Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] не проживає в квартирі позивача з 09.04.2019 року. Колишня дружина позивача після розлучення переїхала проживати в АРК Крим і позивач не підтримує з нею контакту. Ухвалою суду від 02.08.2021 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 08.09.2021 року. З метою належного сповіщення відповідача підготовче засідання призначене на 08.09.2021 року було відкладено на 18.11.2021 року. В результаті проведених підготовчих дій, ухвалою від 18.11.2021 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 13.01.2022 року. У судове засідання 13.01.2022 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. До суду 13.01.2022 року надійшла заява [PERSON] згідно якої просить здійснити розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову, вказала, що після розірвання шлюбу з позивачем відповідачка переїхала проживати в Крим та повертатися не планує. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , про що свідчить інформаційна довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договору дарування від 06.05.2016 року. [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка від 17.08.2021 року про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території м. Одеси. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі до 09 квітня 2019 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 3\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в України» реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Оскільки власністю відповідача і місцем перебування або проживання зазначена квартира не становить, він має бути знятий з реєстраційного обліку за цією адресою. Згідно ст. 7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в України» однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням, а отже, визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є підставою для знання його з реєстрації в квартирі. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Зі змісту ст. 72\~ЖК України вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач, який не проживає за вказаною адресою, втратив право на користування квартирою, внаслідок його відсутності без поважних причин понад 2 років. Законодавець у ч. 1 ст. 16\~ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. В силу ч. 1 ст. 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Враховуючи, що відповідач оплату комунальних платежів не здійснює, фактично в квартирі не проживає більше двох років, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved