Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (в порядку регресу), мотивуючи тим, що КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов, визначених «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 за № 630, Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.2017 за № 2189-VIII. Позивачем відповідач [PERSON] з 08.06.2011 року був прийнятий на посаду водія автотранспортного засобу 1 класу та працював водієм автомобіля марки «КАМАЗ-5511» самоскид С, д.н.з. [NUMBER] . 15.12.2018 року о 15 год. 03 хв. в м. Вінниця по вул. В. Порика, 2, відповідач керуючи автомобілем марки «КАМАЗ-5511», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є позивач, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , що призвело до ДТП та механічних пошкоджень автомобілів. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2019 року визнано відповідача [PERSON] винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Сам відповідач під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди перебував в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проводився КП «Вінницький обласний наркологічний диспансер» «Соціотерапія», висновок № 2929 від 15.12.2018 року. [PERSON] подано позов до КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування моральної шкоди. Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/22999/20 винесено рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» на користь [PERSON] 64 884,97 грн. у відшкодування майнової шкоди та 2 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також 668,85 грн. судового збору; в решті вимог - відмовлено. Центральним відділом Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з позивача стягнуто суму в розмірі 67 553,82 грн. та повністю перераховано потерпілому [PERSON] . Також, згідно платіжного доручення № 20381 від 06 липня 2021 року позивач поніс витрати 10% виконавчого збору в сумі 6 755,38 грн. Згідно з ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З наведеного вище можна зробити висновок, якщо в процесі трудової діяльності працівник спричинив шкоду третім особам і ця шкода згідно з чинним законодавством відшкодована підприємством, то по заявленому позову на працівника в порядку регресу повинно бути покладено обов`язок відшкодувати цю шкоду підприємству в межах, передбачених законом. Право регресної вимоги до працівника виникає з моменту виплати підприємством, установою чи організацією сум третій особі, і з цього ж часу відраховується строк на пред`явлення регресного позову. Шкода, що підлягає відшкодуванню за регресною вимогою підприємства, установи чи організації визначається на загальних підставах, тобто у повному розмірі завданої працівником шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Отже, в даному випадку, враховуючи обставини справи, застосовується спеціальна позовна давність, строк якої становить один рік. Так, відповідно до платіжного доручення № 22074 від 06 липня 2021 року Центральним відділом Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з позивача було примусово стягнуто суму в розмірі 67 553,82 грн. та повністю її перераховано потерпілому [PERSON] . Добровільно відповідачем шкода не відшкодована позивачу в порядку регресу, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» - Жданов В.О. не з`явився, надав суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, попередньо надавши суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено по справі, згідно постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2019 року, 15.12.2018р. року о 15 год. 00 хв. в м. Вінниці по вул. Порика, 6, водій [PERSON] керував автомобілем марки «КАМАЗ 5511» д.н.з. [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився КП «Вінницький обласний наркологічний диспансер» «Соціотерапія», висновок № 2929 від 15.12.2018р., [PERSON] перебував в стані алкогольного сп`яніння. Тобто, своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР та вчинив правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП. 15.12.2018р. року о 15 год. 03 хв. в м. Вінниці по вул. Порика, 2, водій [PERSON] керував автомобілем марки «КАМАЗ 5511» д.н.з. [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до ДТП та механічних пошкоджень автомобілів. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 13.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. 15.12.2018р. року о 15 год. 03 хв. в м. Вінниці по вул. Порика, 2, водій [PERSON] керував автомобілем марки «КАМАЗ 5511» д.н.з. [NUMBER] здійснив ДТП після чого поїхав з місця пригоди. Тобто, своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.10 (а) ПДР та вчинив правопорушення передбачене ст. 122-4 КУпАП. Вказаною постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с. 9 - 11). Постановою Вінницького апеляційного суду від 28.02.2019 року постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2019 року залишена без змін (а.с. 12 - 15). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2021 року (а.с. 16 - 23), ухваленим в цивільній справі за позовом [PERSON] до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницямісьтеплоенерго», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - [PERSON] , про відшкодування майнової та моральної шкоди, позов задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницямісьтеплоенерго» (код ЄДРПОУ 33126849) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) 64 884,97 грн (шістдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят чотири гривні 97 коп) у відшкодування майнової шкоди та 2000,00 грн ( дві тисячі гривень) у відшкодування моральної шкоди, а також 668,85 грн судового збору; в решті вимог - відмовлено. Даним рішенням суду було встановлено, що 15 грудня 2018 року у м. Вінниці по вул. Порика, 2 [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Камаз 5511», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Shkoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до ДТП та механічних пошкоджень автомобілів. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2019 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2019 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 10 200,00 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля «Shkoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , є позивач [PERSON] . Власником автомобіля «Камаз 5511», д.н.з. [NUMBER] , є КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . [PERSON] працює на посаді водія АТЗ 1 класу, Камаз 5511, у КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» з 08 червня 2011 року, що підтверджується наказом відповідача від 08 червня 2011 року №127-К. Постановою слідчого СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області від 06 вересня 2019 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018020010004816 від 16 грудня 2018 року, закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України. В межах даного кримінального провадження проведена автотоварознавча експертиза. За даними висновку судового експерта від 28 січня 2019 року №649/19-21 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи у вищезазначеному кримінальному провадженні розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Shkoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження складає 164 884,97 грн. На час вчинення ДТП згідно поліса №АМ/6310315 від 04 травня 2018 року цивільно-правова відповідальність підприємства застрахована ПрАТ СК «Уніка». ПрАТ СК «Уніка» здійснено страхову виплату позивачу у розмірі 100 000,00 грн за шкоду, заподіяну майну. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Центральним відділом Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з позивача Комунального підприємства Вінниттької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» суму в розмірі 67 553,82 грн. було примусово стягнуто та повністю перераховано потерпілому [PERSON] , що підтверджується відповідним платіжним дорученням за № 22074 від 06 липня 2021 року, також згідно платіжного доручення № 20381 від 06 липня 2021 року позивач Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» поніс витрати 10% виконавчого збору в сумі 6 755,38 грн. (а.с. 24). Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювана шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Право зворотньої вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата. Юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану працівником, має право зворотньої вимоги (регресу) до цієї особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України), тобто розмір відшкодування визначається трудовим законодавством. За змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває у трудових відносинах. Ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, на підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Тобто, якщо в процесі трудової діяльності працівник спричинив шкоду третім особам і ця шкода згідно з чинним законодавством відшкодована підприємством, то по заявленому позову на працівника в порядку регресу повинно бути покладено обов`язок відшкодувати цю шкоду підприємству в межах, передбачених законом. Право регресної вимоги до працівника виникає з моменту виплати підприємством, установою чи організацією сум третій особі, і з цього ж часу відраховується строк на пред`явлення регресного позову. Шкода, що підлягає відшкодуванню за регресною вимогою підприємства, установи чи організації визначається на загальних підставах, тобто у повному розмірі завданої працівником шкоди. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 -У°14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України визначено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Отже, у даному випадку застосовується спеціальна позовна давність, строк якої становить один рік. Так, відповідно до платіжного доручення № 22074 від 06 липня 2021 року Центральним відділом Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з позивача Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» було примусово стягнуто суму в розмірі 67 553,82 грн. та повністю її перераховано потерпілому [PERSON] . Таким чином, 06 липня 2022 року спливає річний строк позовної давності щодо права регресної вимоги до працівника. Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги те, що майнової шкоди завдано з вини [PERSON] , суд вважає за необхідне стягнути з останнього в порядку регресу шкоду, завдану внаслідок шляхово - транспортної пригоди. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 2270 грн. 00 коп., що підтверджено документально (а.с. 1). Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи повне задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп.

Outcome: approved