Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до Вугледарської міської територіальної громади про визнання права власності. У судове позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. У 2000 роках позивач розпочав будівництво комплексу будівель та споруд, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До складу майна входять: операторська АЗС літ. А, загальною площею 32,18 кв. м.; ємність палива 1x3 літ. В; ємність ЗВГ літ. Б; колонка літ. Г. На підставі рішення виконавчого комітету Павлівської сільської ради від 22.02.2012р. №3, [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 29.02.2012р. В результаті переїзду позивача, оригінал свідоцтва про право власності на вищезазначений комплекс споруд було втрачено, що з`ясувалось лише коли [PERSON] звернувся до місцевих органів для зміни цільового призначення землі. У наявності оригінал технічного паспорту на ім`я [PERSON] , копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Позивач звертався до виконавчого комітету Вугледарської міської ради з приводу видачі дублікату правовстановлюючого документу. Згідно листа про надання інформації Вугледарської міської ради, повідомлено про неможливість надати дублікат, а так само завірену належним чином копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно, оскільки воно було втрачене. На підставі вищезазначеного, [PERSON] є власником комплексу будівель та споруд, що підтверджено копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, але не має змоги вільно розпоряджатися власним майном, що і є приводом для звернення до суду. Вважаю, що позовні вимоги мають бути задоволенні з наступних підстав. Відповідно до правил ст.ст. 15,16. ПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 392 ТТК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно, зокрема, на квартиру, жилий будинок або будь-яке інше приміщення. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України право на позов виникає також з підстав втрати правовстановлюючого документа виникає у особи, яка фактично володіє спірним майном у тому разі, коли таке право не оспорюється іншими особами, тобто за відсутності обставин, які свідчать про наявність у них трава вимоги щодо спірного майна , але у зв`язку відсутністю можливості отримання дублікату правовстановлюючого документа. Слід зазначити, що Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи без перешкодо користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 ЦКУкраїни). Згідно статей 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений у статті 16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є,зокрема, визнання права. Відповідно до п.7.ч.З ст.175 ЦПК України повідомляю, що вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалось. У відповідності із п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України підтверджую, що мною не подано іншого позовудо цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Відповідно до ч.5 ст.95, п.8 ч.3 ст.175 маю у наявності оригінали письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви, окрім свідоцтва про право власності на комплекс вищезазначених споруд. Таким чином позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved