Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що у період з 2013 року до початку 2020 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] [INFO] позивач народила сина [PERSON] . Після народження сина відповідач [PERSON] повідомив, що потім звернеться до органів реєстрації актів цивільного стану з метою внесення відомостей про батька до актового запису про народження, у зв`язку з чим відомості про батька були записані у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України, потім відповідач постійно знаходив якісь відмовки, а після припинення фактичних шлюбних відносин взагалі відмовився реєструвати своє батьківство та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, у зв`язку з чим позивач вимушена поставити питання про встановлення батьківства [PERSON] у судовому порядку. Відповідно до медичного висновку № 82 від 08.09.2020 на дитину (підлітка) - інваліда з дитинства в віці до 18 років, посвідчення серії [NUMBER] , висновку про повторну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини, дитина [PERSON] є інвалідом з дитинства та потребує постійної медичної та психолого-педагогічної допомоги. Враховуючи стан здоров`я дитини, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача на утримання [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Тому позивач просить визнати відповідача батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зобов`язавши третю особу внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. У судове засідання представник позивача адвокат Максимов Р.І. надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав. До суду від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Підставами для такого висновку суду є наступне. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 05 листопада 2015 року, батьками дитини [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Батьки і діти мають взаємні особисті немайнові та майнові права та обв`язки. Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами СК України. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач відповідно до поданої заяви позовні вимоги визнає у повному обсязі, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 за № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог про визнання батьківства та стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved