Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

У вересні 2021 позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення нею 23-х років за умови, що вона продовжує навчатися. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Московського районного суду м.Харкова від 13.06.2019 було розірвано. Судовим наказом Московського районного суду м.Харкова від 04.07.2019 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10-ти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 17.04.2019. [INFO] дочці [PERSON] виповнилося 18 років. З 01 вересня 2018 року дитина сторін навчається у «Харківському обласному медичному коледжі» на денному платному відділенні, сплату за який здійснює позивач. Відповідач по справі з липня 2020 року аліменти на утримання дочки не сплачує. Термін закінчення навчання у дочки спливає в липні 2022 році. Вартість навчання відповідно до договору про надання освітніх послуг складає 1600 грн щомісячно. Дочка проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, дочка потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатною особою, працює в ДП «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь», інших дітей, непрацездатних дружини, батьків в нього не має. Посилаючись на ст.182, 199-201 Сімейного Кодексу України, позивачка просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачем 18.11.2021 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав в повному обсязі, вважав їх безпідставними та такими, що суперечать нормам ст.76, 186 СК України, ст.23, 652-654 ЦК України та ст.26 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству». Позов відповідач сприймає як спробу вчинити на нього тиск з метою примусити його відмовитися від частки у спільному майні. Вважає, що позовні вимоги позивачки свідчать про бажання продовжити блокування його банківських рахунків виконавчою службою. Вважав недоцільним участь у справі представника позивачки адвоката. Відповідач також зазначив, що протягом 2019-2020 р.р. з його зарплати утримувалися аліменти на утримання дочки, а тому твердження позивачки, що дочка перебуває на її утриманні, а відповідач не сплачує аліменти не відповідає дійсності. Аліменти не перераховувалися з вини роботодавця відповідача. [PERSON] повідомляє, що у 2018-2019 р.р. сплачував за навчання дочки до моменту, коли дізнався про розірвання шлюбу. Вважає дохід позивачки у 9000 грн щомісяця достатнім доходом. Відповідач зауважує, що за період з 1999 по 2019 роки він придбав товарно-матеріальних цінностей на 140 тис. грн. Відповідач стверджує, що рішення про навчання дочки у коледжі було прийнято позивачкою самостійно без узгодження з батьком дитини. На рахунки відповідача накладено арешти, а тому позивачка все одно не зможе отримати аліменти. Відповідач вважає, що позивачка витрачає аліменти не за призначенням, зокрема погашає заборгованість за комунальні послуги або послуги адвоката. Крім того, відповідач вважає, що відмова у позову сприятиме настанню деяких наслідків, зокрема відновленню та нормалізації стосунків колишнього подружжя, виконанню позивачкою рішення суду від 07.12.2021, покращенню матеріального становища дитини тощо. Ухвалою судді 15.09.2021 відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 03.12.2021 відповідачу відмовлено у прийнятті зустрічного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зустрічний позов повернуто відповідачу. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що відмова у позові сприятиме покращенню матеріального стану його дочки. Висловив сумніви щодо оплати позивачкою навчання дочки. Відповідач підтвердив, що повнолітня дочка проживає з матір`ю, яка утримує її. Надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м.Харкова від 13.06.2019 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 19.07.2019 (а.с.12-14). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Судовим наказом Московського районного суду м.Харкова від 04.07.2019 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі ј частки з усіх видів його заробіту (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.18). Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 16.06.2021 в задоволенні позову [PERSON] про відстрочення сплати заборгованості за аліментів відмовлено (а.с.19-21). Відповідно до довідки про доходи від 15.01.2021 №2, яка видана позивачці [PERSON] вбачається, що заробітна плата за період з січня 2020 року по грудень 2020 року складає 106\~089,53 грн (а.с.22). Із довідки про розмір нарахованої та невиплаченої заробітної плати [PERSON] №Б-02/250 від 28.02.2020 вбачається, що розмір нарахованої та не виплаченої заробітної плати за період з лютого 2019 року по січень 2020 року складає 144\~116,16 грн. З відповіді Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) вбачається, що станом на 25.05.2021 за боржником [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 14\~886,28 грн, та роз`яснено, якщо відраховані з боржника суми аліментів не були перераховані стягувачу, він має право звернутися до ДП УКЗНТЦ Енергосталь з відповідним позовом (а.с.25). Згідно з студентським квитком серії [NUMBER] , виданим Комунальним закладом охорони здоров`я «Харківським обласним медичним коледжем», [PERSON] є студенткою денної форми навчання факультету медсестринство (а.с.9). Відповідно до довідки №682 від 12.02.2019 [PERSON] навчається у КЗОЗ «Харківський обласний медичний коледж» на денному відділенні «Медсестринство-І» на 1 курсі з 01.09.2018 по 30.06.2022 (а.с.15). Відповідно до довідки №816 від 14.09.2021 [PERSON] навчається у КЗОЗ «Харківський обласний медичний коледж» ХОР на денному відділенні «Медсестринство-ІV» в групі М-43 на четвертому курсі з 01.09.2018 про 30.06.2022 (а.с.42). [PERSON] , відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 21.01.2021, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю позивачем у справі [PERSON] (а.с.11). З квитанцій наданих позивачем, вбачається, що оплата за навчання здійснювалась кожен місяць у розмірі 1600 грн за період з вересня 2020 року по березень 2021 року та в травні 2021 року платником [PERSON] (а.с.16-17). Відповідно до відповіді про надання інформації від КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради №647/04-11/21 від 25.01.2021 [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.23). Відповідно до довідки №1-02-537к від 13.08.2021 станом на 31.07.2021 заборгованість з оплати сум утриманих аліментів з заробітної плати [PERSON] становить 22\~578,97 грн. підприємство не перераховує кошти в зв`язку з арештом рахунків (а.с.54). У відповідності до протоколу спиральної комп`ютерної томографії органів грудної клітини від 31.03.2021 у [PERSON] виявлено двостороння пневмонія (а.с.63). Службою у справах дітей по Московському району ХМР 23.03.2020 повідомлено [PERSON] , що вони позбавлені можливості висновок за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину (а.с.75). Суд не приймає до уваги рішення Московського районного суду м.Харкова від 07.12.2020 у справі №643/11909/20, яким визнано за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] (а.с.51-52); фотознімки (а.с.53); лист Шевченківського ВДВС у м.Харкові від 28.09.2020 №19.6-77/8719; квитанції за 2018 р.(а.с.56); диплом (а.с.57); виписку по картці на ім`я [PERSON] за періоди 01.01.2014-31.12.2014, 01.01.2018-31.12.2018 (а.с.58-61), звернення [PERSON] до органів поліції від 19.07.2019 (а.с.65); хронологію подій (а.с.66); заяву про внесення змін до Договору про надання освітніх послуг від 02.08.2018 №27М9/2018 від 21.09.2021 (а.с.67); лист КЗОЗ «ХОМФК» ХОР від 13.10.2021 №493 (а.с.68); заява про розірвання договору від 18.10.2021 (а.с.69); ухвалу судді Московського районного суду м.Харкова від 23.10.2021 у справі №638/8411/20 (а.с.70); перелік документів для відшкодування грошей у вигляді податкової знижки (а.с.72); звернення [PERSON] до органів поліції від 27.01.2021 (а.с.73); постанову про арешт коштів боржника [PERSON] від 15.07.2021 (а.с.74); список оплачених квитанцій (а.с.76); результати взаєморозрахунків (а.с.77); ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 17.08.2021 у справі №643/1030/21 (а.с.78); лист (а.с.79); вимогу державного виконавця (а.с.90); виклик державного виконавця (а.с.91); постанову про стягнення державного збору від 11.11.2011 (а.с.92); звернення [PERSON] до Харківської обласної колегії адвокатів від 13.01.2022, як такі що не містять інформацію щодо предмета доказування, тобто є неналежними у сенсі ст.77 ЦПК України. Відповідачем належність цих доказів необґрунтована. Відхиляє суд перелік товарно матеріальних цінностей, які знаходяться у квартирі за адресою: [ADDRESS] станом на 01.12.2019 (а.с.62), складений відповідачем у справі, як недопустимий у відповідності до ст.78 ЦПК України. Крім того, суд не приймає до уваги ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.12.2021 №638/20212/21, яка не завірена належним чином, а тому є недопустимим доказом згідно з приписами ст.78 ЦПК України. Відповідачем надано копію довідки МСЕ №031127, з якої вбачається, що [PERSON] є інвалідом 2-ї групи з 24.01.2006 безстроково (а.с.64). [PERSON] стверджує, що [PERSON] є його матір`ю, проте доказів на підтвердження цієї обставини суду не надає, а тому суд не може встановити зазначену обставину. При цьому суд не приймає як докази надані заявником скріншоти з мобільного телефона, оскільки не може достовірно встановити написання учасниками справи (а.с.71). Відповідно до\~ч.1,3\~ст.199\~СК України\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідач у справі є працездатною особою, має постійне місце роботи, дохід, а тому може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Ч.1 ст.182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так при визначенні розміру аліментів на утримання позивача суд враховує, що відповідач (платник аліментів) є працездатною особою, має постійну роботу (обставина звільнення відповідача була повідомлена суду у судовому засіданні, проте жодним доказом не доведена). Відповідачем не доведено наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина або інших істотних обставин, які би вплинули на його обов`язок по сплаті аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Зазначене свідчить про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу. Захворювання відповідача у березні 2021 року на пневмонію судом не приймається як обставина, яка може вплинути на призначення аліментів та визначення їх розміру. Суд зважає на те, що аргумент відповідача про покращення матеріального стану дочки у разі відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів, вочевидь не відповідає дійсності. Інші аргументи відповідача очевидно не відносяться до предмета спору або є явно необґрунтованими. З досліджених доказів вбачається, що неповнолітня дочка сторін продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги Згідно з ч.1 ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд не застосовує ст.76, 186 СК України, ст.23, 652-654 ЦК України та ст.26 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», на які в обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог посилається відповідач, оскільки зазначені норми не регулюються спірні правовідносини. Враховуючи сумніви відповідача щодо цільового використання аліментів на утримання дочки, те, що у відповідності до ч.1 ст.34 ЦК України дочка сторін [PERSON] набула повну цивільну дієздатність,\~суд дійшов\~висновку про\~стягнення аліментів\~на повнолітню\~дочку,\~яка продовжує\~навчання,\~безпосередньо на\~користь дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), тим самим частково задовольняє заявлені позивачем вимоги. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України,\~враховуючи те,\~що позивач\~при зверненні\~до суду\~звільнена від\~оплати судового\~збору на\~підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial