Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з цією заявою, і вона та її представниця суду пояснила, що з березня 2019 року заявниця з [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка у його будинку за адресою: [ADDRESS] . У них був спільний бюджет, разом вели спільне господарство. З ними разом проживали діти [PERSON] : [PERSON] та [PERSON] . За роки проживання з чоловіком вона знайшла спільну мову з синами [PERSON] , стали для неї рідними, відносилися як до матері. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті заявниця проживає у його будинку з його сином [PERSON] . Старший син [PERSON] хворий на цукровий діабет; молодший син не хоче спілкуватися з рідною матір`ю, а виявив бажання проживати у будинку батька разом із заявницею. На даний час у провадженні Криничанського районного суду перебуває цивільна справа про позбавлення батьківських прав рідної матері хлопців. Факт проживання підтверджується: лікарським свідоцтвом про смерть [PERSON] , витратами понесеними при похованні [PERSON] , квитанціями про сплату за комунальні послуги. Тому просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю із [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Представник заінтересованої особи - служба у справах дітей Криничанської селищної ради просить відмовити у задоволенні заяви Свідок [PERSON] суду показала, що заявниця проживала разом з її кумом - [PERSON] та його двома дітьми [PERSON] та [PERSON] ; бачила у будинку [PERSON] особисті речі заявниці. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] і [PERSON] з 2019 року проживали разом; приходили до нього в гості разом; заявниця проживала у будинку з [PERSON] , де він бачив її особисті речі; здійснювала його поховання. Вислухавши заявницю, її представницю, свідків, представника заінтересованої особи, дослідивши докази по справі, суд встановив, що з березня 2019 року заявниця проживали з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка, у будинку, який належав померлому [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У них був спільний бюджет, разом вели спільне господарство. З ними разом проживали діти [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого Криничанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №197. Після його смерті заявниця проживає у його будинку з його сином [PERSON] . Старший син [PERSON] хворий на цукровий діабет; молодший син не хоче спілкуватися з рідною матір`ю, а виявив бажання проживати у будинку батька разом із заявницею. На даний часу у провадженні Криничанського районного суду перебуває цивільна справа про позбавлення батьківських прав рідної матері [PERSON] та [PERSON] . Суд виходить із того, що надані заявниценю письмові докази, а також показання свідків не доводять факту сумісного проживання [PERSON] зі [PERSON] і не свідчать про спільне проживання сторін однією сім`єю, ведення спільного господарства та бюджету, наявність між сторонами взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які б вказували на наявність встановлених між сторонами сімейних відносин, та засвідчували реальність цих відносин. Надаючи оцінку поданим заявницею письмовим доказам, зокрема і листу Криничанської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області №1192/03-11 від 26.07.2021 року , з якого убачається, що [PERSON] не проживала з [PERSON] однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; не перебувала з [PERSON] ні у дружніх, ні у шлюбних відносинах. У судовому засіданні представниця заявниці посилалася на те, що [PERSON] отримала свідоцтво про смерть [PERSON] , що є належним доказом факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу, спростовується наступним. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб (частина шоста статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану"). Особа, яка звернулася щодо державної реєстрації смерті, повинна пред`явити паспорт або паспортний документ. Відсутність зазначеного документа не є підставою для відмови в державній реєстрації смерті, але про це робиться відповідна відмітка в графі "Для відміток" актового запису про смерть (абзац другий пункту 7 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (далі - Правила). Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Ураховуючи вищевикладене, норми діючого законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

Outcome: dismissed