Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» 20.08.2019 року (згідно поштовому штампу на конверті) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що на підставі кредитного договору від 04.12.2013 року № GP-5571027 між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] останньому було видано кредит у сумі 75075,23 грн. 19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», який є правонаступником усіх його прав та зобов`язань. На баланс ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» була передана заборгованість за кредитним договором. Статтею 629 ЦК передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 23.07.2019 року складає 128060,00 грн., з яких: 44658,82 грн. заборгованість за кредитом, 2376,85 грн. заборгованість за процентами, 27909,33 грн заборгованість за комісією, 53115,00 грн штрафні санкції. Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 128060,00 грн. 27 серпня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 29 серпня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 20 березня 2020 року провадження у справі було зупинене до набрання законної сили судовим рішенням по справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, яка розглядається Подільським районним судом міста Києва в порядку цивільного судочинства. Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року провадження у справі було відновлене. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача адвокат Демченко О.О. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення представника відповідача, повно і всебічно з`ясувавши обставини на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатній і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 12,\~81 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст.\~13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 04.12.2013 року на підставі кредитного договору GP-5571027 між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] останньому було видано кредит у сумі 49999,66 грн (а.с. 7-8). 19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», який є правонаступником усіх його прав та зобов`язань (а.с. 15-26). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача перед позивачем згідно виписці з рахунка [PERSON] станом на 23.07.2019 року складає 128060,00 грн., з яких: 44658,82 грн. заборгованість за кредитом, 2376,85 грн. заборгованість за процентами, 27909,33 грн заборгованість за комісією, 53115,00 грн штрафні санкції (а.с. 11-13, 85-114). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Однак, відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересні 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач зареєстрований та проживає в с. Михайлівка Покровського району, Донецької області. Згідно із пунктом 11 розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у якому вказаний зазначений населений пункт. Виходячи з наведеного у позивача не було правових підстав для нарахування з 14 квітня 2014 року штрафних санкцій. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Умовами спірного кредитного договору встановлено щомісячну сплату\~ процентів за кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитним договором. З наданого суду розрахунку вбачається, що проценти позивачем нараховано відповідно до умов договору, а тому їх вимоги в цій частині у сумі 2376,85 грн є обґрунтованими. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~та\~Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. За положеннями абзацу третього частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, чинній на момент укладення спірного договору (01.07.2016 р.), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Згідно п. 17, 23 ст. 1 вищезазначеного Закону, послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Дана правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16, а також у постанові Верховного Суду по справі №766/1497/16-ц від 06 червня 2018 року. Враховуючи вищезазначене, встановлення позивачем щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості суперечить вимогам\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка була чинна на момент укладення кредитного договору. Статтею 216 ЦК України\~передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Відповідно до ч. 1\~ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин, або правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. За таких обставин, виходячи з того, що положення договору про встановлення обов`язку відповідача проводити сплату комісії є недійсними з моменту укладення договору, підстав для задоволення вимог позивача про стягнення із відповідача комісії в розмірі 27909,33 грн. відсутні. В той же час стягнуті з відповідача 2295,27 грн за виконавчим написом нотаріуса, який рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року визнаний таким, що не підлягає виконанню, слід зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту (а.с. 81, 145-148). За таких обставин сума заборгованості по тілу кредиту, яка підлягає стягненню з відповідача складає 42363,55 грн. Відповідачем [PERSON] заявлено про застосування строку позовної давності. Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законодавством встановлена спеціальна позовна давність та відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним\~правилом перебіг\~загальної і\~спеціальної позовної\~давності починається\~з дня,\~коли особа\~довідалася або\~могла довідатися\~про порушення\~свого права\~або про\~особу,\~яка його\~порушила (частина\~перша статті\~261\~ЦК України).\~Початок перебігу\~позовної давності\~співпадає з\~моментом виникнення\~у зацікавленої\~сторони права\~на позов,\~тобто можливості\~реалізувати своє\~право в\~примусовому порядку\~через суд.\~Таким чином,\~у разі\~неналежного виконання\~позичальником зобов`язань\~за кредитним\~договором,\~позовна давність\~за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно роз`яснень, викладених у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-14 цс 14, в яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для застосування судами під час розгляду справ, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Судом встановлено, що 04.12.2013 року було укладено договір № GP-5571027 між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] останньому було видано кредит у сумі 49999,66 грн (а.с. 7). Відповідно до пропозиції укласти Договір зазначено, що строк користування кредитом складає 36 місяців, тобто строк дії кредитного договору закінчився 04.12.2016 року (а.с.7), останній платіж по кредиту був відповідачем здійснений 22.07.2019 року (а.с. 12). До суду з позовом позивач звернувся 20.08.2019 року. Таким чином, строк позовної давності позивачем не пропущений. Відповідно до ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до\~ст.\~77ЦПК України \~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 44740,40 грн, з яких 42363,55 грн заборгованість за кредитом, 2376,85 грн заборгованість за процентами. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем під час звернення до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн, а позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 670,43 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial