Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

10 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що спільне життя сторін не склалося через несхожість характерів і поглядів, у зв`язку з чим між ними постійно виникали суперечки та сварки, протягом сімейного життя сторони не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих питань і мали кардинально різні погляди на шлюб, сім`ю і життя загалом. Вказує, що між ними зникли почуття любові та поваги, стосунки остаточно зіпсувалися, шлюбні відносини фактично припинилися і вони більше ніж півтора року проживають окремо, а тому подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 листопада 2021 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/22990/21, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання на 21 грудня 2021 року. 21 грудня 2021 року розгляд справи відкладено на 10 січня 2022 року. До початку розгляду справи позивачем до суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач у судові засідання 21 грудня 2021 року та 10 січня 2022 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення рекомендованими листами з повідомленням про вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та судової повістки, однак вказані поштові відправлення повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». Як передбачено частиною сьомою статті 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Частиною восьмою цієї статті встановлено, що днем вручення судової повістки є , зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 11 листопада 2015 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 3371. За час перебування у шлюбі у них народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя сторін не склалося через несхожість характерів і поглядів на шлюб, сім`ю і життя загалом, протягом сімейного життя сторони не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих питань, на даний час між ними зникли почуття любові та поваги, відносини остаточно зіпсувалися і фактично припинилися близько півтора року тому і з того часу сторони проживають окремо. Вказує, що примирення і відновлення шлюбних відносин не виявляється можливим, а тому подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як передбачено частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини другої статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам спільної дитини, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. За таких обставин наявні підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини третьої статті 115 Сімейного кодексу України). Судові витрати відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved