Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

У поданій заяві представник позивача зазначив, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2021 року його позовні вимоги було задоволено. Позивачем понесено судові витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких підтверджується розрахунком № 1 суми гонорару на правничу допомогу від 16 грудня 2021 року та актом приймання-передачі наданих юридичних послуг від 16 грудня 2021 року, квитанцією № 20 від 02 лютого 2021 року про сплату гонорару на загальну суму 9 000,00 грн. та договором про надання правничої допомоги № 02/02/21 від 02 лютого 2021 року. Просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з комунальної установи «Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів» Полтавської обласної ради на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у вказаній сумі. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представником відповідача в.о. директора КУ «Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів» Полтавської обласної ради подано до суду клопотання № 05-12/211 від 30 грудня 2021 року про залишення без розгляду заяви щодо стягнення судових витрат у справі № 554/1557/21, де висловив свої заперечення щодо стягнення витрат на правову допомогу, вважаючи, що позивачем пропущено визначений ч.8 ст.141 ЦПК України строк для подання доказів понесених витрат на правничу допомогу. Представник позивача подала до суду письмові заперечення на клопотання Відповідача про залишення без розгляду заяви вказала, що відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Так, повний текст рішення Октярського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2021 року проголошено судом 24 грудня 2021 року, а отже фактично у позивача були всі наявні процесуальні права подати суду до цього часу заяву про про стягнення судових витрат у справі № 554/1557/21. Крім того, відповідно до ч.2 ст.270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Окремо, представник позивача зазначила, що була позбавлена можливості подати суду докази понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів з 16.12.2021 року, оскільки 17.12.2021 року, 20.12.2021 року та 21.12.2021 року перебувала у відрядженні поза межами міста Полтави, що позбавило її технічної можливості подати таку заяву у строк до 21.12.2021 року як на те вказує Відповідач. Тому, прохала суд поновити строк на подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та задовольнити її у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи у межах, необхідних для прийняття додаткового рішення, судом фактично встановлено наступне. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2021 року позов [PERSON] до комунальної установи «Центру фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів» Полтавської обласної ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача Департамент освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації, Полтавська обласна рада, Первинна профспілкова організація комунальної установи «Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів» Полтавської обласної ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ комунальної установи «Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів» Полтавської обласної ради від 01.02.2021 № 25-к «Про звільнення [PERSON] ». Поновлено на посаді заступника директора з правових питань та юридичного забезпечення комунальної установи «Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів» Полтавської обласної ради [PERSON] з 02.02.2021 року. Стягнуто з комунальної установи «Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів» Полтавської обласної ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 261 366,60 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді заступника директора з правових питань та юридичного забезпечення комунальної установи «Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів» Полтавської обласної ради з 02.02.2021 року. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з комунальної установи «Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів» Полтавської обласної ради на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 24 948,63 грн. за один місяць. Позивач [PERSON] у позовній заяві просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Представником позивача у судовому засіданні в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України зроблено заяву щодо вирішення питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення. У рішенні суду від 16 грудня 2021 року згідно з положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судові витрати будуть розподілені судом на підставі поданих позивачем документів шляхом винесення додаткового рішення. 24 грудня 2021 року представником позивача подано докази щодо розміру понесених судових витрат на правничу допомогу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до такого висновку. Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (чч. 1-3 ст. 134 ЦПК України). Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. За змістом ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом договору про надання правничої допомоги від 02 лютого 2021 року між Виконавцем адвокатом Фесенко Ю.О. та Замовником [PERSON] за підготовку та суповродження у суді першої інстанції позовної заяви про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу встановлено розмір гонорару за надання правничої допомоги у розмірі 9 000,00 грн., що сплачується шляхом авансування при укладенні даного Договору. До матеріалів справи додано розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу від 16 грудня 2021 року, що є невід`ємним додатком до Договору № 02/02/21 від 02 лютого 2021 року, згідно з яким Виконавцем на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 02 лютого 2021 року надано чіткий перелік послуг з відображенням вартості останніх за період з 02 лютого 2021 року по 16 грудня 2021 року включно. Додатково до матеріалів надано й акт прийому-передачі наданих юридичних послуг від 16 грудня 2021 року до договору про надання правової допомоги від 02 лютого 2021 року, за яким на виконання умов договору про надання правової допомоги сторони погодили суму витрат за надану правову допомогу у справі № 554/1557/21, а саме: консультації з питань судового оскарження наказів про звільнення на підставі скорочення штату та чисельності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; підготовка позовної заяви про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; підготовка відповіді на відзив на позовну заяву та пояснень третьої особи по справі № 554/1557/21; підготовка та подання клопотання про виклик свідків по справі № 554/1557/21; підготовка та подання клопотання про витребовування документів та доказів по справі № 554/1557/21; участь у 8 судових засіданнях в Октябрському районному суді м. Полтаві по справі № 554/1557/21. Загальна сума 9 000,00 грн. Сторони погодили вартість наданих послуг та вважають суму справедливою. До матеріалів цивільної справи також додано квитанцію від 02 лютого 2021 року про сплату [PERSON] послуг за правничу допомогу у справі згідно договору № 02/02/21 від 02 лютого 2021 року на суму 9 000,00 грн. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях чч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Одразу слід зазначати, що вид та характер правничої допомоги, що відображений в розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу та акті приймання-передачі наданих юридичних послуг від 16 грудня 2021 року, дає підстави суду стверджувати, що правнича допомога у такому виді стосується та пов`язана з цією справою, була необхідною для здійснення провадження у ній, тобто є обґрунтованою. Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2020 року (справа № 727/4597/19) зробив висновок, що відкриття власного рахунку адвокатом не є обов`язком, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Суд у цьому додатковому рішення зазначав, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначеного, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». У постанові Верховного Суду від 9 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник [PERSON] - адвокат Богомазом А. П. надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 2 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 2 червня 2020 року на суму 3 000 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу». У постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року (справа № 638/7748/18) зазначено, що інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. У своїх запереченнях щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу комунальна установа «Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів» Полтавської обласної ради зазначає, що представником позивача пропущено строк, визначений ч.8 ст.141 ЦПК України для подання доказів понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу. Судом враховано, що представником позивача у своїх запереченнях надано клопотання про поновлення строку для подання доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у справі № 554/1557/21 з обґрунтуванням причин пропуску строку, визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України, а тому суд вважає їх поважними та такими, що підлягають задоволенню. Отже, позивачем надано належні та допустимі докази, на підтвердження факту сплати вказаної суми адвокату. Представником позивача обґрунтована неможливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат у судовому засіданні, яке закінчилось прийняттям рішення по суті позовних вимог. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Сума, зазначена позивачем до відшкодування, є реальною, розумною та співмірною з наданими послугами. З огляду на зазначене, враховуючи зміст поданих документів на підтвердження понесених позивачем судових витрат, вищезазначених критеріїв, відсутності клопотання іншої сторони про зменшення судових витрат, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved