Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості у розмірі 33 477 гривень 90 копійок за кредитним договором від 02.06.2020 року, яка станом на 30.09.2021 року складається з наступного: 28 895 гривень 07 копійок - заборгованості за кредитом; 4 529 гривень 40 копійок - заборгованості за проценти за користування кредитом; 16 гривень 62 копійки - заборгованості за три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 19 гривень 86 копійок - заборгованості за три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 16 гривень 95 копійок - заборгованості за втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом та судових витрат в розмірі 2270 гривні. Ухвалою від 17 листопада 2021 року провадження у справі було відкрито, справу було вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, із проведенням судового засідання та викликом учасників справи на 04 січня 2022 року о 11 годині, але ніхто з них не з`явився. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; представник позивача не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Позиції учасників справи. Позиція представника позивача полягала в тому, що між банком та [PERSON] був укладений договір комплексного банківського обслуговування № 694 від 05.08.2015, зобов`язання за яким банком були виконані шляхом відкриття відповідачу поточного рахунку, видачі йому платіжної картки, та кредитування рахунку до встановленого кредитного ліміту. А відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту, у строки встановлені договором, не виконав. Тому у банка виникло право вимоги до відповідача щодо повернення кредиту. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; представник позивача просив розглянути справу у заочному порядку. Оцінка суду (щодо фактів). На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: Другого червня 2020 року [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) звернувся до відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" шляхом підписання заяви про приєднання №950104/030317 до Договору комплексного банківського обслуговування та відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки. На яку позивачем 09 червня 2020 року було встановлено відповідачу кредитний ліміт у розмірі 28900 гривень (а.с.61-62). Банк свої зобов`язання виконав повністю та належним чином (а.с.5-12). За даними АТ «Ощадбанк», які враховують усі здійснені [PERSON] оплати, свої зобов`язання за договором комплексного банківського обслуговування [PERSON], своєчасно та у повному обсязі згідно договору, не виконав. Через що у нього утворився борг, щодо прострочених до сплати сум боргу (кредит, проценти, комісія а також втрати від інфляції) (а.с.5-6). А 10 листопада 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] , яким просив стягнути заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30 вересня 2021 року складає 33 477 гривень 90 копійок, з яких: 28 895 гривень 07 копійок - заборгованість за основним боргом; 4 529 гривень 40 копійок - проценти за користування кредитом; 16 гривень 62 копійки - три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 19 гривень 86 копійок - три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 16 гривень 95 копійок - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, а також судового бору в розмірі 2270 гривень (а.с.1-4). Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування через поточний рахунок), а відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, отримати виданий кредит, проценти за його користування, з урахуванням трьох процентів річних та інфляційних нарахувань. Оцінка суду щодо права. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального і процесуального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: В силу положень пункту 1 та 22 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права та основні обов`язки людини і громадянина, а також засади цивільно-правової відповідальності. Зокрема, положеннями частини першої статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 Цивільного Кодексу України зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статті 1054 Цивільного Кодексу України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою), відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у строки та порядку, передбаченому договором. Так, 02 червня 2020 року [PERSON] та АТ «Ощадбанк» шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування уклали договір, за яким банк взяв на себе зобов`язання відкрити [PERSON] кредитну лінію на картковий рахунок з кредитним лімітом, який було встановлено 09 червня 2020 року у розмірі 28 900 гривень 00 копійок, а він взяв на себе зобов`язання прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені договором, на умовах та в строки визначені цим договором (а.с. 7-12, 45-65). Факт належного виконання банком, як кредитодавцем, зобов`язання з видачі кредиту (грошових коштів) [PERSON] підтверджується випискою по банківським рахункам [PERSON] (а.с.7-12). Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Сторони договору встановили, що [PERSON] взяв на себе зобов`язання повертати кредит та сплачувати проценти в розмірі 38% річних за користування кредитом, проценти за користування крудитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки в розмірі 0,001% річних, комісію, щомісячно. Відповідно до положень частини першої статті 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). З огляду на надані позивачем суду розрахунок здійснення [PERSON] своїх щомісячних платежів та їх розмір і складові, виписку по його особовому рахунку, останній дійсно порушив взяті на себе зобов`язання за договором від 02 червня 2020 року (а.с.5-12, 61-62). Внаслідок чого, і суд з цим погоджується, станом на 30 вересня 2021 року у [PERSON] виникла заборгованість перед АТ «Ощадбанк», яку цей банк отримав право вимагати сплатити і у достроковому порядку. Відповідно до положень частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. А з огляду на положення пункту третього частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Чинним законодавством України, зокрема положеннями частини 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тож враховуючи викладене та оскільки [PERSON] прострочив виконання взятого на себе грошового зобов`язання за договором від 02 червня 2020 року (у вигляді сплати кредиту та процентів за його користування), а АТ «Ощадбанк», як кредитор заявив вимогу про сплату йому цього боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, за допущений [PERSON] період прострочки, такі вимоги є обґрунтованими, і відповідні розразунки, здійснені банком правильно. Тому, матеріально-правову вимогу позивача до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитом в розмірі 33 477 гривень 90 копійок, слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це та те, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270 гривні, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.4), і позов підлягає задоволенню повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже,

Outcome: approved