Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

В серпні 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4139, вчинений 03 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») заборгованість за кредитним договором № 2347661 від 02 травня 2020 року у розмірі 39704 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із судового збору за подання позовної заяви - 908 грн., судового збору за подання заяви про забезпечення позову - 454 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. В обґрунтування вказала, що 02 травня 2020 року між нею та ТОВ «Авентус Україна» було укладено кредитний договір № 2347661, який нібито підписано у формі електронного документу, згідно якого кредитором відкрито кредитну лінію у розмірі 12000 грн. з кінцевим терміном повернення 30 травня 2020 року. 03 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено оспорюваний виконавчий напис. Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження позивачем встановлено, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням Порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і як наслідок відкрито неправомірне виконавче провадження щодо звернення стягнення на грошові кошти позивача. Матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про належне укладення кредитного договору № 2347661 від 02 травня 2020 року, відсутній власноручний підпис позичальника, протокол підписів ЕЦП, а також платіжне доручення, що саме на банківський рахунок позивача була перерахована сума позики. Також вказує, що у виконавчому написі стягнення проводиться після спливу терміну дії договору, коли фактично відносини припинилися. Крім того, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності сум, що підлягають стягненню, наявності та розміру заборгованості, наявності невирішених судових спорів між сторонами. Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 03.03.2021 року № 4139 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Авентус Україна" заборгованості за кредитним договором № 234766 від 02.05.2020 року у розмірі 39704 грн. Також витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження № 65584879. Ухвалою суд від 16 серпня 2021 року судом також вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом. Представник позивача у позовні заяві просив розглядати справу за відсутності сторони позивача, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, представника до суду не направив, правом надання відзиву не скористався. Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна до суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, пояснень щодо позову та витребувані докази не надала. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна до суду не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, також на виконання ухвали суду направили належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02 травня 2020 рок між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою веб-сайту позикодавця та з використанням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором позичальника, було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2347661. Згідно п.1.3 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 12000 гривень. Згідно до п.1.4 Договору строк кредиту - 28днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів що є додатком №1 до Договору. Відповідно до п.2.2 Договору сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення договору (а.с. 9-15). 03 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис № 4139, згідно якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 2347661 від 02.05.2020 року, укладеного з ТОВ «Авентус Україна». Строк платежу за Кредитним договором № 2347661 від 02.05.2020 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 24 серпня 2020 року по 30 листопада 2020 року, сума заборгованості становить 38904 грн., в тому числі: строкова заборгованість за сумою кредиту становить 12000 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 26904 грн.; плата за вчинення виконавчого напису становить 800 грн. Загальна сума, що підлягає стягнення становить 39704 грн. (а.с. 8). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 26 травня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65584879 з примусового виконання виконавчого напису № 4139, виданого 03 березня 2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. (а.с. 16). Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.ст.12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення утриманих за виконавчим написом сум. Виходячи з положень ст.87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом 03 березня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) Ї «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». З наданої копії кредитного договору, сторонами якого зазначені [PERSON] та ТОВ "Авентус Україна" вбачається, що договір було укладено без нотаріального посвідчення. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі». Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Так, ТОВ «Авентус Україна» своїм правом на подання відзиву не скористався, не надав суду доказів, що підтверджували б отримання позивачем кредитних коштів, безспірність заборгованості боржника та встановлювали прострочення виконання зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 2347661 від 02.05.2020 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржуваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, між позивачем [PERSON] та адвокатом Бражник Д.С. укладено договір про надання правової допомоги № 117 від 28.07.2021 року, підписаний акт виконаних робіт від 06.08.2021 року на загальну суму 7000 грн. та квитанція № 26 від 06.08.2021 року про сплату грошових коштів в сумі 7000 грн. (а.с. 18-23, 29). Вивчивши вказані докази, за відсутності заперечень з боку відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 7000 грн. Також згідно із ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача, сплачений останньою судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 гривень та заяви про забезпечення позову у розмірі 454 гривень, а всього 1362 гривень. Загальна сума судових витрат, понесених позивачем, що підлягають стягненню з відповідача складає 8362 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved