Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебувають у шлюбі з 16 серпня 2003 року. Від шлюбу сторони мають доньку. Стосунки з відповідачем не склалися. Фактичні шлюбні відносини припинено з лютого 2013 року, сторони, не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім`ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер, у зв`язку з чим звернулася до суду з позовною заявою. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, а також про те, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть з лютого 2013 року. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 серпня 2003 року. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур - Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис - 611(арк.с.4). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (арк.с.5). Сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Позивач та відповідач зберігати сім`ю не бажають, вважають, що сім`я розпалася остаточно, і збереження сім`ї неможливе. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.3, ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved