Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

У червні 2021 року Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради в інтересах дитини [PERSON] , [INFO] , звернулося до суду із зазначеним позовом, який в подальшому уточнило, мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що 14 червня 2021 року до управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надійшло повідомлення від патрульної поліції ГУНП в Сумській області про те, що [PERSON] залишила вдома без нагляду свою малолітню дитину, [PERSON] , яку згодом було доставлено до прийомного відділення КНП «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди», мати мала ознаки сильного алкогольного сп`яніння. Родина [PERSON] відома і раніше. В 2019 році служба у справах дітей зверталась з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до іншої дитини. Позовна заява задоволена. Родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом. Відповідно до інформації від Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за період здійснення соціального супроводу родини [PERSON] досягти результату супроводу не вдалося, так як на телефонні дзвінки не відповідає та за адресою фактичного проживання двері фахівцю із соціального роботи не відчиняє. Відповідно до інформації від адміністрації КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги № 2» Сумської міської ради малолітня дитина [PERSON] має ряд захворювань, але мати дівчинки, [PERSON] , на прийом до лікаря-педіатра та лікарів-спеціалістів не з`являється, на телефонні дзвінки не відповідає, при відвідуванні вдома дверей не відчиняє. Зазначають, що спеціалістами Управління і раніше проводилась профілактично-роз`яснювальна робота із [PERSON] та попереджалась про сумлінне ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків. Спеціалістами Управління було вжито заходів щодо реєстрації малолітньої дитини, оскільки [PERSON] не виявляла бажання реєструвати дівчинку досить тривалий час. А за відсутності свідоцтва про народження дитини не мала можливості оформити допомогу при народженні дитини. \~ \~ \~ \~Незважаючи на намагання спеціалістів Управління сприяти у оформленню допомоги при народженні, [PERSON] так і не звернулася за її оформленням. Враховуючи прояви повної байдужості [PERSON] щодо виконання батьківських обов`язків Управлінням було ініційоване рішення Виконавчого комітету № 341 від 14 червня 2021 року «Про негайне відібрання малолітньої [PERSON] від батьків». Спеціалістом Управління спільно з інспекторами СЮП СРУП ГУНП в Сумській області 23\~червня 2021 року була відвідана [PERSON] . За місцем проживання умови не задовільні, вона мала ознаки алкогольного сп`яніння, не зважаючи на те, що її донька була відібрана та потрібно вживати заходи, щодо її повернення. Відповідно до характеристики від дільничного офіцера поліції [PERSON] зарекомендувала себе з негативного боку, зловживає алкогольними напоями. Посилаючись на вказані обставини, уточнивши позовні вимоги, позивач просить прийняти рішення про позбавлення [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що батьки протягом тривалого періоду ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Питання подальшого влаштування дитини покласти на орган опіки та піклування Сумської міської ради. Стягнути з відповідачів аліменти на особистий рахунок дитини, у розмірі по 1/4 частки їх заробітку (доходу) з кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 04 серпня 2021 року. 04 серпня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 20\~вересня 2021 року у зв`язку з неявкою співвідповідача. 20 вересня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 08\~листопада 2021 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення співвідповідача про дату, час і місце розгляду справи. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 05\~січня 2022 року. 05\~січня 2022 року розгляд справи відкладено до 20 січня 2022 року у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідачів. В судове засідання представник позивача Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату час і місце розгляду даної справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). 25 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с. 8). Згідно з повідомленням УПП в Сумській області від 14 червня 2021 року [PERSON] залишила вдома без нагляду свою малолітню дитину, [PERSON] за адресою [ADDRESS] , яку згодом було доставлено до прийомного відділення КНП «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди». Мати мала ознаки сильного алкогольного сп`яніння. Зі слів сусідів, жінка зловживає алкогольними напоями, постійно залишає дитину без догляду та в неї вже вилучали дитину (а.с. 10). Родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 06 жовтня 2020 року. Відповідно до інформації від Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 08\~грудня 2020 року № 1155 за період здійснення соціального супроводу родини [PERSON] досягти результату супроводу не вдалося, так як на телефонні дзвінки не відповідає та за адресою фактичного проживання двері фахівцю із соціального роботи не відчиняє (а.с. 14). Відповідно до інформації від адміністрації КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 2» Сумської міської ради малолітня дитина [PERSON] має ряд захворювань, але мати дівчинки [PERSON] на прийом до лікаря-педіатра та лікарів-спеціалістів не з`являється, на телефонні дзвінки не відповідає, при відвідуванні вдома дверей не відчиняє (а.с. 17). За наслідками обстеження умов проживання [PERSON] попереджено про сумлінне виконання покладених на нього законодавством України обов`язків по вихованню, матеріальному та іншому забезпеченню дитини (а.с. 19). За інформацією Департаменту соціального захисту населення від 22 червня 2021 року [PERSON] як отримувач державних соціальних допомог та компенсацій на обліку в департаменті не перебуває. З питання призначення допомоги при народженні дитини на доньку [PERSON] , [INFO] , не зверталася (а.с. 21). Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 14 червня 2021 року № 341 «Про негайне відібрання малолітньої [PERSON] від батьків» відібрано малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22). Відповідно до акта обстеження умов проживання дитини від 23 червня 2021 року за адресою: [ADDRESS] , умови проживання матері та дитини не задовільні (а.с. 23). Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 серпня 2019 року позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] , [INFO] , та стягнуто аліменти на його утримання (а.с. 24-26). Відповідно до довідки-характеристики [PERSON] характеризується з позитивної сторони, скарг та заяв від сусідів на нього не надходило, до адміністративної відповідальності не притягався (а.с. 27). Відповідно до характеристики [PERSON] характеризується негативно, періодично зловживає алкогольними напоями, в 2021 році притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП (а.с. 28). У висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 19 січня 2021 року за № 160/27.1-26 просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11\~липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що знайшли своє підтвердження матеріалами справи обставини щодо умисного ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов`язків, так як вони не приймають участі у вихованні дитини, не спілкуються з нею, не цікавляться її розвитком та станом здоров`я. Відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, та не надають матеріальну допомогу на утримання доньки. Як пояснив в судовому засіданні представник органу опіки і піклування, ними не з`ясовано думку відповідачів по даній справі у зв`язку з відсутністю контактних даних та адреси фактичного місця проживання. За висновком управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 19 січня 2021 року за № 160/27.1-26 орган опіки та піклування визнав можливим позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини,\~на думку\~суду,\~свідчать про\~свідоме нехтування\~відповідачами до\~виконання ними\~своїх батьківських\~обов`язків,\~про відсутність\~інтересу до\~дитини,\~що є\~підставою для\~позбавлення їх\~батьківських прав\~відносно [PERSON] ,\~ [INFO] . Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 СК України визначений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. В позовній заяві, позивач ставить вимоги про стягнення з відповідачів аліментів у розмірі ј частки їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тому, суд вважає, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню. На думку суду, стягнення аліментів у зазначеному розмірі є справедливим та достатнім з урахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ст. 141 СК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідачів на користь держави по 1816\~грн 00 коп. судового збору з кожного (2270 грн * 0,4 за немайнову вимогу про позбавлення батьківських прав) + (2270 грн * 0,4 за майнову вимогу про стягнення аліментів). На підставі викладеного,

Outcome: approved