Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Новак А.М. звернувся до суду 27.04.2021 з позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., який зареєстровано в реєстрі за №17475, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 22 619,94 грн та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 14.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі під №17475 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» несплачену в строк заборгованість за кредитним договором №0120/126223-ZP від 29.08.2013, укладеного з АТ «Укрсоцбанк», право вимоги за яким набуло ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідно до вищевказаного виконавчого напису, з [PERSON] здійснюється стягнення за період з 29.01.2019 по 11.03.2020 на загальну суму 22 619,94 грн, яка складається із суми простроченої заборгованості за кредитом 5 190,68 грн, суми простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 9 818,80 грн, строкової заборгованості за комісією 431,94 грн, строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6 528,52 грн. За вчинення виконавчого напису із [PERSON] стягнуто приватним нотаріусом Гораєм О.С. плату 650,00. Після того як у вересні 2020 року [PERSON] , не зміг отримати заробітну платню, він перевірив реєстр боржників, де виявив інформацію що відносно нього приватним виконавцем Малковою М.В. відкрито виконавче провадження №62928724 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. В подальшому позивачем було витребувано від приватного виконавця Малкової М.В. копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а з місця роботи копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату. Представником позивача зазначено, що, приватним нотаріусом Гораєм О.С. виконавчий напис №17475 вчинений з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та чинного законодавства, оскільки виконавчий напис видається, якщо нотаріусу подані документи, які підтверджують безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Однак безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно із Переліком, що не є підтвердженням безспірності заборгованості боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такої. Стягнення за вказаним виконавчим написом здійснено за кредитним договором, який укладено 29.08.2013, тобто майже за 7 років, однак Законом України встановлено строк давності у три роки. Таким чином, позивач змушений звернутися до суду з позовом, де просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 28.04.2021 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям загального позовного провадження та витребувано від ТОВ «Вердикт Капітал» копії матеріалів кредитної справи, документів, на підставі яких ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги та виконавчого напису №17475; від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. копії документів, наданих ТОВ «Вердикт Капітал», на підставі яких було вчинено виконавчий напис №17475. Від представника відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковського О.В. на адресу суду 20.05.2021 надійшли документи, витребувані судом, та 04.06.2021 відзив на позовну заяву, де він просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Свої заперечення щодо позову обґрунтував тим, що нотаріусу, для здійснення виконавчого напису, було поданий пакет документів, що врегульовано ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Постановою КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 №1172, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в МЮУ 22.02.2023 №282/20595, які підтверджували безспірність заборгованості. Якщо, отримавши від стягувача пакет документів, нотаріусом було з`ясовано відсутність ознак безспірності, він повинен був відмовити у здійсненні виконавчого напису. Зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивачем у позові не зазначено жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. (а.с. 93-102). Крім того, 07.06.2021 представником ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковським О.В. суду подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому він просить суд відмовити позивачеві у стягненні з відповідача судових витрат, понесених на правничу допомогу в зв`язку з тим, що позивачем в підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги у розмір 6 000,00 грн не подано належних та допустимих документів (а.с. 104-111). Користуючись своїм правом, представник позивача 11.06.2021 подав відповідь на відзив на позовну заяву, де він зазначив, що у своєму відзиві на позов представником позивача не вказано жодних заперечень щодо зазначеної заборгованості, а є лише посилання на Закону України «Про нотаріат» та Постанову КМУ від 29.06.199 №1172, що не спростовує наведених у позові аргументів позивача. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано нечинним і скасовано п. 1 та 2 Постанови КМУ від 26.11.2014 №662, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусом на нотаріально не посвідченому договорі. Оспорюваний виконавчий напис вчинено 14.08.2020, після набрання вказаною постановою законної сили. Оскільки кредитний договір №0120/126223-ZP від 29.08.2013, укладений з АТ «Укрсоцбанк», право вимоги за яким набуло ТОВ «Вердикт Капітал», не був посвідчений нотаріально, тому умови вчинення нотаріусом виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника дотримано не було, що є підставою для визнання виконавчого напису таки, що не підлягає виконанню (а.с. 117-122). Також, представником позивача 11.06.2021 надані заперечення на клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, в якій Новак А.М. зазначив, що процесуальні кодекси містять загальні положення про те, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою подальшого розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (виконаних послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Однак процесуальні кодекси не містять деталізованих вимог до переліку документів, що підтверджують розмір витрат. До позову було надано копії договору про надання правової допомоги, акту прийому-передачі виконаних робіт, квитанції про оплату правової допомоги, на підтвердження вимоги про стягнення витрат на правову допомогу. Відповідно до п. 9, 10 ч. 3 ст. 175 УПК України позивачем визначений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 6000,00 грн, а більш детально буде надано суду відповідно до п. 8 ст. 141 ЦПК України (а.с. 113-116). Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 28.05.2021 надано копії документів, на підставі яких ним було вчинено виконавчий напис №17475, на виконання ухвали суду від 28.04.2021 (а.с. 66-86). У судове засідання позивач [PERSON] та його представники не з`явилися. Представником позивача до суду подана заява, в якій він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач та третя особа до суду не з`явилися, участі у судовому засіданні своїх представників не забезпечили, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, заяв та клопотань про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні не подали. Інших заяв та клопотань не заявлялось. Інших процесуальних дій не вчинялось. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 29.08.02013 між АТ «Укрсоцбанк» да [PERSON] укладено заяву-договір №0120/126223-ZP від 29.08.2013, за умовами якого позивачеві відкрито поточний картковий рахунок № [NUMBER] в українській гривні із встановленням кредитної лінії. Сплата процентів на залишки коштів, що знаходяться на рахунку, встановлюються за ставкою 0,00% річних. Банк може встановити клієнту кредитну лінію в сумі не більше 50 000,00 грн, строком на рік, тобто 364 (365) календарних днів з моменту надання кредиту, з можливістю його автоматичного продовження. Процентна ставка за користування кредитною лінією складає 30,00% річних. Дата погашення щомісячного платежу - до 15 числа місяця. Також позивачеві відкрито поточний картковий рахунок із встановленням кредитної лінії («Кредитка») № [NUMBER] в гривні. Банк може встановити клієнту кредитну лінію в сумі не більше 50000,00 грн строком на рік, тобто на 364 (365) календарних днів, з моменту надання кредиту з можливістю його автоматичного продовження. Процентна ставка за користування кредитною лінією до 15 числа місяця, наступного за місяцем формування щомісячної виписки 0,10% річних, з 15 числа місяця, наступного за місяцем формування щомісячної виписки 30,00% річних. Дата погашення щомісячного платежу - 15 число місяця (а.с. 35-37, 68-70). Відповідно до розписок про отримання платіжної картки, 06.09.2021 [PERSON] отримав у АТ «Укрсоцбанк» картку № [NUMBER] по картковому рахунку № [NUMBER] , тарифний пакет «Зарплатний», та № [NUMBER] по картковому рахунку № [NUMBER] , тарифний пакет «Кредитка» (а.с. 38, 73). Між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» 28.01.2019 укладено договір факторингу №2019-1УСБ/ВЕСТА, за яким ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» набуло право вимоги до боржників. У свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» 29.01.2019 уклало із ТОВ «Вердикт Капітал» договір відступлення прав вимоги №29-01/19/1, згідно з яким відступило новому кредитору право вимоги за кредитним договором №0120/126223-ZP від 29.08.2013 (а.с. 41-50, 51-61, 83, 84). ТОВ «Вердикт Капітал» до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. 04.08.2020 подано заяву про вчинення виконавчого напису про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №0120/126223-ZP від 29.08.2013, за період з 29.01.2019 по 11.03.2020, у розмірі 21969,94 грн, з яких: сума заборгованості по кредиту 5190,68 грн, сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 9818,80 грн, сума заборгованості за відсотками по кредиту 6528,52 грн. У заяві в якості додатків зазначені кредитний договір №0120/126223-ZP від 29.08.2013, копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копія довіреності представника ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 77-78). На підтвердження вказаного боргу, стягувач надав нотаріусу розрахунок заборгованості по кредиту, в якому зазначено, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №0120/126223-ZP від 29.08.2013, за період з 29.01.2019 по 11.03.2020, станом на 11.03.2020 (включно), складає 21 969,94 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 5 190,68 грн, прострочена заборгованість за процентами 9 818,80 грн, строкова заборгованість за комісією 431,94 грн, строкова заборгованість за процентами 6 528,52 грн (а.с. 76, 79). Відповідно до виписки по картрахункам [PERSON] № [NUMBER] та по карті № [NUMBER] за період з 01.08.2013 по 11.11.2013 зазначено кредитний ліміт 0 грн, строкова заборгованість по кредиту 0 грн, строкова заборгованість по відсоткам 0 грн (а.с. 39-40, 74-75). Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 14.08.2020 вчинено виконавчий напис про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №0120/126223-ZP від 29.08.2013 за період з 29.01.2019 по 11.03.2020 у розмірі 21969,94 грн, у тому числі: прострочена заборгованість по кредиту 5190,68 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 9818,80 грн, строкова заборгованість за комісією 431,94 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6528,52 грн. Дата набрання виконавчим написом законної сили - 14.08.2020. Строк пред`явлення його до виконання - 3 роки. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом, на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат», отримано плату із стягувача, ТОВ «Вердикт Капітал», в розмірі 650,00 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Зареєстровано у реєстрі за №17475 (а.с. 8, 67). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. 02.09.2020 відкрито виконавче провадження ВП №62928724. Боржником вказано [PERSON] , адреси проживання: [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с. 10). Також, 08.09.2020 приватним виконавцем Малковою М.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід від ТОВ «СПРОБА». Загальна сума, яка підлягає стягненню із боржника за виконавчим провадженням ВП №62928724 складає 25481,93 грн, та, окрім суми боргу у розмірі 22619,94 грн включає витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 600,00 грн та основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2261,99 (а.с. 12). Звертаючись до суду з позовом, представник [PERSON] адвокат Новак А.М. посилався на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними, не враховані строки позовної давності. При цьому, нотаріусом вчинено виконавчий напис на кредитному договорі №0120/126223-ZP від 29.08.2013, не посвідченому нотаріально. Надаючи оцінку таким доводам представника позивача та обґрунтованості пред`явлених ним вимог, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п.п. 1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1 п. 3 гл. 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Із змісту оспорюваного виконавчого напису слідує, що вчинений він нотаріусом на підставі документів про перехід від АТ «Укрсоцбанк» до кінцево визначеного кредитора ТОВ «Вердикт Капітал»права вимоги за кредитним договором, укладеним із [PERSON] , та виключно з посиланням на положення законодавства України, що регулює порядок вчинення виконавчих написів. Приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 №622 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22.02.2017, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 №662 в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня, 22.02.2017, отже і п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 №662 також втратив чинність з цього дня. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 29.06.1999 №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк». Крім того, до заяви про вчинення виконавчого напису ТОВ «Вердикт Капітал»не надано належного розрахунку заборгованості, виписки по рахунку та доказів того, що боржник [PERSON] отримав вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань, що свідчить про відсутність доказів безспірності заборгованості за кредитом та унеможливлювало вчинення виконавчого напису. При цьому, надана нотаріусу виписка за рахунком лише відображає інформацію про наявність заборгованості загальним підсумком та не містить даних про те, як саме, за якою відсотковою ставкою нараховані відсотки за відповідний період, не розмежовуються нарахування відсотків за відповідними ставками та сумами, відсутні відомості платежів від позичальника на погашення заборгованості за кредитним договором. Суд приймає до уваги доводи представника позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст. 12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності, відповідач не скористався. Відомості про надання нотаріусу стягувачем оригіналу кредитного договору, укладеного зі [PERSON] , виконавчий напис також не містить. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже, виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак не підлягає примусовому виконанню, у зв`язку з чим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн (а.с. 1) та витрати понесені на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта, інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Матеріали справи свідчать про те, що інтереси позивача [PERSON] у справі за вищевказаним позовом представляв адвокат Новак А.М. на підставі договору про надання правової допомоги №34/21 від 19.02.2021, ордеру від 19.02.2021 №1057450 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 29.11.2019 серії ДП №4585 (а.с. 21, 24, 25). Позивач під час розгляду справи поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Розмір витрат підтверджується актом прийому-передачі надання послуг до договору про надання правової допомоги №34/21 від 19.02.2021 з наведеним у ньому розрахунку робіт за надані адвокатом послуги та квитанцією №01 від 19.02.2021, відповідно до якої [PERSON] за договором про надання правової допомоги №34/21 від 19.02.2021 сплатив адвокатові Новаку А.М. 6 000,00 грн (а.с. 22, 23). Враховуючи обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, наданих послуг, витрачений на це час, характер спору та складність справи, дотримуючись принципів розумності та справедливості суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. підлягає задоволенню. Отже, з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» підлягають стягненню на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн та витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved