Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства « Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа по справі Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна. Позовну заяву мотивував тим, що 17 жовтня 2019 року між ПАТ « Перший Український Міжнародний Банк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Першийц Український « Перший Український Міжнародний Банк`міжнародний Банк» та позивач, за твердження відповідача,був укладений кредитний договір 1001429241402. По вказаному договору, на думку Відповідача, допущено прострочення платежів у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 78244 грн 14 коп. Відповідач звернувся до приватного нотаріуса Хара Н.С. 05 жовтня 2020 року за реєстровим № 34100 винесено виконавчий напис нотаріуса, де стягнено суму заборгованості в розмірі 78 244 грн.14 коп. та плату за вчинення нотаріальних дій 250 грн. на загальну суму 78 494 грн.14 коп. Позивач вважає виконавчий напис незаконним , оскільки Нотаріус не повідомив позивача про виникнення заборгованості, та належним чином не перевірив безспірність вимог кредитора. Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальнення Вищого спеціалізованого суду України від 07.02.2014 року про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, а саме неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визначення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач зазначає, що виконавчий напис нотаріуса було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України та є безпідставним, оскільки: кредитний договір укладений у простій письмовій формі (не нотаріально посвідчена угода); не надходження на адресу позивача повідомлення, вимоги про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу; нотаріус не повідомив позивача про звернення з заявою про вчинення виконавчого напису. Оскільки Позивач вказаного кредитного договору не укладав, кредитних коштів не отримувала то вважає, що сума грошових коштів, вказана у спірному виконавчому написі нотаріуса, не є безспірною. Ст..50 ЗУ « Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт - оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні . нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років , а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку). Позивач вважає виконавчий напис вчинений з порушенням закону, оскільки нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення і змісту виконавчого напису, адже право вимоги не підтверджене належними доказами, а тому позивач просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Виходячи з цього позивач змушений звернутися до суду з даним позовом про захистом свого порушеного права. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав частково та прохає позов задовольнити в частині визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. таким, що не підлягає виконанню з підстав викладених в позовній заяві, та залишити без розгляду вимогу, щодо повернення грошових коштів, які були відраховані із заробітної плати на виконання нотаріального напису. У разі неявки відповідача прохає винести заочне рішення . Представник відповідача та представники третьої особи в судове засідання на неодноразові виклики суду не з`явилися, будь - яких заперечень, пояснень суду не надали. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з оглядом на наступні обставини. Судом встановлено, що спір між сторонами виник після того як приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталею Станіславівною видано 05 жовтня 2020 року виконавчий напис № 34100 про стягнення з позивача на користь ПАТ « Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у розмірі 78244 гривень 14 коп. На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63427328. 27.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. при примусовому виконанні винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, та направлено на виконання за основним місцем роботи позивача, а ПАТ « ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» Судом встановлено,що Позивач відмовився від своєї позовної вимоги , щодо повернення грошових коштів, які були відраховані із заробітної плати на виконання нотаріального напису, тому залишає її без розгляду а позовні вимоги задовольняє частково. Оскільки у суду відсутні докази того, що Позивач укладав кредитний договір з відповідачем та отримував кредитні кошти то суд вважає, що сума грошових коштів, вказана у спірному виконавчому написі нотаріуса не є безспірною. Вирішуючи справу по суті суд аналізує наступні норми права. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року «Про нотаріат» (надалі - Закон…) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону…). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок.). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку…). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Крім цього, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням БЕЗСПІРНОЇ заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім цього суд враховує, що нотаріусом порушені строки вчинення виконавчого напису, оскільки (п. 2.3) він вчиняється після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором (у нашому випадку) письмової вимоги боржнику про усунення порушень. У вказаному випадку письмова вимога боржнику нотаріусом взагалі не була надіслана на адресу позивача по справі. В матеріалах справи відсутні підтвердження про повідомлення про порушення основного зобов`язання надіслані на адресу позивача . В постанові Верховного Суду від 30.09.2019 в справі №357/12818/17 викладений правовий висновок про те, що неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо божник не має можливості надати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Відтак, суд прийшов до обґрунтованого висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в тій частині, яку підтримує позивач, а частину позову він якої позивач відмовився слід залишити без розгляду. Судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду з даним позовом, складають 908 гривень які позивач сплатив при подачі позову до суду, що підтверджується квитанцією № 0.0.2218398641.1 від 03.08.2021 ( а.с.1) та 454 грн. сплачені ним за клопотання про забезпечення позову, що підтверджується квитанції № 0.0.2218403813.1 від 03.08.2020 року ( а.с.27), тому, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1362 гривні на відповідача та стягує їх на користь позивача.

Outcome: partial