Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] пред`явила в суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах у 2019 році та проживали разом у її батька. [INFO] у них народився син [PERSON] . Через три місяці після народження сина відповідач покинув їх з сином та виїхав на заробітки, ніякої допомоги сину та їй взагалі не надавав. З того часу відносини не підтримують, їй не відомо фактичне місце перебування відповідача. Відповідач працює в м.Київ, отримує стабільні доходи. Просить суд ухвалити рішення, на підставі якого стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 2100 гривень, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також понесені судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 1000 гривень. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. (а.с.26). Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково, оскільки сплачує аліменти на утримання іншої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1400 гривень. Просить винести рішення, яким стягувати з нього аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1100 гривень. (а.с.24). Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 лютого 2020 року. (а.с.7) Згідно довідки №585/12-15 від 09.11.2021 року, виданої Бокіймівською сільскою радою Рівненської області разом [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою - [ADDRESS] по місцю реєстрації батька [PERSON] , а фактично проживає в с.Хорупань разом зі своєю матір`ю [PERSON] . (а.с.8). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Так, згідно з ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить з 01 січня 2022 року 2100 гривень, тобто мінімальний розмір аліментів, встановлений ч. 2 ст. 182 СК України, а саме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, становить 1050,00 гривень. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Цей обов`язок є особистим та індивідуальним, а не солідарним. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання сина на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що на час ухвалення рішення прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років складає 2100 гривень, в розрахунку на місяць (2100 грн. : 2= 1050 грн.), те що дитина має нормальний стан здоров`я, відповідач являючись батьком дитини є працездатним та отримує стабільні доходи, на даний час сплачує аліменти на утримання ще однієї дитини, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1100 гривень, тому суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, та розмір аліментів на утримання малолітнього [PERSON] необхідно визначити у розмірі 1100 гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 22 листопада 2021 року і до досягнення ним повноліття. На думку суду, підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №8 від 19.11.2021 року витрати за надання правничої допомоги складають 1000 гривень (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а його позовні вимоги задоволені, судовий збір в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial