Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

17 вересня 2021 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (надалі - Департамент) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову Департамент посилається на те, що [PERSON] [INFO] народила хлопчика, [PERSON] , а 03.06.2021 надала до КНП Харківської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку. Батько дитини, громадянин Іраку [PERSON] , не приймає участі у вихованні дитини. Департамент звернувся до суду з питанням про позбавлення його батьківських прав відносно новонародженої дитини. Після відмови забрати дитину з пологового будинку відповідачка не цікавилася подальшою долею малолітнього, державну реєстрацію народження дитини проведено органом опіки та піклування. Враховуючи зазначене, Департамент просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , стягнути з неї аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Ухвалою судді Маренич С.О. від 17.09.2021 позов залишений без руху, Департаменту наданий строк для усунення недоліків. У встановлений судом строк недоліки позову усунуті. 28.10.2021 рішенням Вищої ради правосуддя суддю [PERSON] звільнено з посади судді, а справу передано до канцелярії для подальшого визначення складу суду. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судову справу передано для розгляду судді Гайдар І.О. 03.11.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 28.12.2021 підготовче провадження закрито та призначено судовий розгляд цивільної справи. Представник позивача Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, заяв з повідомленням про причини неявки не надав. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Вербківської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідачці у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено копію позовної заяви з доданими документами, судову повістку про виклик до суду та копію ухвали про відкриття провадження. Вказана поштова кореспонденція не була вручена [PERSON] та повернулась до суду з відміткою об`єкта поштового зв`язку «адресат не проживає» (а.с. 66-67). Судова повістка про виклик до суду на 14.01.2022 повернулась з відміткою об`єкта поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 84-85). За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128, п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку, копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, вважається днем вручення судової повістки, судового рішення. З огляду на викладене, відповідачка вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, однак, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 01.06.2021 в КНП Харківської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» народила хлопчика, а 03.06.2021 подала адміністрації медичного закладу заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку (а.с. 12, 14). 08.06.2021 дитину переведено до КНП ХОР «ОБЛАСНА ДИТЯЧА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ №1» (а.с. 13). 28.08.2021 відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 11.08.2021 № 609 «Про реєстрацію народження, подовження строку перебування та влаштування малолітніх дітей до закладів для дітей» проведено державну реєстрацію народження дитини, [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 10, 15). Згідно з актовим записом про шлюб № 374 від 26.06.2019, складеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] , [INFO] , перебуває у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований як батько хлопчика, однак участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, з родиною не проживає (а.с. 9). 22.07.2021, тобто після спливу майже двох місяців після народження сина, [PERSON] письмово підтвердила відсутність намірів виховувати та утримувати дитину (а.с. 21). За інформацією Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 51), однак фактично з 2005 року за даною адресою не проживає (а.с. 16, 51). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначає, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року та ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Норми цієї статті зобов`язують батьків виховувати у дітей працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до старших. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Ухилення батьків від виконання обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до сімейного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до висновку Департаменту від 14.09.2021 № 514 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 44-46). Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, вихованням та матеріальним утриманням дитини не займається, не турбується про нього, не піклується про здоров`я, фізичний та моральний розвиток. Доказів, які б спростовували дані обставини, або на підтвердження поважності причин невиконання батьківських обов`язків відповідачка не надала. Крім того, відповідачка відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.06.2010, була позбавлена батьківських прав відносно іншого сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 18-19). Виходячи з інтересів дитини, з урахуванням того, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини без поважних причин, суд вважає необхідним позбавити її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] . При вирішенні позовних вимог суд також вирішує питання про стягнення з відповідачки аліментів на дитину на підставі ч. 4 ст. 170 СК України, за якою при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідачка зі своєї сторони доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на свою дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не надала. Тому суд вважає, що [PERSON] має можливість надавати утримання дитині. Право дитини на такий рівень життя, що необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, закріплено в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та відповідачки. Також суд звертає увагу, що відповідачка є працездатною, не скористалась своїм правом на подання до суду заперечень проти позову та доказів, на яких вони ґрунтуються, та не надала суду відомостей щодо свого майнового стану, стану здоров`я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. На підставі ст.ст. 182, 183 Сімейного кодексу України суд встановлює аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів суд вважає достатнім для задоволення розумних потреб дитини. Також суд звертає увагу відповідачки, що за положеннями ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач не сплачував судовий збір при зверненні до суду, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави у розмірі 1 816,00 грн.

Outcome: approved