Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , по смерті якої залишилося спадкове майно, а саме - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . 12 вересня 1994 року від імені [PERSON] було посвідчено заповіт, згідно якого житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами заповіла [PERSON] . Позивач прийняв спадщину шляхом фактичному вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак коли [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на спадкове майно, а тому просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] , кожен зокрема, не з`явилися, подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач Маневицька селищна рада Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направила, подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 7). Від імені [PERSON] 12 вересня 1994 року було посвідчено заповіт Р № 48, згідно якого житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами вона заповіла [PERSON] (а.с. 6). Із витягу з погосподарської книги № 988 від 04 листопада 2021 року та довідки виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області № 1089 від 04 листопада 2021 року вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкодавець до дня смерті була зареєстрована та постійно проживала за вказаною адресою одиноко. Пережилого подружжя немає. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . Інших спадкоємців немає (а.с. 9, 10). Згідно висновку Маневицького архітектурно - планувального підприємства від 08 листопада 2021 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в [ADDRESS] , відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 14). За вимогами ч. 1 ст. 328, п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України унормовано, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 Цивільного кодексу України унормовано, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1006/02-31 від 11 листопада 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Старочорторийською сільською радою Маневицького району Волинської області 12 вересня 1994 року за [NUMBER] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, а саме - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] (а.с. 15). Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 1044/01-16 від 23 листопада 2021 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа № 435 за 2021 рік. 11 листопада 2021 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] звернувся [PERSON] (а.с. 23-25). Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину у встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved