Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

03.12.2021 [PERSON] подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, в якій просить визнати за ним право власності на нерухомае майно у порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] помер його дід [PERSON] . За життя [PERSON] 27.01.2009 склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Нижньотурівської сільської ради Турківського району Львівської області - Федючка М.Г, згідно з яким заповів все своє майно йому. Окрім нього, інших спадкоємців немає. Після смерті [PERSON] , залишилося спадкове майно: житловий будинок із приналежними йому господарськими будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно він не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушений звернутись до суду. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 03.12.2021, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 06.12.2021 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Позов підтримує повністю та просить задовольнити. У підготовче засідання представник відповідача Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі, позов визнають. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , про що 20.01.2020 виконавчим комітетом Нижньотурівської сільської ради Турківського району Львівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Родинні відносини між [PERSON] та його дідом [PERSON] підтверджуються наданим позивачем свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 08.04.1963 р.н., свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 02.04.1982 серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження позивача [PERSON] від 26.12.1990 серії [NUMBER] . За життя [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Нижньотурівської сільської ради Турківського району Львівської області - Федючка М.Г., яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, і на що за законом матиме право, заповів своєму внукові [PERSON] - [INFO] . До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , як вказує позивач, входить право померлого на житловий будинок та господарські будівлі та споруди за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою по формі спадкування виконавчого комітету Нижньотурівської сільської ради від 13.05.2020 №289, [PERSON] - 1940 р.н., до дня смерті [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , був зареєстрований та проживав разом з онуком [PERSON] - 1990 р.н. Від імені [PERSON] виконавчий комітет Нижньотурівської сільської ради посвідчував заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №02 від 27.01.2009, заповіт не змінено і не скасовано. Згідно з обліковою карткою об`єкта погосподарського обліку (номер об`єкта погосподарського обліку 02-0139-1) [PERSON] був головою господарства: житлового будинку і земельних ділянок під будівництво і обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства, що за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживали: його дружина - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , актовий запис №13, та його онук [PERSON] , [INFO] . Як видно з копії спадкової справи №29/2020, заведеної приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу після смерті [PERSON], позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом у визначений законом строк звернувся з заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] 28.08.2020 нотаріусом йому було відмовлено у оформленні спадкових прав, оскільки не надано правовстановлюючих документів щодо належності житлового будинку [PERSON] . Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернувся до суду. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради. Суд встановив, що спірний будинок за адресою [ADDRESS] , є збудований в 1980 році, що доводиться технічним паспортом та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, а належність будинку покійному [PERSON] доводиться обліковою карткою об`єкта погосподарського обліку, номер об`єкта погосподарського обліку 02-0139-1, виданої виконавчим комітетом селищної ради. Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець майна покійного підставно просить суд визнати за ним право власності на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у нього відсутній. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. За таких обставин справи, враховуючи заяву відповідача про визнання позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст. 1220, 1223, 1233 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 13, 200, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved