Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05.07.2021 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на її користь у розмірі 2200 гривень, починаючи з 03.03.2021 року і до досягнення нею 23 років. Відповідач ухиляється від належного виконання рішення суду, аліменти сплачує нерегулярно, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 01.11.2021 року становить 10858,06 гривень та загальна сума неустойки (пені) за період з 03.03.2021 року по 01.11.2021 року складає 17805,08 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів у сумі 10858,06 гривень та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 17805,08 гривень. В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Відповідач також не з`явився в судове засідання, але надіслав до суду заяву, з якої слідує, що він позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05.07.2021 року (справа № 486/359/21) була задоволена позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2200 гривень, починаючи з 03.03.2021 року і до досягнення нею 23 років, а саме до 27.12.2023 року за умови продовження нею навчання (а.с. 4-6). Станом на 01.11.2021 року заборгованість [PERSON] по аліментам становить 10858,06 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 66545400, який виданий старшим державним виконавцем Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кириловим Ю. (а.с. 7). Отже, судом встановлено, що заборгованість за відповідачем по сплаті аліментів при примусовому виконанні виконавчого листа у справі № 486/359/21 станом на 01.11.2021 року становить 10858,06 гривень. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток №15) та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 СК України. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частини 8 якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Таким чином, за відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) (абзац 24), підстав відступити від якого Верховний Суд не встановив. \~ \~ \~ \~Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема: від 07 жовтня 2019 року у справі № 760/22598/15-ц (провадження №61-30436св18), від 18 листопада 2019 року у справі № 293/286/17 (провадження № 61-380св17), 28 жовтня 2020 року справа №537/4755/16-ц (провадження № 61-20760св19). Згідно наданої відповідачем заяви про визнання позовних вимог, останнім не оспорюється розмір заборгованості за аліментами, який визначений державним виконавцем по ВП № 66545400. Отже, суд вирішує питання про стягнення заборгованості лише у разі спору про її розмір. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за аліментами задоволенню не підлягають, оскільки сума заборгованості по аліментах не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватися державним виконавцем в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», так як рішенням суду вже стягнуто аліменти на утримання позивача і спір про розмір суми аліментів між сторонами відсутній. Вимога позивача про стягнення заборгованості за аліментами у цій справі може спричинити подвійне стягнення аліментів, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Що стосується стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність, а саме настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). \~ \~ \~ \~Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. \~ \~ \~ \~ Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду по справі №333/6020/16 від 03.04.2019 року. \~ \~ \~ \~Суд зазначає, що згідно практики Верховного Суду неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти (постанова від 25.04.2018, справа №572/1762/15-ц). \~ \~ \~ \~Згідно з розрахунком позивача, пеня за прострочку сплати відповідачем аліментів за період з 03.03.2021 року по 01.11.2021 року становить 17805,08 гривень. \~ \~ \~ \~Суд погоджується з розрахунком пені, наданим позивачем. \~ \~ \~ \~Відповідач також погодився з розрахунком пені за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 17805,08 гривень, визнавши позовні вимоги в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Разом з тим, приписами ч. 1 ст. 196 СК України встановлено граничний розмір пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. Відтак, сума пені за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням приписів ч. 1 ст. 196 СК України обмежується розміром заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] та становить 10858,06 гривень. Враховуючи вищевикладене та інтереси позивача, з огляду на те, що батько виконує свій обов`язок по утриманню повнолітньої дитини неналежним чином, аліменти сплачує не в повному обсязі, суд задовольняє позов [PERSON] частково та стягує з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 10858,06 гривень. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 992,40 гривень на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial