Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Росвен Інвест Україна», третя особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 07 травня 2013 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір № 002-04400-070513, відповідно до якого банком надано позивачу кредитний ліміт у розмірі 35 400 грн. Станом на травень 2014 року сума заборгованості позивача перед банком становила 31 254,69 грн. 26 серпня 2014 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладений додатковий договір до договору № 002-04400-070513 від 07 травня 2013 року, відповідно до якого сторони домовились про прощення боргу у розмірі 7670,97 грн. та про закриття поточного рахунку клієнта № [NUMBER] по факту повного погашення заборгованості, що підтверджується повідомленням від банку від 26 серпня 2014 року. Відповідно до умов додаткового договору позивачем сплачено 23583,75 грн. на користь банку, що підтверджується квитанцією № 38844458 від 26 серпня 2014 року. Згодом з відкритих джерел позивачу стало відомо про існування відкритого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. відносно позивача виконавчого провадження № 64662117 з примусового виконання виконавчого напису № 21225 виданого 03 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у сумі 12314,09 грн., згідно з кредитним договором від 07 травня 2013 року, укладеним між позивачем та ПАТ «Дельта Банк». На думку позивачки, виконавчий напис видано з порушенням принципу «безспірна заборгованість», що не узгоджується з нормами Закону України «Про нотаріат». Також приватний нотаріус вчинив виконавчий напис за період більше ніж три роки з дня виникнення права вимоги. У зв`язку із чим, позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги вона підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Треті особи у судове засідання повторно не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, витребувано у ТОВ «Росвен Інвест Україна» належним чином посвідчені копії: договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № 002-04400-070513 від 07 травня 2013 року; кредитного договору № 002-04400-070513 від 07 травня 2013 року; заяви стягувача про вчинення виконавчого напису із додатками до неї; розрахунку заборгованості за кредитним договором № 002-04400-070513 від 07 травня 2013 року із додатками, що підтверджують існування заборгованості та її розмір. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 січня 2022 року вирішено провести заочний розгляд справи. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, та витребувані судом у порядку ч. 1 ст. 84 ЦПК України, інших суду не представлено. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Як видно з Інформації з Єдиного реєстру боржників від 26 червня 2021 року відносно [PERSON] відкрито виконавче провадження № 64662117. Відповідно до Інформації про виконавче провадження від 29 червня 2021 року виконавче провадження № 64662117 відкрито відносно [PERSON] на підставі виконавчого напису від 03 лютого 2021 року № 21225, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. від 01 березня 2021 року відкрито виконавче провадження № 64662117 на підставі виконавчого напису від 03 лютого 2021 року № 21225, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в сумі 12314,09 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. від 22 березня 2021 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] за місцем отримання доходів в ТОВ «Азовдонарт». Відповідно до додаткового договору до заяви або договору № 002-04400-070513 від 07 травня 2013 року укладеного між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» сторони домовились про прощення боргу у розмірі 7670,97 грн. Згідно з повідомленням про анулювання (прощення) частини боргу від 26 серпня 2014 року Радою Директорів АТ «Дельта Банк» № 30 від 07 травня 2014 року прийнято рішення про анулювання (прощення) частини заборгованості [PERSON] за кредитним договором у розмірі 7670,94 грн. Відповідно до квитанції № 38844458 від 26 серпня 2014 року [PERSON] сплатила до АТ «Дельта Банк» заборгованість у сумі 23583,75 грн. Заява № 2949612 від 15 квітня 2015 року [PERSON] про закриття кредиту у зв`язку із його погашення, прийнята працівником банку 15 квітня 2015 року. Виконавчим написом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 03 лютого 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 21225, стягнено з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 002-04400-070513 від 07 травня 2013 року за період з 22 травня 2020 року по 31 січня 2021 року у розмірі 11 814,09 грн., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 10650,98 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 1163,11 грн.; за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з [PERSON] становить - 12314,09 грн. Листом Міністерства юстиції України надано інформацію щодо діяльності приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С., відповідного до якого Наказом Міністерства юстиції України від 24 лютого 2021 року № 727/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату свідоцтво про право на зайняття нотаріальної діяльністю [PERSON] анульовано. Крім того, у провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовною заявою [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення і наказів. Від ТОВ ««Росвен Інвест Україна» витребуваних у нього судом матеріалів до суду не надходило. У зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі матеріалів, наявних у справі, без витребуваних документів, на підставі яких вчинений оскаржуваний виконавчий напис, які на теперішній час на адресу суду так і не надійшли. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц із подібних правовідносин. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в заяві ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем. Із виконавчого напису нотаріуса вбачається, що кредитний договір укладений позивачем з ТОВ «Росвен Інвест Україна», прострочена заборгованість за кредитом становить 12314,09 грн. Однак позивач вказує, що частина кредиту їй анульована (прощена) та інша частина кредиту позивачем погашена, у зв`язку із чим позивачем написана заява до банку про закриття кредиту, цей факт не спростований відповідачем. Крім того, п. 3.1 гл. 16 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а п. 3.4 Порядку передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Таким чином, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1 гл. 16 розд. II Порядку трирічний строк для вчинення виконавчого напису пов`язується саме з виникненням у стягувача права вимоги до боржника. Отже, право вимоги у стягувача виникає з моменту неналежного виконання зобов`язання боржником у визначений договором строк. Кредитний договір, для стягнення заборгованості, за яким вчинений виконавчий напис, укладений 07 травня 2013 року, останній платіж щодо погашення суми заборгованості позивача перед банком здійснений 26 серпня 2014 року, а оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 03 лютого 2021 року, тобто з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. У зв`язку з викладеним, необхідно дійти висновку про наявність підстав для визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а також строку, протягом якого може бути вчинений виконавчий напис, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. За подання до суду позову позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. та за подання заяви про забезпечення позову 454 грн. і такий у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved