Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

15 грудня 2021 року позивачі звернулись до суду із позовом до Шишацької селищної ради про визнання за набувальною давністю права власності на квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтували тим, що в січні 1998 року ВАТ «Яреськівській цукровий завод» надало [PERSON] та двом членам його сім`ї квартиру [ADDRESS] житловою площею 36 кв.м. З 02 лютого 1998 року [PERSON] проживає у вказаній квартирі, зареєстрованій у ній та сплачує комунальні платежі, але позбавлений можливості здійснити її приватизацію, оскільки вона не перебуває на балансі органів місцевого самоврядування. Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк на усунення її недоліків. В зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 22 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивачі не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Не заперечували проти винесення заочного рішення у справі. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв по суті справи від нього не надходило. В зв`язку з цим, суд відповідно до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив розглядати справу у заочному порядку на підставі наявних у справі письмових доказів із винесенням заочного рішення. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно витягу з протоколу № 2 спільного засідання правління та профкому ВАТ «Яреськівський цукровий завод» від 22 січня 1998 року [PERSON] на підставі його заяви від 06 січня 1998 року на сім`ю з трьох осіб надано квартиру [ADDRESS] житловою площею 36 кв.м. (а.с.21). [PERSON] та його дружина [PERSON] зареєстровані даній квартирі з 02 лютого 1998 року по теперішній час та згідно довідки Яреськівського старостинського округу виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 30.11.2021 № 2412 проживають у даній квартирі на момент видачі довідки (а.с.22). Позивача [PERSON] народився [INFO] та згідно даних Єдиного держаного демографічного реєстру з цієї дати зареєстрований у квартирі [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до наданих позивачами розрахункових книжок та іншої документації судом встановлено, що власниками особових рахунків та платником за всі спожиті комунальні послуги у квартирі [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 27,31-35). 28 грудня 1999 року п`ятою сесією Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області прийнято рішення «Про передачу соціальної сфери та житлового фонду ВАТ Яреськівський цукровий завод» та ВАТ «Ініверсалбуд» на баланс сільської ради з послідуючим створенням комбінату комунальних підприємств» (а.с. 13-14). На підставі даного рішення, погодженого Фондом державного майна України (лист від 15.02.2000 № 10-30-1649) було складено акт приймання передачі основних засобів ВАТ «Яреськівський цукровий завод» на баланс Яреськівської сільської ради, який підписано членами комісії з числа працівників сільської ради та керівництва товариства (а.с.15-19). Згідно даного акту було передано/прийнято на баланс Яреськівської сільської ради житловий 2-х поверховий 8-ми квартирний будинок по [ADDRESS] , 1961 року побудови (а.с.17). Відповідно до довідки Яреськівсього старостинського округу Шишацької селищної ради від 10.12.2021 № 27 в [ADDRESS] ), яка не перейменовувалась. В даному селі вулиця Лісова ніколи не значилась. В зв`язку цим суд вважає технічною помилкою зазначення у вищевказаному акті приймання-передачі [ADDRESS] та вважає, що у ньому мались на увазі саме будинки по [ADDRESS] . Звернувшись до виконавчого комітету Шишацької селищної ради із заявою про видачу свідоцтва про право власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS] [PERSON] отримав відмову, яка мотивована тим, що житловий будинок по [ADDRESS] не відносився до комунальної власності Яреськівської сільської ради, правонаступником якої виступає Шишацька селищна рада. Заявнику роз`яснена можливість вирішення його питання судом (а.с.28-31). Згідно доводів позивачів правовою підставою для вселення в спірну квартиру став факт перебування [PERSON] у трудових відносинах з ВАТ «Яреськівський цукровий завод», яким було передано дану квартиру для проживання позивачам. Таким чином суд вважає, що позивачі правомірно вселились та проживають у спірній квартирі. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 291947212 від 22.12.2021 право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано за жодною особою (а.с. 66). Інформація про ВАТ «Яреськівський цукровий завод» та його правонаступників у ЄДРПОУ відсутня. Вищевказаний факт разом в сукупності з тим, що спірна квартира не перебуває й на балансі органів самоврядування унеможливлює приватизацію квартири позивачами відповідно до закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно ст.ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Згідно ч.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ч.1 ст. 2, ст. 3 вказаного Закону до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму. Приватизація здійснюється шляхом: - безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; - продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Згідно ч. 1. ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 4 вказаної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до роз`яснень, наведених у Постанові Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Як встановлено судом, позивачі добросовісно заволоділи спірним приміщенням в зв`язку з перебуванням окремих членів їх сім`ї у трудових відносинах з ВАТ «Яреськівський цукровий завод», якому належав багатоквартирний житловий будинок по [ADDRESS] . При цьому позивачі більше 20 років безперервно та відкрито володіють даним житлом, використовуючи його виключно для проживання. Факт того, що вказаний житловий будинок був переданий на баланс Яреськівської сільської ради, але належним чином не прийнятий нею на відповідний облік в якості комунальної власності унеможливлює самостійну приватизацію квартири позивачами. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що позивачі на стягненні з відповідача судових витрат не наполягають, суд не вирішує питання розподілу судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved