Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (надалі-АТ КБ «ПриватБанк») 04 жовтня 2021 року звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 23 березня 2007 року у сумі 11244,34 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 23 березня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із початковим кредитним лімітом у розмірі, що вказаний у довідці про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки, який в подальшому було збільшено до 15000,00 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua складають між нею та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується особистим підписом [PERSON] у заяві від 23 березня 2007 року. При укладенні договору сторони керувались вимогами ч.1 ст. 634 ЦК України відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. В даному випадку таким формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які розміщені на офіційному сайті позивача. Своїм підписом у Анкеті-заяві відповідач підтвердила свою згоду із запропонованими умовами майбутнього договору про надання банківських послуг на запропонованих позивачем умовах та своїм підписом засвідчила той факт, що він повністю ознайомлена із умовами кредитування, які були надані їй для ознайомлення у письмовій формі. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту позивач керувався п.п. 3.2,3.3 договору на підставі яких відповідач при укладенні договору надала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. У редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01 березня 2019 року, згідно п. 2.1.1.2.12, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд». Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач скористалася кредитною лінією, проте взяті на себе зобов`язання зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків не виконувала належним чином, у результаті чого станом на 13 вересня 2021 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 11 244,34 грн., з яких: 11 244,34 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 11 244,34 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн.- заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія. Із урахуванням наведеного позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 23 березня 2007 року у сумі 11244,34 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за привалами спрощеного позовного провадження. Представник АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується трекінгами відстежень поштових відправлень АТ «Укрпошта». Відзиву на позовну заяву до суду не подала. Ухвалою суду від 18 січня 2021 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 23 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та отримала кредитну картку. У заяві зазначено, що відповідач погоджується із тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді та зобов`язується виконувати їх вимоги. До кредитного договору №б/н від 23 березня 2007 року банк надав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» та копію наказу банку №С-169 від 23 серпня 2006 року «Про внесення змін у договірну базу по платіжних картах, договірну базу по споживчому кредитуванню і в депозитні договори(в частині погашення заборгованості за рахунок депозитів». Відповідно до наданої АТ КБ «ПриватБанк» довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається, що 05 квітня 2007 року відповідачці було встановлено кредитний ліміт у розмірі 2010,00 грн., з 15 вересня 2008 року відбулось збільшення кредитного ліміту до 4200,00грн.; з 22 грудня 2010 року кредитний ліміт збільшено до суми 4800,00 грн.; з 20 січня 2011 року до суми 5600,00 грн.; з 03 березня 2011 року кредитний ліміт встановлено у розмірі 5600,00 грн.; з 16 серпня 2016 року до суми 7000,00 грн.; з 28 березня 2018 року до суми 10000,00 грн.; з 25 травня 2018 розмір кредитного ліміту встановлено у сумі 15000,00 грн.; з 31 липня 2020 року кредитний ліміт зменшено до суми 14660,00 грн.; з 13 листопада 2020 року кредитний ліміт зменшено до розміру 14530 грн., а з 26 листопада 2020 року до 14506,05 грн.; з 04 грудня 2020 року кредитний ліміт становить 0,00 грн. З довідки АТ КБ «ПриватБанк» б/н вбачається, [PERSON] за договором №б/н від 23 березня 2007 року було видано ряд кредитних карток, а саме: 23 березня 2007 року кредитну картку за № [NUMBER] з терміном дії до 03/14; 26 березня 2014 року кредитну картку з № [NUMBER] , з терміном дії 01/18; 24 червня 2014 року кредитну картку з № [NUMBER] , з терміном дії 02/18; 17 серпня 2017 року кредитну карту № [NUMBER] , з терміном дії 08/21; 10 вересня 2021 року кредитну карту № [NUMBER] , з терміном дії 07/25. Із наданої банком виписки за договором б/н від 23 березня 2007 року за період з 23 березня 2003 року по 15 вересня 2021 року вбачається, що відповідач [PERSON] користувалася наданими кредитними коштами, здійснювала зняття готівки та вносила кошти на погашення заборгованості за кредитом. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 23 березня 2007 року станом на 13 вересня 2021 року становить 11244,34 грн., з яких: 11244,34 грн. - заборгованість за тілом кредиту в тому числі 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 11244,34 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн.- заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Також суд зауважує, що відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором позичальник зобов`язується повернути всю суму кредиту, яку він отримав від кредитора. Таким чином, виходячи з умов кредитного договору, укладеного між сторонами у вигляді заяви від 23 березня 2007 року, підписаних відповідачкою, беручи до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, який не спростований відповідачем, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав, шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Судом встановлено, що заборгованість за тілом кредиту складається з поточної заборгованості (в розрахунку заборгованості це графа «Заборгованість за тілом кредиту») та простроченої заборгованості ( графа «Заборгованість за простроченим тілом кредиту»). Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були наданні клієнту та не були поверненні у строк, передбачений договором. Таким чином, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів. У відповідності до ч.4 ст.12, ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, приймаючи до уваги визнання відповідачем заявлених позовних вимог, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 23 березня 2007 року у сумі 11244,34 грн., яка складається з: 11244,34грн.- заборгованість за тілом кредиту, в тому числі - 11244 грн. 34 коп.- заборгованість за простроченим тілом кредиту. У силу ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача, а тому з [PERSON] слід стягнути в користь АТ КБ «ПриватБанк» 2270 грн. сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved