Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

До Куп`янського міськрайонного суду Харківської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , яка діє як у своїх інтересах так і в інтересах неповнолітньої [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Куп`янської міської ради, про визнання громадян такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за № 1-2259 від 21.04.1995 р., виданого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори, який зареєстрований в Куп`янському БТІ за № 3 від 31.08.1995 р., а також на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-1875 від 09.08.2012 р., виданим державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори, який зареєстрований в Куп`янському БТІ за № 33838517 від 10.09.2012 р. Відповідачі [PERSON] та неповнолітня [PERSON] , 2010 року народження, які є її онукою та правнучкою відповідно, зареєстровані у вказаному житловому будинку, але не проживають у ньому вже понад 8 років, їх речей у будинку немає, виїхали з будинку за межі України, а саме, до Російської Федерації на постійне проживання, де і мешкають там тривалий час. На момент виїзду онуки та правнуки до РФ вони не знялися з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , тому що не було у цьому необхідності на той час. На теперішній час, як зазначає позивачка, вона є пенсіонером за віком, має скрутне матеріальне становище, тому бажає використати та реалізувати своє право на оформлення субсидії, що значно допоможе їй запобігти додаткових витрат на комунальні послуги, але вона позбавлена такої можливості через реєстрацію відповідачів, які не проживають у будинку тривалий час без поважних причин, не утримують житловий будинок у належному стані, не мають спільного бюджету з позивачем та не можуть приїхати з-за кордону аби добровільно знятися з реєстрації. Реєстрація відповідачів у житловому будинку, належному позивачці на праві власності, створює їй перешкоди у здійсненні прав як власника та реалізації своїх конституційних прав на існування як громадянина України. За захистом своїх майнових прав позивачка звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 20.10.2021 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 05.11.2021 р. до суду надійшла уточнена позовна заява. 17.11.2021 р. позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, уточнений позов підтримує та просить суд його задовольнити. Від представника позивача адвоката Слупицького В.О. 11.01.2022 р. до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] на офіційну електронну адресу суду 17.11.2021 р. направила письмове клопотання, в якому зазначила, що не заперечує проти позову, оскільки тривалий час вона разом з неповнолітньою донькою [PERSON] проживають у Російській Федерації, де мають постійне місце проживання, реєстрацію, вид на мешкання. До клопотання додала копії документів щодо підтвердження особистості з відміткою про реєстрацію 04.08.2020 р. за місцем мешкання у м. Мурманськ РФ (а.с.36-40). Третя особа служба у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області 24.12.2021 р. направила до суду копію рішення виконавчого комітету від 21.12.2021 р. № 515 «Про розгляд питань органу опіки та піклування», яке просить долучити до матеріалів справи, разом з Висновком щодо доцільності визнання малолітньої [PERSON] , 2010 року народження, такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши позиції учасників справи, дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 4\~ ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 82 ЦПК України\~передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори 21.04.1995 р. № 1-2259, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори 09.08.2012 р. № 2-1875 (а.с.5-7). У вказаному житловому будинку, окрім позивача, зареєстровані її онука [PERSON] з неповнолітньою донькою [PERSON] , 2010 року народження (а.с.8, 17, 27, 56). Факт не проживання відповідачів [PERSON] та її неповнолітньої доньки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , понад встановлені законом строки, підтверджується актом від 06.09.2021 р. (а.с.10). Згідно\~зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 47 Конституції України\~та\~статтею 9 ЖК України\~передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до\~ ст. 317 ЦК України\~ власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та в ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, що мають в приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, які, окрім іншого, передбачають, що правовідносини, пов`язані зі створенням перешкод здійснення права користування своїм майном, регулюються ст. 391 ЦК України, яка встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~\~ У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові ВСУ від 16.11.2016 р. № 688/63/15-ц, порівняльним аналізом статей 383,391,405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.\~ Згідно ст. 29 ЦК України\~ місцем проживання фізичної особи є житло, у якому\~ фізична особа проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч.1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно Висновку, який є додатком до рішення виконавчого комітету Куп`янської міської ради від 21.12.2021 р. № 515, наданого до суду третьою особою, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Куп`янської міської ради вважає доцільним визнання малолітньої [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування будинком за адресою: [ADDRESS] , що не призведе до порушення інтересів малолітньої дитини, оскільки [PERSON] набула право постійного користування іншим житлом, окрім спірного, про що були надані документи: копія паспорта громадянки Російської Федерації [PERSON] , який виданий 07.04.2021 ГУ МВС по Мурманській області та реєстрацію за адресою: [ADDRESS] , а також копію посвідки на постійне проживання, видану УМВС Росії по Мурманській області 06.07.2020 на ім`я [PERSON] . У відповідності до\~ст. 29 ЦК України,\~ст. 177 СК України, ст. ст.\~5,\~17,\~18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст.\~1,4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей»,\~ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»,\~постанови КМ України від 24.09.2008 року N 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», орган опіки та піклування здійснює захист майнових та житлових прав дітей. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідачка [PERSON] та малолітня [PERSON] , 2010 року народження, за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання у будинку [ADDRESS] , не проживають понад один рік без поважних причин, самостійно виїхали в інше місце проживання, при цьому перешкод в користуванні житловим будинком ніхто не чинив, домовленості з власником житла з приводу користування не було, відповідачка [PERSON] позов визнає, направила про це письмове клопотання до суду електронною поштою та надала документи щодо набуття права постійного користування іншим житлом, окрім спірного, з урахуванням встановлених у справі обставин, суд погоджується з Висновком служби у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області від 21.12.2021 р. та вважає, що визнання малолітньої [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування будинком за адресою: [ADDRESS] , не призведе до порушення інтересів малолітньої дитини. Визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Реєстрація відповідачки [PERSON] та її малолітньої доньки [PERSON] , 2010 року народження, перешкоджає позивачу у\~\~здійсненні права користування та розпоряджання своєю власністю. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачка та її малолітня дитина втратили право користування спірним житлом, уточнені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням здійснюється зняття з реєстрації місця проживання.

Outcome: approved