Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Свої позовні вимоги мотивує тим, що Постановою КМУ № 758 від 01.10.2015 «Про затвердження положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», Постановою КМУ від 22.03.2017 № 2187 «Про затвердження положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу» та постановою КМУ від 19.10.2018 № 867 «Про затвердження положення про покладення спеціальних обов"язків на суб"єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» на виконання ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу», визначено, що на території Закарпатської області постачальником природного газу із спеціальними обов`язками для забезпечення загальносуспільних інтересів є ТОВ «Закарпатгаз Збут». Відповідачем - споживачем [PERSON] за адресою споживання: [ADDRESS] , здійснювалося фактичне споживання природного газу, про що свідчить, зокрема, фінансовий стан споживача, копія акту, якими зафіксовано показник лічильника природного газу. Також доказом того, що між позивачем та відповідачем відбувались цивільно-правові відносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг є виставлені на оплату рахунки за спожитий природній газ, наявність у відповідача особового рахунку, проведення ним оплати за надані послуги. Нарахування за надані послуги з газопостачання здійснювались відповідно до показників лічильника газу та встановлених цін на газ. Відповідач не звертався до ТОВ «Закарпатгаз Збут» із заявами про припинення подачі газу, відмови від послуг ТОВ «Закарпатгаз Збут», а фактично користувався послугами із газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов`язків, що з них випливають. Таким чином, розрахунок за надані послуги з газопостачання здійснюється відповідно до показників лічильника та встановлених цін на газ. Такі дії відповідача свідчать про прийняття ним умов Договору про надання послуг з газопостачання, що повністю узгоджується із нормами ст. 641-642 ЦК України. У відповідності до п. 14 Розділу 3 Правил № 2496 розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. ТОВ «Закарпатгаз Збут» як постачальник природного газу свої зобов`язання виконало у повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання природного газу, натомість відповідач взятих на себе зобов`язань не виконує та не сплачував вартість спожитого газу вчасно, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 27 січня 2020 року склала 8 015,50 грн. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, а відтак з відповідача підлягають також стягненню інфляційні втрати у розмірі 809,57 грн та 3 % річних у сумі 419,66 грн. На підставі наведеного позивач просить позов задовольнити. 20.05.2020 року представник позивача подала суду заяву, в якій просила замінити первісного відповідача по даній справи [PERSON] на належного відповідача [PERSON] (а. с. 69-70). Ухвалою суду від 20.07.2020 року клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача було задоволено та замінено у даній цивільній справі первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] (а. с. 88-89). Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій просила суд розглянути справу за наявними матеріалами без участі товариства, проти винесення заочного рішення не заперечила (а. с. 25, 105). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, однак подав суду письмові пояснення на позовну заяву. Зокрема зазначив, що він заперечує щодо задоволення позовних вимог, адже послугами газопостачання не користувався, природній газ не споживав, за адресою: [ADDRESS] не проживав та не проживає. Право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] він набув у 2013 році, під час набуття права власності заборгованість вже була наявна. Відповідач зазначає, що позивач не зазначає час, коли виникла заборгованість, не надає докази виникнення заборгованості та позивачем пропущений строк позовної давності. Відповідач наголошує на тому, що перебіг строку виконання такого зобов`язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих доку ментів на нього, і положення частини другої статті 530 ЦК України, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов`язку, що не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується. При цьому підписання сторонами договору споживання природного газу, проживання споживача у будинку та корисгування послугами фіксує факт здійснення операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України. Як вбачається із матеріалів справи, а саме Договору дарування будинку від 30 жовтня 2019 року відповідач як Дарувальник , подарував житловий будинок з надвірними будовами, що знаходиться у [ADDRESS] . В той же час, Акт про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності) датовано 03 березня 2018 року. Відповідач наголошує на тому, що він набув право власності на будинок у 2013 році, а заборгованість за спожитий газ виникла до 2013 року, тобто під час споживання газу попереднім власником. Також відповідач зазначає, що позивачем не надано жодного доказу моменту виникнення заборгованості. Відповідач вказує на те, що позивач дізнався про порушення свого права на отримання оплати вартості поставленого газу та спожитого газу попередніми власниками будинку до 2013 року. Позивач був повідомлений про зміну власника будинку у 2013 році, проте з вимогами та з позовом про стягнення заборгованості не звертався. А тому строк позовної давності щодо вимог позивача до відповідача про сплату вартості поставленого природного газу закінчувався у 2020 році. Тобто з порушенням строку позовної давності. Також відповідач наголошує на тому, що він не укладав з позивачем договору на надання послуг постачання природного газу та не брав на себе обов`язки попередніх власників та осіб, які проживали до набуття ним права власності на будинок. За правилами вимог статті 12 Закону постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов`язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Обов`язкові умови договору між гарантованим постачальником та споживачем природного газу за регульованим тарифом встановлюються в типовому договорі про постачання природного газу. Окрім того, статтею 18 Закону визначено, що розрахунки за поставлений природний газ здійснюються споживачами відповідно до умов договорів, укладених з гарантованими постачальниками природного газу. Зазначених вимог Закону позивачем дотримано не було. На цих підставах просить суд відмовити у позові в повному обсязі у зв`язку з його безпідставністю, необґрунтованістю та завершенням строків позовної давності. Розгляд справи просив провести без його участі (а. с. 101-102, 104, зворот). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні матеріали цивільної справи в їх сукупності дійшов такого висновку. Встановлено, що відповідачу [PERSON] належав на праві власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Перечинською державною нотаріальною конторою 30.09.2013 року по реєстру № 302, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності - 2695218, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 169963221232 (а. с. 52). Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] подарував вищевказаний житловий будинок [PERSON] , що підтверджується Договором дарування будинку від 30.10.2019 року (а. с. 52-53). Тобто відповідач [PERSON] був власником даного житлового будинку в період часу з 30.09.2013 року по 30.10.2019 року. Судом встановлено, що станом на березень 2018 року поточний показник лічильна газу (тип ВК-U G4, серійний номер 1504423, пломба 5920) склав 2 312 куб. м., що підтверджується довідкою про фінансовий стан абонента за рахунком [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , а також Актом про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу від 03 березня 2018 року, який підписаний новим власником будинку [PERSON] (а. с. 9, 13). Таким чином, суд дійшов висновку, що заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача (основний борг + 3 % річних + втрати від інфляції) становить: основна заборгованість 8 015,50 грн; інфляційні втрати - 809,57 грн; 3% річних - 419,66 грн. Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що заборгованість щодо сплати послуг за газопостачання виникла до 2013 року, адже він був власником вказаного будинку протягом майже шести років, а прийнявши спадщину, він також прийняв всі борги спадкодавця, що відповідає положенням ст. 1216, 1218 ЦК України . Також суд не знайшов підстав для застосування строків позовної давності, оскільки на момент звернення до суду, а саме 30.01.2020 року він не був пропущений позивачем. Про це також зазначає і сам відповідач у своїх письмових поясненнях. Так, згідно з п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (далі - «Правила № 2496») та п. 1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 (далі - «Типовий договір»), постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, що укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно з п. 2 Розділу ІІ Правил № 2496 за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно з п. 4 Розділу І Правил № 2496 та п. 1.3 Типового договору № 2500, якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача на приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання), є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам та заява-приєднання до умов договору опубліковані в газеті Закарпатської обласної ради і обласної державної адміністрації «Новини Закарпаття» № 144 (4461) від 22 грудня 2015 року, а також розміщено на офіційній веб-сторінці ТОВ «Закарпатгаз Збут». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п. п. 4.5 та 4.6 публічного Договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП № 2500, розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки Постачальника. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунка Постачальника про сплату послуг заци Договором має бутиздійснена Споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання Споживачем цього рахунка. Відповідно до ст. 67, 68 Житлового кодексу України, п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Разом із тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 2 102 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved