Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

В грудні 2021 року позивач звернувся до суду позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.07.2019 по 28.01.2020 включно у розмірі 31 913, 31 грн. В обґрунтовування позову зазначив, що перебував з відповідачем в трудових відносинах, після чого звільнився з роботи за власним бажанням, однак відповідачем не було проведено з ним остаточний розрахунок у день звільнення, а здійснено його лише 28.01.2020. Провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Вказана ухвала суду отримана представником відповідача 13.12.2021 року, проте у визначений судом строк відзиву на позов та пояснень, заперечень проти позову не надійшло. Клопотань про відкладення розгляду справи, про проведення судового засідання з викликом учасників до суду також не надійшло. Зважаючи на викладене, суд відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, проводить розгляд за наявними у справі матеріалами. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Захист законом права на своєчасне одержання винагороди за працю визначений статтею 43 Конституції України. Працівник має право на оплату своєї праці своєчасно на підставі укладеного трудового договору (ст.21 Закону України «Про оплату праці» - далі Закон). Згідно із ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. За змістом ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст. 241-1 КЗпП України. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (ст. 116 КЗпП України). Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до наказу ДП "Житомирський облавтодор" від 23.07.2019 №45к та запису в трудовій книжці 23.07.2019 позивач припинив свої трудові відносини з відповідачем за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням законодавства про працю (ст. 38 КЗпП України). Після звільнення остаточні розрахунки з позивачем було проведено лише 28.01.2020. Оскільки відповідач не дотримався вимог діючого трудового законодавства щодо регулярної і повної виплати заробітної плати позивачу в період його роботи, не здійснив вчасно розрахунок по заробітку при звільненні [PERSON] , що призвело до порушення його трудових прав, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача відповідачем надано суду не було. Законодавством визначено (ст. 233 КЗпП України), що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник не обмежується будь-яким строком для звернення до суду з позовом для захисту свого права на оплату праці. Порядок обчислення середньої заробітної плати у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Для обчислення суми виплати за середнім заробітком визначається середньоденна зарплата, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів за цей період. Згідно довідки №169 від 07.08.2019 середньоденний заробіток позивача становив 247,39 грн. Відповідно до ст. 27 Закону та Порядку, розмір середнього заробітку, який відповідно до ст.117 КЗпП України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за затримку розрахунку, становить 31913,31 грн. = 247,39 грн. х 129, де 247,39 грн. - це середньоденний розмір заробітної плати позивача; 129 - кількість робочих днів затримки з 23.07.2019 по день день остаточного розрахунку 28.01.2020 включно (за виключенням святкових днів, яких за цей період часу було 6). У зв`язку з цим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 31913,31 грн. середнього заробітку за період затримки розрахунку, починаючи з 23.07.2019 (день звільнення) по 28.01.2020 (день фактичного розрахунку). Тому вимоги є законними, обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір (908 грн. за подачу позовної заяви ) покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved