Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 15.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1111. В обґрунтування позовних вимог вказав, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Причиною звернення до суду з даним позовом вказав те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя. Подружжя не підтримує сімейно-шлюбних відносин на протязі 3-х місяців, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету, шлюб має лише формальний характер. Спільних неповнолітніх дітей не мають. Позивач вважає, що подальше збереження сім`ї з відповідачем є неможливим і буде суперечити його інтересам. 13.08.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 23.09.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, копії ухвали надіслані сторонам. 11.01.2021 року від позивача до суду надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явивилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 15.08.2014 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1111, що підтверджується наявним в матеріалах в справі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони по справі мають різні адреси зареєстрованого місця проживання. В матеріалах справи відсутні відомості про наявність у сторін спільних неповнолітніх дітей. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому навні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved