Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

У жовтні 2021 [PERSON] (далі [PERSON] , позивач) через свого представника [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Позовна заява обґрунтована тим, що у сторін є спільні діти [PERSON] , 2012 р.н., та [PERSON] , 2016 р.н. У сина [PERSON] діагностовано «змикання морялів та ікол справа та зліва у 2 клас вертикальне перекриття на 2мм та штальне перекриття близько 4 мм. Дефіцит місця для зубів № 1.2, 2.2, 3.2. Гіпертонус нижньої губи під час ковтання.» Відповідно до складеного плану лікування, орієнтовна сума лікування становить 61 600 грн. Позивач не має можливості самостійно нести такі витрати, до того ж, у відповідача також наявна заборгованість по аліментам. Позивачем витрачено 19 420 грн, а також очікуються витрати у розмірі 43 630 грн, а тому позивач просить стягнути з відповідача 31 525 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.10.2021 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач, діючи через свого представника [PERSON] , подав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено позовні вимоги, документи, надані медичними закладами, не відповідають нормам оформлення таких документів, також позивач не обґрунтувала необхідність проведеного лікування у приватних клініках, не погодивши це з батьком дитини. У відповіді на відзив представник позивача вказує, що ортодонтичні процедури та протезування не входять до переліку медичного обслуговування, що надаються державою безкоштовно, а тому позивач була вимушена звернутись до приватної клініки задля забезпечення надання необхідної допомоги своєму сину. Крім того, позивач не є спеціалістом з документообігу, а тому надає документи в такому вигляді, як виготовлені закладом. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [PERSON] /а.с.30,31/. Рішенням суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 000 грн. до досягнення ним повноліття та на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 2 000 грн. до досягнення нею повноліття /а.с.33-34/. Аліменти - це щомісячні виплати на утримання дитини від того з батьків хто проживає окремо від дитини, які включають в себе кошти на харчування дитини, одяг для неї та мінімальне гарантоване забезпечення основних потреб дитини. Судом встановлено, що у [PERSON] було діагностовано «змикання молярів та ікол справа та зліва у 2 класа вертикальне перекриття на 2 мм, та штальне перекриття близько 4 мм. Дефіцит місця для зубів № 1.2, 2.2, 3.2. Гіпертонус нижньої губи під час ковтання». Рекомендовано «розширення верхньої щелепи та нижнього зубного рядку, міофункціональна терапія для верхньої щелепи, не знімний апарат, для нижньої щелепи - знімний» /а.с.43-44/. Лікарем [PERSON] складено план лікування (Додаток 13), відповідно до якого орієнтовна сума лікування становить 61 600 грн /а.с.39/. Станом на день подання позову, позивачем вже понесені витрати у розмірі 19 420 грн, що підтверджується рахунками та квитанціями, долученими до позову та відповіді на відзив. Крім того, позивачем понесені витрати на фторування (глибоке) або ремінералізуюча терапія - 1 зуб - 300 грн, професійне чищення зубів змінного прикусу 1 100 грн. Загальна сума лікування на день винесення рішення складає 63 050 грн. Вирішуючи питання про те, чи є вищенаведені витрати додатковими витратами в розумінні частини 1 статті 185 Сімейного кодексу України, суд керується відповідними положеннями міжнародного та національного сімейного законодавства. Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (абз.2 ч. 2 ст. 185 СК України). Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959. Згідно з визначеними Декларацією принципами, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Отже, першочергова увага як суду, так і батьків, має приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, суд враховує ту обставину, що здоров`я дитини має одне з найпріорітетніших значень для батьків, які зобов`язані охороняти життя та здоров`я своїх дітей та забезпечувати доступ до медицини у разі потреби. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток (частина 2 статті 150 Сімейного кодексу України). Зміст батьківських обов`язків широко викладений у національному та міжнародному законодавстві, яке буде корисне для ознайомлення відповідачу. Таким чином, суд встановив, що позивач несе та понесе у майбутньому витрати, пов`язані із хворобою дитини, орієнтовна сума яких складає 63 050 грн. Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що позивач не порадилась із ним у виборі лікаря, обрала лікаря із завищеною ціною, нефіскальні чеки, акти та виписка оформлені неналежним чином, що викликає у нього об`єктивний сумнів щодо дійсності понесених витрат позивачем на лікування сина. Судом встановлено, а позивачем у відповіді на відзив визнано, що зазначені документи складені із порушенням вимог документообігу, однак надані позивачем докази понесених витрат складені закладом лікування, котрий несе обов`язок належного оформлення документації. Підтвердження понесених витрат на лікування сина, а також витрат, які будуть понесені у майбутньому, підтверджується планом лікування, актами надання стоматологічних послуг, актами виконаних робіт. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведено понесення додаткових витрат на лікування дитини, а також понесення таких витрат у майбутньому. В свою чергу відповідачем не доведено неможливості понесення ним оплати додаткових витрат на лікування сина. А отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача половини понесених позивачем додаткових витрат, а саме оплати стоматологічного лікування [PERSON] у розмірі 19 420 грн, а також очікуваних витрат у розмірі 43 630 грн, підлягають задоволенню. У сімейному законодавстві діє принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежного від розірвання шлюбу між батьками і проживання їх окремо від дитини (ст. 141 СК України), а відтак участь батьків у додаткових витратах на дитину теж повинна бути рівною. Отже, з огляду на встановлені обставини, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача 31 525 грн - половини понесених позивачем витрат, викликаних лікуванням дитини, доведених належними та допустимими доказами. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. У позовній заяві, відповідно норми п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивач зазначив попередній розрахунок судових витрат, які очікує понести у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500 грн. При цьому вказав, що точний розмір та відповідні докази будуть надані суду до закінчення судових дебатів, а тому суд на підставі статті 246, 270 ЦПК України, питання про розподіл судових витрат між сторонами не вирішує. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved