Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.11.2002 між нею та відповідачем по справі - [PERSON] , було укладено шлюб. Від цього шлюбу сторони по справі мають сина - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння та різні погляди на шлюб та сім`ю, тому рішенням Березанського міського суду Київської області від 17.04.2012 вказаний шлюб було розірвано. Починаючи з 06.08.2020 син перебуває на військовій службі, є курсантом 2-го курсу денної форми навчання Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, термін навчання становить 4 роки, до червня 2024 року. У зв`язку з навчанням син ніде не працює та не має самостійних джерел доходу, відтак, потребує матеріальної допомоги та перебуває на повному утриманні позивача. В той же час, відповідач працює та має власні джерела доходів, є фізично здоровим, утриманців, інших аліментних зобов`язань, а також стягнень по виконавчим документам не має, відтак, може надавати матеріальну допомогу. В позасудовому порядку досягти домовленості з відповідачем щодо сплати аліментів не вдалось. За таких обставин, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з пред`явлення позову до суду та до дня закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку. 14.12.2021 через канцелярію суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому проти пред`явленого позову заперечив через його безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що відповідно до ст. 199 СК України, батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, до досягнення ними 23 років у випадку, якщо вони потребують матеріальної допомоги, та за умови, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Разом з тим, позивач при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів, не надала жодних доказів на підтвердження того, що син потребує матеріальної допомоги. Крім того, останній перебуває на військовій службі та забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою, одягом, проживає в казармі, грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах. Відповідач вказав, що переказав гроші на картку сина 15.11.2021. Звернув увагу суду на відсутність відомостей про графік навчання сина, тому в нього є вільний час, він може мати змогу підробляти та частково себе забезпечувати. Крім того, відповідач має цивільну дружину, з якою проживає та її дтину [PERSON] , яких зобовязаний забезпечувати. Окрім того, відповідач не має іншого житла, тому змушений винаймати квартиру, за яку сплачує орендну плату. Також відповідач є годувальником для своєї непрацездатної матері, яка перебуває на пенсії. Дохід відповідача складається лише з офіційної заробітної плати, яка становить близько 14 000 грн. При цьому, відповідач має боргові зобов`язання по кредиту в розмірі 48 384,63 грн. Окремо відзначив, що в матеріалах позовної заяви відсутні докази на підтвердження того, що син перебуває на повному утриманні матері, оскільки проживає в казармі та забезпечується за рахунок держави. Крім того, незрозумілими є посилання позивача щодо її нинішнього чоловіка, так як вона не зобов`язана його утримувати. За таких обставин, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.51-53). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених в позові, просила задовольнити. Пояснила, що її син навчається в академії сухопутних військ та отримує стипендію, але розмір якої є мінімальним та не задовольняє необхідні потреби у повному обсязі. Позивач регулярно перераховує кошти на потреби сину, про що надала відповідні квитанції. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві, наголосивши на тому, що [PERSON] , як курсант академії, перебуває на повному грошовому забезпеченні держави, тому не потребує матеріальної допомоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило (а.с.43-46). Згідно з ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Враховуючи вказане, думку позивача та предстаника відповідача, положенння ч. 1 ст. 223, п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності належним чином повідомлених відповідача відповідно до Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2002 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 102, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Березанського міського управління юстиції Київської області. Рішенням Березанського міського суду Київської області від 17.04.2012, шлюб між сторонами розірвано (а.с.9,11). Від цього шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 60, виданим 26.06.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Березанського міського управління юстиції Київської області (а.с.10) Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області, 09.08.2014 позивач уклала шлюб з [PERSON] , змінивши після реєстрації шлюбу прізвище на « [PERSON] », актовий запис № 101 (а.с.12). Згідно з довідкою Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 03.11.2021 № 2025, наказом № 54-КС від 06.08.2020 [PERSON] зарахований до академії та є курсантом 2-го курсу денної форми навчання; забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах; термін навчання 4 роки, до червня 2024 року (а.с.15). Відповідно до довідки про доходи Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 21.12.2021 № 2093, дохід курсанта [PERSON] за червень-липень 2021 року становить по 733,46 грн. щомісячно, за серпень-листопад 2021 року - по 760,74 грн. щомісячно, загальна сума доходу курсанта [PERSON] за період з 01.06.2021 по 30.11.2021 становить 4 509,88 грн. (а.с.66). Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 20.12.2021 № MQPMESPQ6CFJOIPO, зарахована [PERSON] заробітна плата (Лабораторне об`єднання) за період з листопада 2021 року по жовтень 2021 року включно становить 2 271,50 грн. та 2 800 грн., щомісячно, всього - 10 143 грн. (а.с.65). Позивач [PERSON] надавала матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується дублікатами чеків від 27.09.2021 № Р24АР24А1559598717С5793 на суму 150 грн., від 28.09.2021 № Р24АР24А1561115427С5978 на суму 200 грн., від 30.09.2021 № Р24АР24А1568056644С8948 на суму 400 грн., від 29.09.2021 № Р24АР24А1565684287С9158 на суму 200 грн., від 19.09.2021 № Р24АР24А1536068434С0932 на суму 400 грн., від 21.09.2021 № Р24АР24А1541307780С0296 на суму 200 грн., від 22.09.2021 № Р24АР24А1546621215С8722 на суму 150 грн., від 23.09.2021 № Р24АР24А1548842942С8422 на суму 250 грн., від 24.09.2021 № Р24АР24А1552843683С4896 на суму 200 грн., від 26.09.2021 № Р24АР24А1555728599С3559 на суму 300 грн., від 12.09.2021 № Р24АР24А1514952503С2070 на суму 300 грн., від 14.09.2021 № Р24АР24А1520656715С9134 на суму 200 грн., від 15.09.2021 № Р24АР24А1524895298С6839 на суму 300 грн., від 16.09.2021 № Р24АР24А1528137533С2009 на суму 200 грн., від 17.09.2021 № Р24АР24А1531737800С6612 на суму 200 грн., від 18.09.2021 № Р24АР24А1534369806С2323 на суму 200 грн., від 01.09.2021 № Р24АР24А1487171653С8161 на суму 50 грн., від 03.09.2021 № Р24АР24А1491733069С6669 на суму 200 грн., від 03.09.2021 № Р24АР24А1492504766С1390 на суму 200 грн., від 03.09.2021 № Р24АР24А1493382527С4811 на суму 50 грн., від 07.09.2021 № Р24АР24А1501141476С2165 на суму 1000 грн., від 10.09.2021 № Р24АР24А1510805156С1851 на суму 850 грн., від 27.10.2021 № Р24АР24А1651681127С3642 на суму 200 грн., від 28.10.2021 № Р24АР24А1655228620С3770 на суму 200 грн., від 29.10.2021 № Р24АР24А1657792299С4049 на суму 502,51 грн., від 29.10.2021 № Р24АР24А1657439180С1335 на суму 50 грн., від 31.10.2021 № Р24АР24А1662551666С7124 на суму 100 грн., від 30.10.2021 № Р24АР24А1659311644С5189 на суму 800 грн., від 18.10.2021 № Р24АР24А1622328742С6785 на суму 400 грн., від 19.10.2021 № Р24АР24А1625089795С2155 на суму 200 грн., від 20.10.2021 № Р24АР24А1630636149С3493 на суму 1000 грн., від 24.10.2021 № Р24АР24А1642408676С2081 на суму 200 грн., від 24.10.2021 № Р24АР24А1643236045С9500 на суму 200 грн., від 25.10.2021 № Р24АР24А1645157472С0768 на суму 800 грн., від 12.10.2021 № Р24АР24А1604119365С8064 на суму 180 грн., від 13.10.2021 № Р24АР24А1607478592С0932 на суму 200 грн., від 14.10.2021 № Р24АР24А1612368217С7062 на суму 400 грн., від 16.10.2021 № Р24АР24А1617513937С8936 на суму 200 грн., від 17.10.2021 № Р24АР24А1619179575С4247 на суму 100 грн., від 17.10.2021 № Р24АР24А1619179575С4247 на суму 100 грн., від 01.10.2021 № Р24АР24А1573028148С7291 на суму 400 грн., від 03.10.2021 № Р24АР24А1577695673С9240 на суму 100 грн., від 04.10.2021 № Р24АР24А1580842932С6520 на суму 250 грн., від 06.10.2021 № Р24АР24А1586702198С2050 на суму 200 грн., від 11.10.2021 № Р24АР24А1601436222С1357 на суму 200 грн., від 12.10.2021 № Р24АР24А1603519609С4530 на суму 200 грн. (а.с.67-74). Статтею 6 СК України встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. За положеннями ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги також можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц, від 25.02.2020 у справі № 521/4397/17, від 20.05.2020 у справі № 635/1139/17, висновки якої суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України. Як роз`яснено п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 77, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що на її утриманні перебуває її нинішній чоловік [PERSON] , та довідку КНП «Березанська міська лікарня Березанської міської ради» № 763, видана [PERSON] про те, що він пройшов відповідне лікування 13.11.2020, оскільки будь-яких доказів на підтвердження його інвалідності та непрацездатності, суду не надано. Суд також не приймає до уваги як доказ постанову головного державного виконавця Качур Т. М. від 21.02.2018, про встановлення тимчасового обмеження відповідача у праві користування зброєю, оскільки за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадження № 32725451 завершене. Доводи відповідача про те, що він утримує цивільну дружину та її неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , відхиляються судом, оскільки з наданого суду свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.01.2009 [PERSON] не є сином відповідача, а згідно з ч. 2 ст. 21 СК України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Отже, факт утримання їх відповідачем є добровільним, та не носить характеру обов`язкової та обтяжуючої фінансовий стан відповідача обставини в розумінні ст. 182 СК України, та не враховується при визначенні розміру аліментів. Посилання відповідача на перебування в нього на утриманні непрацюючої матері [PERSON] - пенсіонера за віком, розцінюються судом критично, оскільки з наданої суду копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 04.06.2014 вбачається, що остання отримує пенсію, а сам по собі факт непрацездатності батьків, за відсутності інших обставин, про необхідність у наданні їй матеріальної допомоги, з огляду на положення ст. 202 СК України, не породжує виникнення у повнолітніх дітей обов`язку щодо їх утримання. Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц. В той же час, згідно рішення виконавчого комітету Баришівської селищної ради Київської області від 18.06.2021 № 165, [PERSON] відмовлено у постановці на квартирний облік, зокрема, у зв`язку із її забезпеченістю жилою площею в межах норм, встановлених законом (а.с.58). Окрім того, відповідачем не надано жодних доказів того, що [PERSON] є його матір`ю. Натомість, як визнає відповідач у своєму відзиві та підтверджується довідкою АТ «Державний ощадний банк України» від 29.11.2021, останній працює та отримує офіційну заробітну плату в розмірі 14 000 грн., надходження за період з 01.05.2021 по 01.11.2021 на рахунок [PERSON] в АТ «Державний ощадний банк України» склали: заробітна плата 86 116,53 грн., інші нарахування - 50 грн., всього 107 643,53 грн., що підтверджується довідкою про фінансовий стан для заповнення декларації від 29.11.2021 (а.с.58 на звороті). В той же час, дана довідка характеризує лише активи відповідача в АТ «Державний ощадний банк України», проте не підтверджує того, що вказані виплати є єдиним джерелом доходів, тому, свідчить саме про задовільний майновий стан відповідача в цілому. Долучена відповідачем до відзиву роздруківка загальної інформації по рахунках, в тому числі, кредитних, подана відповідачем на окремому аркуші, не прошита та не містить жодних ідентифікуючих даних, які б давали можливість співвіднести вказані в ній відомості з особою відповідача, відтак, розцінюється судом як неналежний доказ (а.с.59-62). Октім того, суд також не приймає до уваги як доказ надання батьком матеріальної допомоги сину платіжне доручення № ЕСМ_Р24А1710574658С2267 від 15.11.2021, оскільки згідно вказаного документу платником є інша особа - [PERSON] , а призначення платежу не містить посилання на перерахування вказаних коштів саме сину відповідача - [PERSON] (а.с.55 на звороті). Посилання відповідача на те, що син проживає в казармі та не проживає з матір`ю відхиляються судом, оскільки право на подання позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини одним із батьків передбачено у ч. 3 ст. 199 СК України, а проживання сина за іншою адресою зумовлено навчанням на денній формі у вищому навчальному закладі та має тимчасовий характер. Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду в постанові від 21.11.2018 (справа № 583/664/17). Отже, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які давали б підставу вважати його таким, що не може надавати матеріальну допомогу в порядку ч. 1 ст. 199 СК України, а ті, що надані, розцінюються критично з наведених вище підстав. Судом враховано, що курсант [PERSON] на період навчання забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначених розмірах. В той же час, крім вище визначеного, потребує витрат на інші потреби - повсякденний одяг, предмети особистого догляду, додаткового харчування, лікування, проїзд у вільний від навчання час та інше, що не має змоги забезпечити самостійно у зв`язку із денною формою навчання. З огляду на викладені вище обставини, при вирішенні питання про стягнення та встановлення розміру аліментів судом враховано матеріальний стан сторін, те, що син є повнолітнім, продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, в той час як відповідач з сім`єю не проживає, участі в матеріальному забезпеченні сина не приймає. Відповідач є працездатним, фізично здоровим, отримує стабільний дохід, утриманців та інших аліментних зобов`язань не має, не має певних доведених обов`язкових і обтяжуючих його фінансовий стан утримань та виплат з доходу, не має будь-яких обмежень до працевлаштування, що вказує на можливість наданняним матеріальної допомоги. Разом з тим, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та матеріальним становищем сторін, а також виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Таким чином, з урахуванням принципів розумності та справедливості, виходячи з наданих суду доказів та встановлених обставин, враховуючи положення ч. 1 ст. 200 СК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 1/5 частини всіх видів доходів щомісячно, так як вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам сторін та інтересам повнолітнього сина, а також не суперечить чинному законодавству. З системного аналізу положень норм ч. 1 ст. 191, 201 СК України вбачається, що аліменти на повнолітніх дочку, сина присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 08.11.2021. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Враховуючи ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, з огляду на повне задоволення позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial