У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань, у Відповідача виникла перед Позивачем заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.05.2015 р. по 01.02.2021 р., що в загальному розмірі становить 27 606, 09 грн. Послуги обслуговуючою організацією, Позивачем, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», надавалися відповідно до норм та стандартів, структури, періодичності та строків виконання встановлених законодавством, фактів перерви в наданні послуг, їх ненадання або надання не в повному обсязі не встановлено. Відповідач споживає послуги з утримання будинку та прибудинкової території, про що отримує від Позивача щомісяця рахунки на оплату послуг, але не сплачує за фактично отримані послуги. Позивач неодноразово нагадував Відповідачу про необхідність оплатити заборгованості за послуги, розмір заборгованості зазначається у щомісячних рахунках- повідомленнях на оплату послуг (знаходяться у Відповідача) та направляв претензії (копія останньої додається), але Відповідач борг не сплатив. Відповідач систематично не виконує належним чином своїх зобов`язань з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території (квартплата), внаслідок чого утворилася заборгованість. За надані Споживачу послуги заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплата), за період з 01.05.2016 р. по 01.02.2021 р., складає основного боргу у розмірі - 21 146, 16 грн., інфляційних втрат у розмірі - 4 748, 28 грн. і 3% річних у розмірі - 1 711, 65 грн. Всього: 27 606 грн. 09 коп. Позивач просить стягнути з боржника [PERSON] на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» заборгованість за період з 01.05.2016 р. по 01.02.2021 р. у розмірі - 21 146, 16 грн. Крім того, за правилами ст. 625 ЦК України відшкодувати 3 % річних та втрати від інфляції, а саме: інфляційних втрат у розмірі - 4 748, 28 грн. і 3% річних у розмірі - 1 711, 65 грн., а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270, 00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.06.2021 р. відкрито провадження у справі, призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач, повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, у спосіб, передбачений ст. 128 ЦПК України. Судова кореспонденція, що направлялась на адресу за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до п.п. 91, 99-1, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року, інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка. Рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. У разі коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу. Відповідно до ч.ч. 3, 9 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Виходячи з цього порядку, повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідача про судовий розгляд справи суд вважає належним. Крім того, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про повідомлення відповідача про судовий розгляд справи. Оскільки відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішенні спору, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що [PERSON] була власником 5/8 частин квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування частини квартири від 21.03.2007 року, серія та номер: ВЕМ № 872609, виданий 21.03.2021 року, видавник Сімнадцята київська державна нотаріальна контора (а.с. 21) Згідно інформації з інформаційної довідки від 02.03.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, форма власності квартири [ADDRESS] , форма власності комунальна, частка власності 1/1 на підставі рішення органу місцевого самоврядування, 8/09, 14.03.2002 року Голосіївська районна в місті Києві рада (а.с. 22) Згідно довідки, наданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 26.05.2021 року № 100/39-413, [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] з 07.06.1990 року по теперішній час. Будинок [ADDRESS] перебуває на утриманні та обслуговуванні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Жодних повідомлень про неотримання послуг від відповідача на адресу позивача не надходило. Відповідач споживає послуги з утримання будинку та прибудинкової території, про що отримує від Позивача щомісяця рахунки на оплату послуг, але не сплачує за фактично отримані послуги. Відповідно до ст. ст. 151, 156 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Члени сім`ї власника будинку зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» стверджує, що відповідачка [PERSON] , будучи власницею частини квартири [ADDRESS] , не виконує своїх зобов`язань щодо оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Виходячи з положень ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається майном на власний розсуд. Одночасно нормами ч. 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 322 ЦПК України,власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 151 ЖК Українипередбачено обов`язок власника по забезпеченню схоронності жилого будинку (квартири), проведення за свій рахунок поточного та капітального ремонту, утримання в порядку прибудинкової території. Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги»також передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За приписами ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своє частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання, нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Отже витрати з утримання будинку у вигляді оплати на його утримання та прибудинкової території й плати за комунальні послуги є солідарним обов`язком її власника. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Відповідачка [PERSON] будучи співвласником квартири кв. [ADDRESS] в частці 5/8 від 21.03.2021 року, на підставі договору дарування частини квартири, серія та номер: ВЕМ № 872609, виданий 21.03.2021 року, видавник Сімнадцята київська державна нотаріальна контора, однак згідно інформації від 02.03.2021р. з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності власником квартири за вказаною адресою є Голосіївська районна в місті Києві рада, а [PERSON] зареєстрована у цій квартирі з 1990 року, отже відповідачка, будучи споживачем даних комунальних послуг неналежним чином виконувала обов`язки по їх оплаті, внаслідок чого виникла заборгованість, яка відповідно до наданих розрахунків становить за період з 01.05.2016 року по 01.02.2021 року, основного боргу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 21 146, 16 грн. Матеріали справ не містять даних про укладання договору про надання комунальних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом із тим за змістом наведених норм закону споживач зобов`язаний оплатити комунальні послуги, якщо він фактично користується ними, відсутність договору про надання комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, що й відповідає спірним правовідносинам. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13; висновки Верховного Суду/Касаційного цивільного суду у постанові від 10 грудня 2018 року у справі за № 638/11034/15). Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до положення ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача мають правове обґрунтування, відтак, враховуючи, що [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , а тому несе відповідальність по заборгованості за спожиті комунальні послуги, а отже з неї слід стягнути витрати з оплати утримання будинку та прибудинкової території в сумі 21 146 грн. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме - стягнення з відповідачки [PERSON] на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» заборгованості за спожиті комунальні послуги в сумі 21146, 16 грн. Звертаючись до суду з позовом, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», у зв`язку з простроченням оплати спожитих послуг, просить стягнути також 3 % річних та втрати від інфляції, а саме: інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості у розмірі 4748, 28 грн.; 3 % річних нараховані на суму грошової заборгованості 1711, 65 грн., розрахунок стосовно таких вимог наведено у розрахунку заборгованості. Зобов`язання з оплати послуг є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що відповідач, як боржник, прострочив виконання грошового зобов`язання, з нього підлягають стягненню на користь позивача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Разом з тим, згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" (№530-ІХ від 17.03.2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року зі змінами "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19", з 12.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року зі змінами, з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Зважаючи на те, що на території України з 12.03.2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" (№530-ІХ від 17.03.2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, нарахування та стягнення судом 3% річних та інфляційних втрат за період з 12.03.2020 року по дату завершення нарахування зобов`язань згідно розрахунку заборгованості - січень 2021 року на суму боргу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, є помилковим та порушує норми матеріального права. З урахуванням викладеного, розмір 3% річних та інфляційних втрат підлягає зміні шляхом перерахування розмірів цих сум з виключенням з періоду обрахунку періоду з 12.03.2020 року по 01.01.2021 року, протягом якого штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки закону. Згідно розрахунків, розмір інфляційних втрат за період з 01.05.2015 року по 12.03.2020 року становить 3258,47 грн., а розмір 3% річних за період з 01.05.2015 року по 12.03.2020 року становить 1073,60 грн. Тому, суд вважає, що у зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, боржник зобов`язаний сплатити на користь позивача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 21146,16 грн, інфляційні втрати у розмірі 3258,47 грн та 3 % річних у розмірі 1073,60 грн. Зважаючи на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, останні відповідачкою доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС» підлягають частковому задоволенню. Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі - 25478,23 грн., що становить 92 % від заявленої позивачем суми - 27606,09 грн. Відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог, що було сплачено позивачем і документально підтверджено платіжним дорученням від 31.03.2021 року в сумі 2270,00 грн. Сума судового збору в процентному відношенні від задоволеної суми становить 2111,10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial