Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) кредитної спілки «Альянс Україна», про зняття арешту з нерухомого майна. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору є [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що згідно договору дарування жилого будинку від 21.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №17616, [PERSON] подарувала [PERSON] жилий будинок з надвірними спорудами та незакінчену будівництвом житлову прибудову, готовністю 61 відсоток, що знаходяться в [ADDRESS] . Ухвалою Черкаського районного суду від 21.07.2010 у справі № 2-257/2010 визнано мирову угоду, укладену [PERSON] і [PERSON] . Визнано право власності за [PERSON] на Ѕ частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яка включає в себе: незакінчену будівництвом житлову прибудову, яка в технічному паспорті позначена літ А1-1. вбиральня під літ Е, Ѕ частина огорожі №2 та Ѕ частина земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Визнано право власності за [PERSON] на 1/2 частину домоволодіння за адресою [ADDRESS] , яка включає в себе: житловий будинок під літ. А-1, сарай під літ. Б, сарай під літ Г, сарай під літ. Д, погріб під літ В, водо колонка № 3 та 1/2 частини земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Після звернення до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою державної реєстрації права власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння, позивачу стало відомо про наявність обтяжень у вигляді арештів на дане домоволодіння. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого _лна на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження: 9337748; на підставі виконавчого листа, 2-961, від 22.07.2009, виданого Черкаським райсудом про стягнення боргу на користь КС «Альянс-Україна» в розмірі 19 960,47 грн; власником домоволодіння зазначено [PERSON] . Отже, як на час видачі Черкаським районним судом виконавчого документа відносно [PERSON] ( [INFO] ), так і на час накладення арешту на домоволодіння [ADDRESS] (11.12.2009) [PERSON] не була власником сього домоволодіння. Позивач вказує, що звертався до відповідача Черкаського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) про зняття арешту, проте листом від 15.11.2021 року відповідач відмовив у знятті арешту вказавши що на даний час виконавче провадження №15016258 з примусового виконання виконавчого листа №2-2-961 виданого 22.07.2009 року виданий Черкаським районним судом, про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь КС «Альянс-Україна», завершене 30.08.2013 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи вказані обставини, наявний арешт на нерухоме майно порушує право позивача на вільне володіння, користуватися та розпорядження належного йому майном, а тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить суд зняти арешт із нерухомого майна - домоволодіння [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 9337748, зареєстрований 11.12.2009 за №9337748 реєстратором: Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: виконавчий лист 2-961, 22.07.2009 Черкаським районним судом про стягнення боргу на користь КС «Альянс-Україна» в розмірі 19960,47грн., обтяжувач: відділ ДВС Черкаського районного управління юстиції. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 02.12.2021 року відповідачам був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачів та третю особу було повідомлено про вказаний позов, шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду, що підтверджується даними поштового повідомлення про отримання відправлення, наявного у матеріалах справи. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подавали, а тому суд, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Будь які пояснення чи заперечення щодо позову [PERSON] від третьої особи [PERSON] до суду не надходило. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно дост. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що згідно договору дарування жилого будинку від 21.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №17616, [PERSON] подарувала [PERSON] жилий будинок з надвірними спорудами та незакінчену будівництвом житлову прибудову, готовністю 61 відсоток, що знаходяться в [ADDRESS] . Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 21.07.2010 року №2-257/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності та розподіл майна подружжя, визнано мирову угоду укладену [PERSON] та [PERSON] . Визнано право власності за [PERSON] , [INFO] , на Ѕ частину домоволодіння за адресою [ADDRESS] , яка включає в себе: незакінчену будівництвом житлову прибудову, яка в технічному паспорті позначена літ А1-1. вбиральня під літ Е, Ѕ частина огорожі №2 та Ѕ частина земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Визнано право власності за [PERSON] на 1/2 частину домоволодіння за адресою [ADDRESS] , яка включає в себе: житловий будинок під літ. А-1, сарай під літ. Б, сарай під літ Г, сарай під літ. Д, погріб під літ В, водо колонка № 3 та 1/2 частини земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №281431949 від 27.10.2021 року, за домоволодінням [ADDRESS] наявне обтяження за реєстровим номером 9337748, зареєстроване 11.12.2009 року реєстратором Черкаської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі виконавчого листа 2-961 від 22.07.2009 року виданого Черкаським районним судом про стягнення боргу на користь КС «Альянс-Україна» у розмірі 19690,47грн, власником об`єкта обтяження зазначено [PERSON] . Згідно листа Черкаського РВДВС у Черкаському районі Черкаської області від 15.11.2011 за вих№31073/6 на примусовому виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №15016258 з примусового виконання виконавчого листа №2-2-961 виданого 22.07.2009 Черкаським районним судом, про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь КС «Альянс-Україна» в розмірі 19690,47грн та 30.08.2013 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). Діючі виконавчі провадження відносно [PERSON] відсутні. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст 59 Закону «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З наданих до суду доказів вбачається, що позивач [PERSON] , не був стороною виконавчого провадження у межах якого накладений арешт на домоволодіння. На момент накладення арешту на домоволодіння [ADDRESS] , у порядку виконання виконавчого листа 2-961, боржник [PERSON] не була власником вказаного домоволодіння. Згідно частини 1, 2 ст 50 Закону «Про виконавче провадження» (у редакції від 06.05.2012 року), яка діяла на час повернення виконавчого листа стягувачу та завершення провадження, встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій) арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Враховуючи, що як на момент винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження так і на момент знищення матеріалів виконавчого провадження №15016258 у рамках якого було накладено арешт на нерухоме майно, державний виконавець не вирішив питання про зняття арешту із домоволодіння. На підставі вказаного позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатися належним йому майно. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, доведеними, підтверджені належними доказами та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved