Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

02.11.2021 р. позивач звернувся до суду з позовом до Гайсинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), вказуючи, що йому на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частина квартири [ADDRESS] , постановою державного виконавця державної виконавчої служби Гайсинського районного управління юстиції у виконавчому провадженні № 19538221 накладено арешт на зазначене майно у зв`язку із наявністю у [PERSON] невиконаних зобов`язань перед КС «ІСТОК», у розмірі 25359 грн. за виконавчим листом Замостянського районного суду м. Вінниці № 2-2852-2009 від 16.04.2010 р., зазначені зобов`язання [PERSON] виконані повністю, однак у зв`язку з тим, що виконавчі провадження завершені до 01.06.2010 р. і на даний час знищені, що унеможливлює скасування накладеного арешту в позасудовому порядку, зазначене перешкоджає йому володіти і розпоряджатися належним йому майном. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, письмово просив справу розглянути без нього, позовні вимоги задовільнити (а.с.20). Представник відповідача начальник Гайсинського РВ ДВС Головатюк С.Г. позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглядати у його відсутність (а.с.17); Представник третьої особи відділення № 4 КС «ІСТОК» в судове засідання не з`явився, письмово просив справу розглянути без нього, позовні вимоги задовільнити (а.с.19). З`ясувавши позиції сторін, вививши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. Встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить ј частина житлової квартири [ADDRESS] , постановою державного виконавця державної виконавчої служби Гайсинського районного управління юстиції у виконавчому провадженні № 19538221 було накладено арешт на зазначене майно у зв`язку із наявністю у [PERSON] невиконаних зобов`язань перед КС «ІСТОК» у розмірі 25359 грн. за виконавчим листом Замостянського районного суду м. Вінниці № 2-2852-2009 від 16.04.2010 р., зазначені зобов`язання [PERSON] виконані повністю, проте накладений на його ј частину квартири арешт не знятий і не скасований, що перешкоджає власнику розпоряджатися своїм майном. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.1, 4, 5 ст.59 цього ж Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно п.9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою ВРУ 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), відповідно до якої, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. На час розгляду справи виконавче провадження знищене в зв`язку із закінченням терміну зберігання відповідно до п.2 розділу XІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених МЮУ № 1829/5 від 07.06.2017 року, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, державного виконавця, становить три роки, що вказує на незаконність перебування майна під арештом, однак унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на належне [PERSON] на праві спільної часткової власності майно у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS] , неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, позивач в іншій спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право на користування та розпоряджання своїм майном не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved