Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, де заінтересованою особою є Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради, у якій просить встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло від 08 січня 1997 року, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 08 січня 1997 року № 1/428-97 Виконкомом міської ради народних депутатів, що міститься в інвентаризаційній справі Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що у 2018 році помер [PERSON] , що був співвласником квартири [ADDRESS] . Під час оформлення спадкової справи у відповідь на запит державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради було надано відповідь, що в інвентаризаційній справі містяться відомості про право власності за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] - 1/4 частина, [PERSON] - 1/4 частина, [PERSON] - 1/4 частина, [PERSON] - 1/4 частина на підставі свідоцтва про право власності від 18 січня 1998 року, виданого виконкомом міської ради народних депутатів згідно розпорядження № 1/428-97, записано в реєстрову книгу 315п за реєстровим № 58. Таким чином, у примірнику свідоцтва про право власності на житло помилково зазначено по батькові заявника « [PERSON] », тоді як вірно « [PERSON] » (а.с.2-4, 19-22). Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 жовтня 2021 року справа за указаної заявою передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.13-14). Ухвалою судді від 05 жовтня 2021 року заява [PERSON] була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.15-16). 11 жовтня 2021 року виявленні недоліки були усуненні заявником. У подальшому ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2021 року було відкрито провадження у справі окремого провадження за заявою [PERSON] , третя особа: Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа (а.с.32). Заявник вимоги, викладені у заяві підтримала та просила задовольнити, про що надала відповідну заяву. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що згідно із паспортом громадянина України, виданого 11 листопада 2020 року, по батькові заявника є « [PERSON] » (а.с.5). Згідно з свідоцтвом про право на власності на житло від 08 січня 1997 року, квартира що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.11). Проте, у матеріалах інвентаризаційної справи, що зберігається у КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради міститься свідоцтво про право власності на житло від 08 січня 1997 року на вищезазначену квартиру, відповідно до якого одним з власників квартири є [PERSON] . Отже, у примірнику свідоцтва про право власності на житло було невірно зазначено по батькові заявника. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Оцінивши у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України зазначені вище письмові докази, суд вважає доведеним факт належності заявнику [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 08 січня 1997 року, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 08 січня 1997 року № 1/428-97 Виконкомом міської ради народних депутатів, що міститься в інвентаризаційній справі Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи те, що факт належність правовстановлюючого документу породжує для заявниці юридичні наслідки, а [PERSON] не має іншої можливості встановити факт, що має юридичне значення, у цій справі відсутній спір про право, тому наявні підстави для задоволення заяви про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа. На підставі викладеного,

Outcome: approved