Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

12.03.2020 позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Косаревич Оксана Олегівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Рачинська Ірина Ярославівна про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] № 4926 від 21.12.2018 та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, пл.0,15 га. кадастровий номер 4610166300:01:001:0036 номер 2293 від 20.12.2019 - недійсними. В обрунтування позовних вимог зазначає, що у 2020 році [PERSON] стало відомо, що [PERSON] , відповідач, продав [PERSON] будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2018 за реєстровим номером 4926, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Рачинською І.Я. Також продано земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.12.2019, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаревич О.О. Зазначає, що з 28.12.2010 року за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] була зареєстрована їх спільна дитина [PERSON] . [INFO] . Позивач вказує на те, що згоди органу опіки та піклування не було на відчуження будинку та земельної ділянки, а тому просить визнати договори недійсними. Відповідачі не скористалися правом подання письмового відзиву на позовну заяву. Треті особи не подали письмових пояснень щодо позову. Ухвалою від 30.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Цією ж ухвалою витребовувано від приватних нотаріусів належним чином завірені копії оскаржуваних договорів та документів, що стали підставою для їх укладення. Ухвалою від 21.05.2021 витребувано з ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» інвентаризаційну справу на будинок за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 24.09.2021 зобов`язати державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Відділу реєстрації речових прав та їх обтяжень Львівської міської ради надати суду письмову інформацію про зміну власників будинку за адресою [ADDRESS] в період з 2007 по 2020 рік включно та підстави такої зміни (дати договорів та ким укладені, тощо). Закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача адвокат Квак В.В. в судове засідання не прибули, причин неприбуття суду не повідомили, заяв про відкладення судового засідання не надходило. Відповідачі в судове засідання не прибули, причин неприбуття до суду не повідомили, заяв про відкладення судового засідання не надходило. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Косаревич О.О. 15.05.2020 подала заяву, у якій просить розглядати справу у її відсутності, просить відмовити у задоволенні позовних вимог /арк.спр.75/. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із такого. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Суд встановив такі обставини справи. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 27.04.2007 року за [PERSON] визнано право власності на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] /арк.спр.10-11/. 21.12.2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Рачинською І.Я. посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0419 га. кадастровий номер 4610166300:01:001:0037 розташованої на [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] , та [PERSON] та [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] . Договір зареєстровано в реєстрі за №2293 /арк.спр. 37/. 20.12.2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаревич О.О. посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,15 га. кадастровий номер 4610166300:01:001:0036 розташованої на [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] , та [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] . Договір зареєстровано в реєстрі за №4926 /арк.спр. 84-85/. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, наданої Управлінням державної реєстрації на виконання ухвали від 24.09.2020 вбачається: об`єкт нерухомого майна - житловий будинок [ADDRESS] закрито; підстава: знищення обєкта нерухомого майна, довідка серія та номер:210, виданий 04.09.2019, видавник ФОП [PERSON] відомості внесено до реєстру: 13.09.2019 11:26:37, [PERSON] , Сокільницька сільська рада Пустомитівського району, Львівська область, індексний номер рішення:48666126 /арк.спр.153-158/. Отже, як вбачається з досліджених судом документів, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] знищений, тобто такого не існує. Судом також враховується, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання оспорюваних договорів недійсними не є ефективним засобом відновлення порушеного права позивача, адже за загальним правилом наслідком недійсності правочину є реституція. Відповідно, визнання договорів з відчуження нерухомого майна недійсними не матиме наслідком звільнення земельної ділянки чи усунення перешкод у користуванні нею, а тому не відновить порушеного права позивача. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. У цій справі предметом розгляду є вимоги про визнання недійсними договорів купівлі продажу житлового будинку [ADDRESS] № 4926 від 21.12.2018 та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, пл.0,15 га. кадастровий номер 4610166300:01:001:0036 номер 2293 від 20.12.2019 недійсними є неефективним способом захисту порушеного права, а тому задоволенню не підлягають. В постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 462/5804/16-ц (провадження № 61-39342св18) вказано, що відповідно до статті 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. У статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02). Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору. Верховним Судом також враховується, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання оспорюваних договорів недійсними не є ефективним засобом відновлення порушеного права позивача, адже за загальним правилом наслідком встановлення судом недійсності правочину є реституція. Відповідно, визнання договорів щодо відчуження спірного майна недійсними не матиме наслідком звільнення земельної ділянки чи усунення перешкод у користуванні нею, а тому не відновить порушеного права позивача, який не є власником майна, відчуженого за оспорюваним договором купівлі-продажу. Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed