Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Сутність заявленої до суду вимоги У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, який мотивувала тим, що [INFO] в с. Кімличка Липоводолинського району Сумської області помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на території (колишньої Кімличанської сільської ради) Липоводолинської селищної ради, яка складається із земельної ділянки (паю), присадибної земельної ділянки та домоволодіння за адресою [ADDRESS] . За свого життя батько позивачки заповіту не складав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачка по справі [PERSON] та її мати [PERSON] , яка відмовилася від прийняття своєї частки у спадщині та подала заяву про те, що спадкове майно не є їх з батьком спільною сумісною власністю у установленому законом порядку. Як спадкоємець за законом після смерті свого батька вона звернулася до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори, державним нотаріусом заведена спадкова справа № 95/2013 та на частину майна померлого отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Оформити свої спадкові права на житловий будинок та погосподарські будівлі, що обліковуються за її батьком, вона не може, оскільки на дане домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи. Просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] . Позиція позивача, відповідача по даній справі Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, про підтримання заявленого позову [PERSON] в повному обсязі. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про фактичне визнання позову, просив суд розглянути справу без його присутності при відсутності заперечень проти заявленого позову. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 30 грудня 2021 року у даній справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання на 17 січня 2022 року о 11 год. 00 хв. 17 січня 2022 року ухвалено рішення суду по суті спору на стадії підготовчого провадження у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Установлені судом фактичні обставини справи 26 листопада 1988 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружина обрала прізвище чоловіка - « [PERSON] » (а.с.5). [PERSON] народилася [INFO] у с. Кімличка Липоводолинського району Сумської області, її батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.4,6). Земельна ділянка, яка розташована в [ADDRESS] виділялася [PERSON] у 80-х роках рішенням загальних зборів бувшого колгоспу «Авангард», архівні документи не збереглися, земельна ділянка у приватну власність не передавалася (а.с.16). [INFO] у віці 32 роки помер [PERSON] у с. Кімличка Липоводолинського району Сумської області (а.с.7). 14 лютого 2015 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружина обрала прізвище чоловіка - « [PERSON] » (а.с.8). 26 квітня 2013 року [PERSON] , як єдиний спадкоємець за законом, отримала в якості спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] наступне майно, а саме право на земельну частку (пай) в землях, які перебувають в колективній власності САТЗТ «Авангард» Липоводолинського району Сумської області розміром 3,63 умовних кадастрових гектарів (без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості), дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) видано 25 березня 2013 року Липоводолинською районною державною адміністрацією Сумської області серія [NUMBER] та зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), реєстровий номер 529 (а.с.9). [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , з дня свого народження та до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , на час смерті [PERSON] за даною адресою проживали та були зареєстровані: його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Кімличанської сільської ради не посвідчувався, спадкоємцями [PERSON] є його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , інших спадкоємців за законом не має (а.с.17). Домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] складається з житлового будинку літ. «А-1», побудованого в 1988 році, загальною площею - 61,9 кв.м., житловою площею - 31,8 кв.м., житлової прибудови літ. «А1-1», побудованої в 1991 році, ганку літ. «а», побудованого в 1991 році, літньої кухні літ. «Б», побудованої у 1991 році, сараю літ. «В», побудованого в 1988 році, сараю літ. «Г», побудованого в 1988 році, накриття літ. «Д», побудованого в 1991 році, вбиральні літ. «У», побудованої в 1988 році, воріт літ. «№1», огорожі літ. «№2». Порушень будівельних норм та правил (включаючи, грубі порушення) при технічній інвентаризації стану будинку не виявлено. Право власності за вищезазначене нерухоме майно згідно інвентаризаційної справи, станом на 28 грудня 2012 року не реєструвалось (а.с.10-12,13). Вартість житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] , становить 52000 грн. 00 коп. (а.с. 14). Головою домогосподарства по [ADDRESS] до 15 червня 1998 року був [PERSON] (а.с. 15). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі: У зв`язку з тим, що спадкодавець [PERSON] помер в 1998 році, то застосуванню підлягає Цивільний кодекс УРСР 1963 року. Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 12, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про власність» віл 07 лютого 1991 року № 697-XII праця громадян є основою створення i примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого виробничого призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Висновки суду по суті заявленої вимоги Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про достовірне встановлення обставини, яка доводить правомірне набуття шляхом будівництва за свого життя спадкодавцем [PERSON] права власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Позивачка протягом установленого для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька строку її подала та розпочала оформлення частини спадкових прав на частину нерухомого спадкового майна, проте через відсутність правовстановлюючого документу на зазначене вище спадкове домоволодіння [PERSON] не може отримати нотаріальні правоустановлюючі документи на зазначену спадщину та зареєструвати право власності на неї, а тому право позивачки на спадщину підлягає захисту саме в ефективний спосіб шляхом визнання за нею права власності на вищевказане домоволодіння з капітальними господарськими спорудами. Разом із цим, суд уважає, що ганок літ. «а», накриття літ. «Д», вбиральня літ. «У», ворота літ. «№1» та огорожа літ. «№2» не мають капітального фундаменту і за своєї сутністю є тимчасовими спорудами та відповідно не можуть мати статус об`єктів нерухомості. Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Також, будівлі, які взагалі не мають фундаменту, не підлягають реєстрації як тимчасові споруди, і такі споруди, які не пов`язані фундаментом із землею, в експлуатацію не приймаються і право власності на них, як на об`єкти нерухомості, відповідно до закону не виникає. Із урахуванням наведеного, у задоволенні заявленого позову в частині визнання права власності на вищевказане спадкове некапітальне майно слід відмовити у зв`язку з його безпідставністю. До цього, на думку суду, зазначене вище капітальне нерухоме майно померлого спадкодавця може бути включено до складу спадщини, оскільки має характеристики об`єктів нерухомості та має економічну цінність, ним можна користуватися, а тому таке право на майно захищається судом (ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 40, 41, 64, 65 рішення Європейського суду з прав людини від 27 квітня 1979 року у справі «Маркс проти Бельгії»). За таких обставин, позов є частково обґрунтованим та законним і відповідно підлягає частковому задоволенню, а визнання позову відповідачем підлягає прийняттю в тій частині, яка не суперечить зазначеним вище нормам закону.

Outcome: partial