Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

У березні 2021 року позивачка звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з листопада 2009 року і до березня 2020 року проживала однією сім?єю як чоловік та дружина з [PERSON] . Мали спільний побут та спільний сімейний бюджет. Під час фактичних шлюбних відносин у них 1503.2012 народилась донька [PERSON] [INFO] разом придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] . Для придбання квартири позивачка надала частку своїх власних заощаджень. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла у тому числі і вказана квартира. Спадкоємцями є малолітня донька [PERSON] , а також відповідачі. У зв?язку з тим, що спірна квартира була придбана у власність під час перебування у фактичних шлюбних відносинах, вважає, що Ѕ частина квіартири є її власністю. Просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з листопада 2009 року і до часу смерті [PERSON] - [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . У відзиві на позовну заяву відповідачі заперечували проти позову. Пояснили, що ними не визнаються обставини проживання їх сина без реєстрації шлюбу з позивачем та придбання квартири за спільні кошти позивача та [PERSON] . Позивачем не доведено зазначених обставин, не вказано, у чому виражено спільний побут. В позові не зазначено, що факт народження спільної дитини підтверджує факт проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу. У відносинах між [PERSON] та позивачем остання мала статус оосби, яка перебуває на утриманні, вони не планували народження дитини, а вже після народження дитини [PERSON] став мешкати разом з позивачкою заради спільної дитини, проте сім?ї у загальному розумінні створено не було. Незадовго до смерті [PERSON] мешкав окремо від позивача, до лікарні забрали його з належної йому квартири, всі ліки купували відповідачі. Після смерті позивачка не цікавилася його похованням, не була присутня на ньому та не несла жодних матеріальних витрат. Зазначене свідчить про безпідставність тверджень позивача. Позивачем не доведено факт проведення ремонту у спірній квартирі. Твердження про купівлю спірної квартири за спільні кошти не підтверджено доказами. [PERSON] з 2002 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець, мав стабільний дохід, відповідачі постійно допомагали йому матеріально, на придбання спірної квартири кошти були зняті з депозиту. Просять відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив позивач зазначила, що позовні вимоги підтверджуються доказами, а відповідачі у відзиві не заперечують той факт, що після народження дитини [PERSON] мешкав з нею та їх дитиною. Мали спільний бюджет, який витрачали на потреби сім?ї. Позивачка у період спільного проживання з [PERSON] мала самостійний дохід, більша частина якого витрачалась на інтереси сім?ї. Не брала участь у похованні, оскільки за кілька днів до смерті [PERSON] повідомив, що мати просила пожити на квартирі її подруги та посторожити її. У зв?язку з напруженими відносинами з батьками померлого, останні не повідомили її про смерть чоловіка. Про це дізналась від сторонніх осіб. Квартира була придбана за спільні кошти сім?ї. У запереченнях відповідачі зазначили, що викладені у відповіді на відзив обставини є необґрунтованими та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. Позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю у період з 25.10.2013 по день смерті мають бути залишені без розгляду оскільки жодних інших майнових вимог, аніж визнання права власності на Ѕ частину квартири у справі не заявлено. Просить відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали із зазначених підстав. Позивачка додатково пояснила, що з 2009 року проживали однією сім?єю та спільно вели господарство разом із [PERSON] . У 2012 році у них народилась донька, вихованням якої вони займались спільно з [PERSON] . Не реєстрували шлюб, бо не вважали необхідним. На час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири доньці було менше 1 року, через що не мала можливості прибути до нотаріуса для оформлення угоди та надання своєї згоди на придбання квартири. За декілька днів до своєї смерті [PERSON] тимчасово переїхав до квартири, за якою його попросили доглядати на період відсутності власників. Потім перестав відповідати на телефонні дзвінки. Через декілька днів батько [PERSON] відповів на телефонний дзвінок позивачки та попросив її більше не телефонувати. Їй не повідомили, що [PERSON] перебував у лікарні. Також батьки [PERSON] не повідомили про його смерть. З цієї причини не брала участі у лікуванні та похованні останнього. У судовому засіданні відповідач та представник відповідачів проти позову заперечували у зв?язку з його необгрунтованістю із зазначених підстав. Відповідач [PERSON] додатково пояснив, що не відслідковував інформацію щодо особистого життя сина. Знає, що у сина є донька [PERSON], однак з її матір?ю його син не створював сім?ї. Син був зареєстрований як фізична особа - підприємець, мав достатній та стабільний доход. У судове засідання представник третьої особи не з?явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи без участі представника управління, зазначивши, що у даній категорії справ участь органу опіки та піклування не є обов?язковою. Ухвалою суду від 31.03.2021 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. 27.04.2021 підготовче засідання відкладено у зв?язку з клопотанням представника відповідачів. 21.05.2021 оголошено перерву у підготовчому засіданні у зв?язку з витребуванням доказів. 09.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 17.06.2021відкладено розгляд справи за клопотанням представника відповідачів. 01.07.2021 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку із закінченням процесуального часу. 10.08.2021 відкладено розгляд справи за клопотанням представника відповідачів. 19.08.2021, 08.09.2021 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку з витребуванням доказів. 28.09.2021 відкладено розгляд справи за клопотанням представника відповідачів. 11.10.2021 розгляд справи було відкладено за клопотанням представника відповідачів. 27.10.2021, 05.11.2021, 24.11.2021, 30.11.2021 оголошувалась перерва у судовому засіданні у зв?язку з закінченням процесуального часу та необхідністю виклику свідків. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована з 03.06.2009 за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-6 т.1). [INFO] народилась [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10 т.1). 24.12.2013 [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка складається з 2 кімнат, загальною площею 29,94 кв.м. Зі змісту договору купівлі-продажу вбачається, що відповідно до заяви покупець на момент набуття квартири у зареєстрованому шлюбі не перебуває, особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти, які витрачаються на придбання вказаної квартири, у тому числі і відповідно до ст. 65,74,97 СК України (п. 15 договору) Додатком до договору є заява [PERSON] про те, що на момент набуття квартири у зареєстрованому шлюбі та фактичних шлюбних відносинах він не перебуває, кошти, що витрачаються не є спільною сумісною власністю, особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти, які витрачаються на придбання квартири, відсутні (а.с. 12, 160 т.1). [PERSON] з 11.06.1991 був зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 168 т.1 ). [PERSON] (син позивачки) у період з 30.09.2017 по 12.06.2020 був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Власниками вказаної квартири відповідно до копії ордера, виданого виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів 24.04.1991 зазначені [PERSON] , його дружина - [PERSON] , його син [PERSON] , донька - [PERSON] . 29.09.2017 [PERSON] подарувала брату - [PERSON] Ѕ частку вказаної квартири (а.с. 7-8, 9, 84, 87-88 т.1). У 2019 році [PERSON] періодично оплачувала комунальні послуги, які надавались за вказаною адресою. (а.с. 117-121). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 11 т. 1). Оплату ритуальних послуг, пов?язаних із його похованням, здійснювала [PERSON] (мати) (а.с. 94,95 т. 1) Спадкоємцями першої черги після його смерті є дочка [PERSON] , [INFO] , її частка у спадковому майні складає 1/3, також його мати - [PERSON] та батько - [PERSON] , що підтверджується листом приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Бурбики Т.А. (а.с. 13 т.1). Протягом 2009-2017 року позивачем, [PERSON] було укладено ряд договорів по відчуженню та придбанню об?єктів нерухомого майна, які, за твердженням позивача, підтверджують наявність коштів на придбання спірної квартири, а за твердженням відповідачів - підтверджують, що у [PERSON] не було достатньо коштів на придбання спірної квартири та що позивачка, [PERSON] діяли окремо та не в інтересах сім?ї, придбаваючи, даруючи, продаючи нерухоме майно. Так, 22.05.2009 [PERSON] , діючи в своїх інтересах та в інтересах сина продала за договором купівлі-продажу житловий будинок [ADDRESS] за ціною 95 000 грн. (а.с. 243 т. 1). 13.07.2014 [PERSON] придбала за договором купівлі-продажу житлове приміщення по [ADDRESS] . Вартість майна відповідно до умов договору становить 52 804 грн. без урахування ПДВ. Відповідно до п. 11 договору покупець у поданій заяві повідомила, що проживає однією сім?єю з [PERSON] , житлове приміщення набувається нею в особисту приватну власність. Це також підтверджується заявою [PERSON] [PERSON] також подано відповідну заяву (а.с. 235 т. 1, а.с. 88, 95 т. 2). 20.07.2016 [PERSON] подарувала сину - [PERSON] Ѕ частку житлового приміщення по [ADDRESS] . При цьому від імені [PERSON] на підставі довіреності діяв [PERSON] . Представнику обдаровуваного доведено зміст заяви від дарувальника що нерухоме майно є її особистою приватною власністю (а.с. 226-227). 30.09.2016 [PERSON] та [PERSON] здійснили продаж житлового приміщення по [ADDRESS] за 40170 грн. При цьому продавці довели до відома покупця, що відчужуване житлове приміщення є їх особистою приватною власністю (п. 7.2 договору, нотаріально посвідчена заява [PERSON] ) (а.с. 216-217, 218 т. 1). Позивачкою надано на електронному носії фотографії, на яких зображено [PERSON] разом з нею та донькою у різні періоди часу (по мірі дорослішання доньки). Фотографії зроблені як в домашній обстановці, так і на відпочинку. Допитана в якості свідка позивачка у судовому засіданні повідомила, що познайомилась з [PERSON] у 2009 році та восени 2009 року вони почали проживати разом і проживали разом до моментй його смерті. Проживали разом у її квартирі, а у його квартирі проживали орендарі. У 2012 році у них народилася донька. [PERSON] займався підприємницькою діяльністю, пов?язаною з нерухомістю. У 2013 році вирішили придбати квартиру. У нього був власний бізнес, а у неї були кошти від продажу будинку та квартири. Вели спільний бюджет та спільне господарство, разом виховували доньку, разом відпочивали. Останнім часом [PERSON] зловживав спиртними напоями, наприкінці 2019 року став погано себе почувати, звертався за допомогою до лікаря-невропатолога. 18.03.2020 повідомив, що йому треба доглянути квартиру на вул. Супруна тому буде проживати в ній протягом декількох днів. При цьому всі речі і документи [PERSON] залишились у її квартирі за місцем їх спільного проживання. Потім позивачка не могла до нього додзвонитися. Коли додзвонилася, батько [PERSON] відповів на терефонний дзвінок та сказав, щоб не турбувала їх. Батьки [PERSON] не повідомили їй, що він помер. Останнім часом у неї були дуже напружені стосунки з батьками [PERSON] . Договір купівлі-продажу спірної квартири укладали без її участі, оскільки дитина була маленька, а вона знаходилась постійно з донькою. Не реєстрували шлюб, оскільки не вважали це необхідним. Свідок [PERSON] повідомила, що є подругою позивачки. Позивачка познайомилась з [PERSON] на хрестинах її дитини у 2009 році. Приблизно через пів року [PERSON] переїхав до позивачки та вони проживали разом як сім?я. Свідок [PERSON] повідомила, що є знайомою позивачки та була вихователькою доньки [PERSON] , коли та відвідувала дитячий садочок. Повідомила, що дитина виховувалась у повній сім?ї, батько відвідував батьківські збори, брав участь у ремонті у садочку. [PERSON] разом із позивачкою приводили дитину до садочку та забирали з нього. Не знала, що [PERSON] та позивачка не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Свідок [PERSON] повідомив, що є сусідом позивачки, проживають у одному дворі, а їх діти дружать між собою. Позивачка разом з [PERSON] проживали приблизно з 2010 року. Познайомився з [PERSON] , коли встановлювали ворота у дворі, після цього розпочали спілкування. Вважав, що позивачка та [PERSON] є подружжям, оскільки вони проживали разом, спільно виховували дитину. Свідок [PERSON] повідомила, що проживають з позивачкою в одному дворі по [ADDRESS] . Позивачка з [PERSON] проживали разом, мали спільну дитину. Висновок про те, що [PERSON] проживав разом з позивачкою зробила, оскільки бачила, як [PERSON] кожного ранку виїзжав, а ввечері приїздив додому, залишав машину у дворі. Постійно бачила [PERSON] разом із позивачкою та дитиною. На переконання суду наданий відповідачами договір банківського вкладу від 26.07.2006 та квитанція на здійснення операції в сумі 150 000 грн. не підтверджують, що вказані кошти були витрачені відповідачами на придбання спірної квартири, оскільки сам договір не містить такої інформації та укладений за 7 років до придбання спірної квартири. З цих же підстав суд вважає неналежним доказом довідку про розмір пенсії [PERSON] за період з жовтня 2008 по квітень 2013 року. Надані інформація з Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування щодо доходів [PERSON] та довідка про одержання нею пенсії по втраті годувальника не підтверджують наявність чи відсутність участі позивачки у придбанні спірного об?єкта нерухомості. