Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , через представника адвоката Кислого А.М., звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії Управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Головний державний виконавець Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Білоус Ольга Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що в провадженні головного державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Білоус О.А. знаходиться виконавче провадження № 67221779, щодо виконання виконавчого напису № 246565, виданого 28 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості у розмірі 23 224,68 грн. [PERSON] вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки між ним та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» відсутні будь-які договірні відносини, будь-яких документів, що підтверджують право ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» на пред`явлення йому претензій, він не отримував. Крім того, нотаріальним написом № 246565, засвідчено безспірність претензії ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» на стягнення з позивача заборгованості в розмірі 23 224,68 грн. щодо якої не існувало право вимоги, тому цей виконавчий напис є таким, що внесений з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, так як не є рішенням суду, а тому, виходячи з положень Конституції України, які є нормами прямої дії, відповідач не мав права звертатися до третьої особи, а остання не мала права вчиняти виконавчий напис. Таким чином, Приватний нотаріус Остапенко Є.М., з підстав передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», зобов`язаний був відмовити у здійсненні такої нотаріальної дії як вчинення виконавчого напису, проте вчинив таку нотаріальну дію, в зв`язку з чим і порушив вимоги Закону. При таких обставинах, у відповідності до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинений виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості від 28 червня 2021 року, за реєстровим номером 246565 підлягає скасуванню, з підстав викладених вище. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії Управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Головний державний виконавець Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Білоус Ольга Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні у задоволенні клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами», в особі директора Велікданова С.К., про врегулювання спору за участю судді, було відмовлено, так як представник позивача не надав згоду на врегулювання спору, як це передбачено ст. 201 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами», в особі директора Велікданова С.К. надав до суду заяву, про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України. Просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Головний державний виконавець Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Білоус Ольга Анатоліївна в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від Головного державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Білоус О.А. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі за наявними в матеріалах справи документами. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши усі обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі письмові докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3\~ст.12 ЦПК України). Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. За правилами ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинений виконавчий напис №246565 від 28.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за період з 20.06.2021 року по 28.06.2021 року, з них: 11\~684,30 гривень - заборгованість за тілом кредиту; - 11\~515,56 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; - 25,00 гривень плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом. На підставі зазначеного виконавчого напису, 01.11.2021 року Головним державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Білоус О.А. відкрито виконавче провадження № 67221779 щодо стягнення з позивача вищезазначеної суми. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема: «п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України№662від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили». Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17. Згідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія управління активами», та позивачем кредитний договір №1571568 від 26.01.2021 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. За таких обставин суд вважає, що визнання відповідачем позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, при цьому, враховуючи добровільність визнання відповідачем обставин, які стосуються позову, суд, у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат», ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору, суд зазначає наступне. Суд встановив, що позивачем при поданні позову до суду не було сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн. Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22\~Закону України\~«Про захист прав споживачів»\~дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги, встановленому статтею 5 Закону України\~Про судовий збір, не може безумовно означати, що споживачі не мають пільги щодо сплати судового збору, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Отже, при прийнятті\~Закону України «Про судовий збір»\~законодавець передбачив можливість застосування Закону України\~Про захист прав споживачів\~при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору. Порушені права можуть захищатися як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу (при поданні апеляційної та касаційної скарг). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»,\~стаття 2 ЦПК України). Відтак, у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню судовий збір особою, яка його оскаржує, не сплачується, оскільки вона звільнена від цього обов`язку в силу закону\~стаття 22\~Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII. Таким чином, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». [PERSON] як споживач, що звернувся до суду з позовом про захист своїх прав, звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви. Саме до такого висновку дійшов КЦС ВС у справі № 643/2870/18 (постанова від 26.02.2020). Відповідно до ч.1, 2 ст. 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~\~у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідач до початку розгляду справи по суті надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив 50% сплаченого судового збору позивачем повернути йому із державного бюджету згідно ст. 142 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved