Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

18.08.2021 року позивач звернувся в суду з даним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 2800,00 грн., судовий хбір в розмірі 2270,00 грн. Та витрати на правову допомогу в розмірі 1600,00 грн. Позов мотивує тим, що 08.06.2019 року ПРАТ АСК «Скрбниця» улала договір страхування транспортних засобів за полісом №АО/0901392. Страхувальником за договором витупив відповідіач, об`єкт страхування автомобіль марки «Ford», н.з [NUMBER] . 26.08.2019 року близько 20.30 год. по вул. Мазепи, 2 у м.Пустомити, відповідач, керуючи застрахованим автомобілем здійснив зіткнення з автомобілем марки «Skoda», н.з. [NUMBER] , внаслідок чого даний автомобіль отримав механічні пошкодження. Було здійснене страхове відшкодування у розмірі 2800,00 грн. Оскільки відповідач керував автомобілем у стані сп`яніння, страхова компанія звернулася з регресним позовом про стягнення коштів у розмірі страхового відшкодування. На підставі наведеного просить позовні вимоги задовольнити. 28.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідача, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та з врахуванням факту сплати суми страхового відшкодування та судового збору, сплаченого позивачем. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.06.2019 року між ПрАТ АСК «Скарбниця» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом №АО/0901392. Як вбачається з постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.09.2019 року, 26.08.2019 року о 20 год. 30 хв. в м.Пустомити по вул. Мазепи, 2, водій [PERSON] , керуючи застрахованим автомобілем «Ford-Escort», н.з. [NUMBER] , порушив п. 23.3.Б, 10.1. ПДР та здійснив наїзд на нерухомий автомобіль «Skoda Fabia», н.з. [NUMBER] . Даною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.09.2019 рок [PERSON] визнаного виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за керування 26.08.2019 року о 20 год. 30 хв. в м.Пустомити по вул. Мазепи, 2, автомобілем «Ford-Escort», н.з. [NUMBER] з ознаками алкогольного сп`яніння. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року Про судове рішення (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанови суду у справах про адміністративні правопорушення, якими встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою; а також керування відповідачем автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння. Таким чином дані обставини, встановлені та в порядку ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2019 року [PERSON] звернувся до ПрАТ АСК «Скарбниця» з заявою про виплату страхового відшкодування щодо страхового випадку, що мав місце 26.08.2019 року о 20 год. 30 хв. в [ADDRESS] . Розмір страхового відшкодування - 2800,00 грн., які були перераховані на картковий рахунок [PERSON] згідно платіжного доручення №1124 від 17.10.2019 року. Згідно страхового акту №317/цв/19 від 17.10.2019 року розмір страхового відшкодування потерпілому [PERSON] становить 2800,00 грн.; страхувальником згідно умов договору №АО/0901392 є [PERSON] . Ч.1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Ст. 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" врегульовано відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначений закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Приписами п.п. а) ст. 38.1.1 даного Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; Таким чином у позивача виникло право вимоги до відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] повернув ПрАТ АСК «Скарбниця» кошти в розмірі 2800,00 грн., згідно квитанції №89 від 06.09.2021 року, а також перерахував відповідачу 2270,00 грн. - суму сплаченого судового збору, що підтверджується квитанцією №90 від 06.09.2021 року. Таким чином, відповідач сплатив позивачу суму коштів, які просив стягнути позивач в порядку регресу. Щодо вимог про стягнення судових витрат, то склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу у розмірі 1600,00 грн. позивач жодних доказів не надав.

Outcome: dismissed