Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на рухоме майно за набувальною давністю посилаючись на те, що рішенням Загальних зборів власників майнових паїв СТОВ «Лащова» від 17.01.2013 року йому було виділено майно в натурі одним комплексом на суму 257820 грн. Серед виділеного майна був зокрема і автомобіль ЗІЛ-ММЗ 4502, 1990 року випуску, який спочатку належав колгоспу «Ільїча» с. Лащова, а згодом перейшов у власність ТОВ «Лащова». З того часу позивач володіє даним автомобілем, однак не може змінити старі документи на документи нового зразка, оскільки у органі, що здійснює реєстрацію автомобілів йому відмовляють, а тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 03.12.2021 року постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь. Відзив на позовну заяву у строк, вказаний в ухвалі суді від 03.12.2021 року до суду не надійшов. Також від сторін не надійшло клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, тому відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно протоколу №1 від 17.01.2013 року загальних зборів власників майнових паїв СТОВ «Лащова» було вирішено задовольнити заяву [PERSON] та виділити йому майно в натурі одним комплексом на суму 257820 грн., а саме: автопарк 1989 року побудови, комора, 1924 року побудови, критий тік 1971 року побудови, ЗАВ-10, 1971 року побудови, олійня 1924 року побудови, частину сіносховища, силосну яму, технічні засоби. Також в даному протоколі зазначено, що майно виділено [PERSON] відповідно до куплених ним майнових паїв. Згідно акту №2 приймання-передачі майна від 20.01.2013 року головою комісії по врегулювання майнових питань [PERSON] було передано, а [PERSON] прийнято майновий комплекс , зокрема і автомобіль ЗІЛ-ММЗ, 1990 року випуску. Таким чином, судом встановлено, що оскільки позивачу [PERSON] було виділено майно відповідно до куплених ним майнових паїв, то між сторонами фактично відбулось укладення договору-купівлі продажу майна, зокрема і транспортного засобу автомобіля ЗІЛ-ММЗ. Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитись в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Позивач не надав суду доказів про те, що він звертався до територіального органу з надання сервісних послуг МВС з приводу реєстрації транспортного засобу та не надав відомостей про результат такого звернення. Також позивач посилається в позові на те, що оскільки він користується автомобілем з 2013 року, то він має право на визнання за ним право власності за набувальною давністю. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Позивачем не надано доказів про те, що він продовжує відкрито, безперервно володіти автомобілем протягом 5 років. Разом з тим, суд зазначає, що позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Оскільки суду не надано доказів про те, що позивач звертався до уповноваженого органу з приводу перереєстрації автомобіля і йому було відмовлено в оформленні відповідних документів, позивач не довів факту не визнання будь-ким його прав на автомобіль чи порушенння інших його прав з приводу володіння даним майном, то суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі ст. 328, 235, 244, 392, 655 ЦК України,

Outcome: dismissed