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Позивач вказує, що встановлення факту проживання однією сім`єю її та [PERSON] як жінки та чоловіка, має істотні правові наслідки, і є підставою для визнання за нею права власності на частку у спільному майні подружжя відповідно до ст. 74 СК України. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1ст. 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісні власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (ч.1ст.57СК України). Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. При цьому, згідно рекомендацій п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11 при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до частини 3 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Сумісна власність - це різновид права спільної власності, що належить двом або більше особам одночасно на один і той самий об`єкт без визначення часток кожного з них. Як роз`яснено у пунктах 23, 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують: 1) час придбання; 2) джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте); 3) мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Отже, розгляд справи, в якій викладена самостійна позовна вимога про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, потребує надання сторонами належних та допустимих доказів обставин, зазначених у позовній заяві, та дослідження їх судом, адже нормами цивільного процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доводів сторін у справі та доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі №711/8354/18, які суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Суд вважає, що факт спільного проживання позивача з [PERSON] однією сім`єю без укладення шлюбу у період з 2009 року до смерті останнього підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами у їх сукупності (показаннями свідків, наявністю спільної дитини, копіями договорів, з одного з яких вбачається, що і позивачка і [PERSON] визнавали спільне проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу, а у іншому [PERSON] діяв як довірена особа сина позивачки; фотокартками, зробленими у різні часи, фактом реєстрації сина позивачки у квартирі [PERSON] ) При цьому суд враховує, що повідомлені [PERSON] та [PERSON] у поданих приватному нотаріусу заявах обставини щодо спільного однією сім?єю без реєстрації шлюбу проживання чи непроживання носять декларативний характер, а приватний нотаріус при посвідченні правочину позбавлений можливості перевірити достовірність наданих відомостей. Крім того, суд враховує також наявність розбіжностей у показаннях відповідача, наданих у судовому засіданні, які є суперечливими: з одного боку - він спростовував факт спільного проживання та ведення господарства, а з іншого, підтверджував спільне проживання позивачки із його сином у квартирі позивачки, обізнаність із місцем проживання, веденням побуту та сімейними стосунками позивача та його покійного сина. На переконання суду вказане свідчить про те, що заперечення відповідачів проти факту спільного проживання обумовлені неприязними відносинами, які склались між ними та позивачкою. Крім того, судом встановлено і підтверджено належними доказами, що в період часу з 2009 року по 2020 рік позивачка одержувала доходи у вигляді заробітної плати та пенсії (а.с. 122, 147 т. 1), мала доходи від відчуження майна. Докази, які б підтверджували доходи [PERSON] у спірний період матеріали справи не містять. На запит суду ГУ ДПС в Сумській області повідомило про геможливість надання інформації про його доходи, оскільки реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] закритий у зв?язку з надходженням повідомлення про його смерть (а.с. 152,153-154 т. 1) Разом з цим, сторонами не заперечується, що [PERSON] мав стабільний доход та мав фінансову можливість для придбання об?єктів нерухомого майна. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позовну вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу такою, що підлягає задоволенню. Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен встановити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Судом встановлено, що позивач та померлий [PERSON] проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, при цьому не перебували у будь-якому іншому зареєстрованому шлюбі. Майно набуте у даний період часу, було набуте ними внаслідок спільної праці. Таким чином, суд приходить до висновку, що таке майно є спільною сумісною власністю позивачки та [PERSON] , а відтак, наявні підстави для визнання за [PERSON] права власності на половину спірної квартири. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved