Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивачка\~ [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення та розміру аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який було встановлено рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2014 року, а саме, просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що з 01 вересня 2006 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15 грудня 2014 року. На підставі рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2014 року з відповідача стягуються аліменти на її користь позивачки на неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 750 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На даний час встановлений розмір аліментів є недостатнім для задоволення потреб дитини. З врахуванням наведеного просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов відповідач [PERSON] до суду не подавав. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: \~ \~ \~ \~Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2006 року, який було розірвано 15 грудня 2014 року на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області (справа № 346/4350/14-ц). В шлюбі\~у сторін\~народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано 27 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції в Івано-Франківській області. \~ \~ \~ \~Неповнолітній син сторін проживає разом із матір`ю - позивачкою по справі. \~ \~ \~ \~На підставі рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2014 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 750 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 СК\~України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм Сімейного кодексу України, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 " Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 " Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини" та ст. 184 " Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі " ). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3.2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.\~183,\~184 СК України\~суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.\~183,\~184 СК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд вважає, що після рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2014 року, у зв`язку із тим, що з віком збільшилися потреби неповнолітньої дитини, та враховуючи інфляційні процеси в державі, розмір аліментів 750 гривень є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При вирішенні справи суд враховує майновий стан відповідача, а саме те, що відповідач є працездатним, відомості про незадовільний стан його здоров`я чи наявність на його утриманні непрацездатних осіб, відсутні. Таким чином, суд, визначаючи розмір аліментів, який необхідно стягувати з відповідача, враховує все вищевказане, а також і те, що згідно із вимогами\~ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, приходить до висновку, що слід змінити спосіб їх стягнення, та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Менший розмір аліментів є недостатнім для належного виховання та утримання неповнолітньої дитини. При цьому, відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували відсутність у нього можливості сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. Окрім того, враховуючи те, що позов задоволено повністю, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved