Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 5,790 га кадастровий номер 3221482100:04:001:0008 для ведення особистого селянського господарства на території Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оригінал державного акта на дану земельну ділянку втрачено та після смерті [PERSON] вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини померлої, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину вказаної земельної ділянки у зв`язку із тим, що нею не надано нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу. Позивачка надала суду заяву у якій вона підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу у її відсутності та не заперечила щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не прибув. Відповідач був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином шляхом отримання судової повістки про виклик; про причини неприбуття свого представника суду не повідомив. Оскільки, представник відповідача не з`явився в судове засідання без поважних причин, відповідач не подав відзив та позивачка не заперечила проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. За заповітом від 07 грудня 2011 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 9). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.10.2019 року (а.с. 8). Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У встановленому законом порядку позивачка звернулася до нотаріуса з метою прийняття та оформлення спадщини за заповітом після померлої [PERSON] , що підтверджується змістом досліджених в судовому засіданні під час розгляду справи по суті копій матеріалів спадкової справи померлої № 16/2020 (а.с. 72 - 110). Листом державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Налдіної М.М. від 17.11.2020 року № 1039/02-14, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 5,790 га кадастровий номер 3221482100:04:001:0008 для ведення особистого селянського господарства на території Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області, оскльки заявником не надано оригіналу документу, що підтверджує право власності на вказане майно (а.с. 17). Норма частини першої статті 125 Земельного кодексу України у редакції, що була чинною станом на дату смерті спадкодавця передбачала, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до частини першої статті 126 Земельного кодесу України у редакції, що була чинною станом на дату смерті спадкодавця, право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Із наявної в матеріалах спадкової справи № 16/2020 [PERSON] інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.12.2020 року вбачається, що 01 грудня 2020 року на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 795923 виданого Васильківською РДА 01.08.2006 року за спадкодавцем позивачки зареєстровано право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 5,790 га кадастровий номер 3221482100:04:001:0008 для ведення особистого селянського господарства на території Дібрівської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 100). При цьому, слід врахувати, що у № 48 газети «Життя і слово» від 25 листопада 2020 року міститься оголошення про втрату і недійсність державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 795923 виданого Васильківською РДА 01.08.2006 року на ім`я [PERSON] щодо земельної ділянки кадастровий номер 3221482100:04:001:0008 (а.с. 18). Тобто, державна реєстрація майнових прав на вказане нерухоме майно спадкодавця позивача була здійснена на підставі недійсного державного акта. У зв`язку із цим, слід звернути увагу на пункт 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553), відповідного до якого для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, реєстрацію яких проведено до 01 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, використовуються відомості з Державного земельного кадастру або Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, та паперовий носій інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації); у разі наявності в заявника копії примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно подається також відповідна копія. Отже, для державної реєстрації права власності на частину спадкової земельної ділянки необхідно використовувати відомості з Державного земельного кадастру (а.с. 11) та копію примірника втраченого державного акта (а.с. 10). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зокрема, відповідно до статті 1218 ЦК України, до позивачки у складі спадщини [PERSON] також перейшло і право на державну реєстрацію спадкової частини земельної ділянки в порядку визначеному пунктом 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, саме як речове право на даний обєкт нерухомості, що належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Як висновок, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позивачка обрала невірний спосіб захисту свого права на спадкування шляхом визнання за нею саме права власності, оскільки позивачка має право набути таке право власності після відповідної державної реєстрації права власності за відомостями з Державного земельного кадастру (а.с. 11) та копією примірника втраченого державного акта (а.с. 10). За таких обставин, позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. До того ж, на підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у позові, судові витрати слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed