Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

У липні 2021 року акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі - АТ «Райффайзен Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовна заява мотивована тим, що 12 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/148287/3656/74, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 27 700,00 дол. США строком до 12 травня 2028 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 13,00 % річних на придбання нерухомого майна. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та [PERSON] 12 травня 2008 року укладено договір іпотеки, за умовами якого для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником боргових зобов`язань, іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] (далі - квартира). У зв`язку з нездійсненням відповідачем щомісячних платежів, станом на 16.12.2020 заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» становить 71522,16 дол. США, яка складається із заборгованості по кредиту в розмірі 27476,21 дол. США, заборгованості за відсотками в розмірі 44075,95 дол. США. У зв`язку з тим, що відповідач порушив умови кредитного договору, не виконує взятих на себе зобов`язань, позивач просить суд у рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 014/148287/3656/74 від 12.05.2008 в сумі 71522,16 дол. США звернути стягнення на квартиру, яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., 12.05.2008 за реєстровим № 4397, - шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати за сплату судового збору у розмірі 4485,00 грн. 5 серпня 2021 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача звернувся до суду із заявою в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, відзиву на позовну заяву до суду не надав, клопотань про відкладення судового розгляду від нього не надходило. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, встановленим наступне. 12 травня 2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк», та [PERSON] укладений кредитний договір № 014/148287/3656/74, відповідно до умов якого останньому наданий кредит у в розмірі 27700 доларів США для придбання нерухомості - 3 кімнатної квартири [ADDRESS] , терміном до 12 травня 2028 року, зі сплатою 13,00 % річних. Погашення кредиту здійснюється щомісячними ануїтетними платежами 12 числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту. (а.с. 9-20) Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк», та [PERSON] укладений Договір іпотеки №14860/3556/305653, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., 12.05.2008 за реєстровим № 4401, за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., 12.05.2008 за реєстровим № 4397. Відповідно до п. 3.1.4. Договору іпотеки, у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов`язань за цим та/або за Кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 5 цього Договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки. За положеннями п. 5.1. Договору іпотеки, у разі порушення основного зобов`язання, умов кредитного договору або умов цього договору Іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 5.2. Договору іпотеки визначено, що Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов`язання на момент звернення стягнення у тому числі суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від строку виконання зобов`язання, який зазначено у кредитному договорі у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за Кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповернені встановлений Кредитним договором строк сими кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлений Кредитним договором строки неустойки (пені, штрафних санкцій). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, за рішенням суду (пункт 5.4. Іпотечного договору). (а.с. 21-23) 8 лютого 2021 року АТ «Райффайзен Банк» направив на адресу відповідача [PERSON] письмову вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, згідно якої позивач в 30 денний строк погасити заборгованість визначену станом на 16.12.2020, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 27476,21 дол. США, заборгованості за відсотками в розмірі 44075,95 дол. США. Банк повідомив позичальника, що в разі непогашення заборгованості буде вжито заходів з примусового стягнення вказаної заборгованості, зокрема, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. (а.с. 39-41) За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 81569403 від 01.12.2020, трикімнатна квартира [ADDRESS] , розташована на 4 поверсі 5 поверхового житлового будинку, загальною площею 61,92 кв. м., житловою площею 45,2 кв. м., належить на праві власності [PERSON] , Іпотекодержателем вказаного майна є ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно іпотечного договору № 4401 від 12.05.2008. (а.с. 31-32) Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку»). Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону). Відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як вбачається з матеріалів справи, позичальник [PERSON] у порушення умов Кредитного договору № 014/148287/3656/74 від 12 травня 2008 року не вносив щомісячні платежі за кредитом, внаслідок чого станом на 16 грудня 2020 року заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» становить 71522,16 дол. США, що еквівалентно 1986216,41 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, яка складається: із заборгованості по кредиту в розмірі 27476,21 дол. США, що еквівалентно 762712,11 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, заборгованості за відсотками в розмірі 44075,95 дол. США, що еквівалентно 1223504,30 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, що підтверджується наданим Банком розрахунком (а.с. 6-7). 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140,00 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Так, предметом позову є квартира, загальною площею 61,92 кв. м., житловою площею 45,2 кв. м., яка належить на праві власності [PERSON] , оціночна вартість якої становить 299000 грн. (а.с. 35). Водночас 13 квітня 2021 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX, відповідно до якого Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (який втратив чинність 21 квітня 2021 року) поновлює свою дію на п`ять місяців з дня набрання чинності Законом № 1381-IX, тобто діє з 23 квітня 2021 року до 23 вересня 2021 року. Оскільки на час розгляду справи дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратила свою чинність, то немає підстав для застосування дії мораторію на звернення стягнення на іпотечне майно. Доказів того, що заборгованість сплачена боржником матеріали справи не містять. Таким чином, позивач АТ «Райффайзен Банк» у зв`язку з наявністю непогашеної заборгованості за кредитним договором позичальника [PERSON] , невиконанням нею вимог банку про погашення заборгованості у повному обсязі, має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь АТ «Райффайзен Банк» сплачений останнім судовий збір за подання позову в розмірі 4485,00 грн. Відповідно до ст. ст. 572, 575 ЦК України, Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved