Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

16 квітня 2021 року Харківський національний медичний університет (далі - ХНМУ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за освітні послуги в розмірі 9700,00 грн. Позов мотивовано тим, що 09.08.2016 року між ХНМУ та [PERSON] укладено договір про підготовку фахівця з базової вищої освіти № 160990, відповідно до умов якого ХНМУ зобов`язався за рахунок коштів [PERSON] надати освітню послугу [PERSON] , а [PERSON] взяв на себе зобов`язання своєчасно вносити платню за навчання [PERSON] відповідно до умов договору (далі договір навчання). Наказом ХНМУ № 342-с від 09.08.2016 року [PERSON] зараховано до числа студентів ХНМУ на 2 курс денної форми навчання за спеціальністю «стоматологія». Згідно наказу ХНМУ № 257-с від 23.05.2018 року [PERSON] надано повторний курс навчання. З 04.02.2019 року [PERSON] було допущено до занять на повторному 3 курсі. Зважаючи на те, що [PERSON] за договором навчання оплату не було здійснено своєчасно, утворилася заборгованість по оплаті за навчання за період з 01.09.2016 року по 31.08.2019 року в сум 9700,00 грн. На підставі наказу ХНМУ № 468-С від 20.08.2019 року [PERSON] було відраховано за невиконання навчального плану з 20.08.2019 року. 28.05.2021 року [PERSON] надано відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що договором навчання було передбачено авансування замовником вартості освітніх послуг та обов`язок ХНМУ надати такі освітні послуги. Підставою для стягнення з замовника вартості освітніх послуг є факт надання ХНМУ відповідних освітніх послуг. [PERSON] було сплачено в повному обсязі за договором навчання грошові кошти за надання освітніх послуг за період 2016-2019 навчальні роки. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за період з 01.02.2019 року по 31.08.2019 року є необґрунтованим та безпідставним, оскільки навчальний рік починається з 01 вересня, а не з лютого місяця. Студент [PERSON] двічі проходив повторне навчання на 3 курсі, а саме з травня 2018 року та з лютого 2019 року, оплата за які не передбачена договором навчання. 20.08.2019 року студента [PERSON] відраховано з числа студентів університету за невиконання навчального плану, зважаючи на що договір навчання втратив чинність 20.08.2019 року. Заборгованість за договором навчання відсутня, оскільки студента [PERSON] було відраховано з числа студентів за невиконання навчального плану, а не з підстави наявності заборгованості за договором. Нарахування позивачем заборгованості в розмірі 9700,00 грн. за період 2019 року є необґрунтованою, оскільки відповідно до п. 5.2 договору навчання дія договору була зупинена у зв`язку з наданням повторного курсу навчання. Згідно із п. 5.2 договір навчання зупинив свою дію з квітня 2018 року, надання інших платних освітньої послуг, таких як повторне навчання на 3 курсі, не передбачено умовами цього договору, зважаючи на що нарахування позивачем з цього періоду заборгованості є безпідставним. 31.05.2021 року представником ХНМУ надано відповідь на відзив, в якому зазначив, що доводи відповідача щодо втрати чинності договору навчання 20.08.2019 року спростовуються фактом сплати відповідачем вартості послуг за навчання за період з 01.09.2017 року по 31.08.2018 року в розмірі 26700,00 грн. Факт сплати відповідачем за навчання студента [PERSON] на 3 курсі 6 семестру 2018/2019 навчальних років підтверджує погодження сторонами за договором навчання умов оплати та факт надання позивачем послуг по навчанню. Доводи відповідача щодо втрати чинності договору навчання з 20.08.2019 року спростовуються фактом укладення додаткової угоди до цього договору від 28.01.2019 року № 2, яким було викладено п. 4.1 договору навчання в інші редакції, а саме збільшено розмір платні за весь строк навчання з урахуванням проходження повторного навчання на 3 курсі. Зважаючи на що, строк дії договору навчання не було зупинено та розмір заборгованості за навчання було обґрунтовано розраховано на підставі договору навчання та додаткової угоди до нього, з огляду на проходження повторного курсу навчання. 07.06.2021 року відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких відповідно до п. 5.2 договору навчання його дія була зупинена у зв`язку з наданням повторного курсу навчання студента [PERSON] , зважаючи на що нарахування заборгованості на підставі договору навчання є необґрунтованими та протиправними. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позов щодо зупинення дії договору навчання та необґрунтованість нарахування за ним заборгованості є безпідставними, оскільки відповідно до п. 3.11 Тимчасового положення про порядок надання академічної відпустки, повторного навчання, переведення, поновлення та відрахування осіб, які навчаються у ХНМУ, договори про надання освітніх послуг здобувачами освіти, що були укладені до надання повторного навчання здобувачем не припиняють свою дію. У зв`язку з повторним проходженням студентом [PERSON] навчання на 3 курсі 28.01.2019 року між [PERSON] та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору, якою було збільшено розмір платні за весь строк навчання з урахуванням вартості проходження повторного навчання, та на підставі якого було здійснено нарахування та розрахунок заборгованості. Доводи відповідача щодо безпідставності нарахування заборгованості з 01.02.2019 року по 31.08.2019 року, оскільки навчальний рік починається з вересня місяця є неспроможними, оскільки нарахування за навчальні послуги здійснюється за весь час навчання (півріччя), з урахуванням періоду, за який проведено повторне навчання. Зважаючи на те, що студентом [PERSON] повторне навчання за 3 курсі було здійснено за період невиконання навчального плану, тобто 3 курс 2 півріччя, то й розрахунок заборгованості здійснено починаючи з цього періоду - 01.02.2019 року. Також є необґрунтованими доводи відповідача щодо неправомірності нарахування заборгованості включно до 31.08.2019 року, незважаючи на відрахування студента з 20.08.2019 року, оскільки нарахування за навчання здійснюється за навчальний період, а не за кількість навчальних днів в семестрі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у відзиві на позов та в запереченні на відповідь на відзив. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 09.08.2016 року між ХНМУ та [PERSON] укладено договір № 160990, відповідно до умов якого ХНМУ зобов`язався за рахунок коштів [PERSON] здійснити навчання студента [PERSON] на стоматологічному факультеті з 3 семестру 2 курсу з метою одержання ним повної вищої освіти за спеціальністю «стоматологія» за денною формою навчання, строк навчання на факультеті становить 3 року 10 місяців. Розмір платні за весь строк навчання складає 94300,00 грн. і може змінюватися кожного навчального року згідно наказу Університету не більше як на офіційно визначений в Україні рівень інфляції за попередній календарний рік. Замовник вносить платню щорічно за п`ять днів до початку навчального року. Відповідно до п. 5.2. договору навчання дія договору зупиняється в разі надання академічної відпустки, повторного курсу навчання студента згідно з законодавством. Відповідно до наказу ХНМУ № 342-с від 09.08.2016 року [PERSON] зараховано з 01.09.2016 року студентом 2 курсу денної форми навчання. Згідно додаткової угоди до договору від 01.09.2017 року № 1 п. 4.1 договору № 160990 викладено в наступні редакції: «4.1. Розмір платні за весь строк навчання складає 102800,00 грн.». 23.05.2018 року студентом 3 курсу стоматологічного факультету [PERSON] на ім`я ректора ХНМУ надано заяву про надання повторного 3 курсу навчання (6 семестр 2018/2019 навчального року). Наказом ХНМУ № 257-с від 23.05.2018 року [PERSON] надано повторне\~навчання на\~3\~курсі (6\~семестр 2018/2019\~навчальні роки)\~на підставі\~поданої ним\~заяви від\~23.05.2018\~року та Тимчасового положення про порядок надання академічної відпустки, повторного навчання, переведення, поновлення та відрахування осіб, які навчаються у ХНМУ, затвердженого наказом ХНМУ від 16.04.2018 року № 120. 21.01.2019\~року студентом\~3\~курсу стоматологічного\~факультету [PERSON] \~на ім`я\~ректора ХНМУ\~надано заяву\~про допущення його до занять на повторний курс навчання з 04.02.2019 року (6 семестр 2018/2019 навчальні роки). 28.01.2019 року між ХНМУ та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2, відповідно до якої змінено п. 4.1 договору № 160990 та викладено його в наступній редакції: «4.1. Розмір платні за весь строк навчання складає 120541,45 грн.». Наказом ХНМУ від 30.01.2019 року № 86-с допущено студента [PERSON] до занять у складі 11 групи 3 курсу (6 семестр 2018/2019 навчальні роки), з 04.02.2019 року на повторний курс навчання. З залікової книжки № 12116 студента [PERSON] вбачається, що останній іспит ним було складено 26.06.2019 року. Відповідно до наказу № 468-с від 20.08.2019 року [PERSON] , студента стоматологічного факультету 3 курсу (6 семестр 2018/2019 навчальні роки), відраховано з числа студентів університету за невиконання навчального плану 20.08.2019 року. Договір № 160990 від 01.09.2016 року втрачає чинність з 20.08.2019 року. Відповідно ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526\~ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Пунктом 18 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про освіту» передбачено, що освітня послуга - це комплекс визначених законодавством, освітньою програмою та/або договором дій субєкта освітньої діяльності, що мають визначену вартість та спрямовані на досягнення здобувачем освіти очікуваних результатів навчання. За договором про надання послуг, відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник, згідно з вимогами ч. 1\~ст. 903 ЦК України, зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, що кореспондується з умовами укладеного між сторонами договору, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. З досліджених матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та ХНМУ погодили всі істотні умови договору про надання освітніх послуг студенту [PERSON] [PERSON] погодився з умовами оплати та порядком розрахунку за освітні послуги, підставами припинення цього договору відповідно до викладених у ньому умов, а також з відповідальністю, яка наступає у разі невиконання взятих на себе зобов`язань. Згідно ст. 53 Конституції України\~ кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. З досліджених матеріалів справи вбачається, що 28.01.2019 року між ХНМУ та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2, відповідно до якої змінено п. 4.1 договору № 160990 та викладено його в наступній редакції: «4.1. Розмір платні за весь строк навчання складає 120541,45 грн., а з 04.02.2019\~року студента [PERSON] допущено до занять у складі 11 групи 3 курсу (6 семестр 2018/2019 навчальні роки) на повторний курс навчання. Зважаючи на зазначене, судом встановлено, що додаткова угода № 2 до договору навчання, якою було збільшено розмір платні за весь строк навчання, була укладена між позивачем та відповідачем у зв`язку з проходженням студентом [PERSON] повторного 3 курсу навчання (6 семестр 2018/2019 навчальні роки). З останнього запису в заліковій книжці студента [PERSON] вбачається, що ХНМУ освітні послуги останньому надавались до 2019 року включно, що спростовує висловлені відповідачем в судовому засіданні доводи щодо ненадання ХНМУ освітніх послуг в 2018-2019 роках. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем сплачено за навчання студента [PERSON] за період з 01.09.2017 року по 31.08.2018 року (3 курс) 26700,00 грн., заборгованість за цей період становить 900,00 грн. Окрім запису в заліковій книжці, факт сплати відповідачем за вказаний період на користь ХНМУ послуг за навчання в розмірі 26700,00 грн. також спростовує викладені ним доводи щодо ненадання позивачем у 2018 році послуг з навчання. Стосовно доводів відповідача щодо безпідставності нарахування за договором № 160990 заборгованості, що виникла за період 01.02.2019 року по 31.08.2019 року, оскільки його дія відповідно до п. 5.2. була зупинення у зв`язку з повторним курсом навчання, то суд вважає їх необґрунтованими, зважаючи на наступне. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нарахована вартість навчання в розмірі 16975,00 грн., відповідачем сплачено за навчання студента [PERSON] за період з 01.02.2019 року по 31.08.2019 року (3 курс повторно) 8175,00 грн., заборгованість за цей період становить 9700,00 грн. Відповідно до п. 3.7, 3.11 Тимчасового положення про порядок надання академічної відпустки, повторного навчання, переведення, поновлення та відрахування осіб, які навчаються у Харківському національному медичному університеті від 16.04.2018 року № 338, повторне навчання здійснюється з початку того семестру, навчальний план якого студент не виконав. Вартість навчання для здобувачів освіти, які залишені на повторний курс навчання та навчаються за рахунок коштів фізичних чи юридичних осіб, визначається діючим договором про надання освітніх послуг здобувачам освіти але не може змінюватися згідно наказу Університету не більше як на офіційно визначений в Україні рівень інфляції за попередній календарний рік, а вказані договори, що були укладені до надання повторного навчання здобувачем не припиняють свою дію. Зважаючи на зміст п. 3.7, 3.11 Тимчасового положення дія договору № 160990 не зупинилась. З огляду на невиконання [PERSON] навчального плану на 3 курсі в 6 семестрі між сторонами обґрунтовано було укладено додаткову угоду № 2 до договору навчання, якою збільшено розмір платнні на суму повторного курсу навчання, та правильно нараховано суму заборгованості з 01.02.2019 року, оскільки ХНМУ було допущено до занять студента [PERSON] на повторний 3 курс (6 семестр) навчання з 04.02.2019 року. Щодо доводів відповідача про неправомірне нарахування заборгованості до 31.08.2019 року, оскільки студента відраховано з 20.08.2019 року, то вони також є безпідставними, оскільки нарахування за освітню послугу відповідно до умов договору навчання здійснюється за весь курс навчання, а не за кількість днів, за які були надані освітні послуги. Зважаючи на зазначене вище, суд дійшов висновку, що проведені ХНМУ нарахування за надані освітні послуги є нормативно обґрунтованими та правильними. Доводи відповідача щодо невиконання позивачем обов`язків з надання освітньої послуги в період, за який нарахована заборгованість, є неспроможними та не свідчать про порушення ХНМУ покладених на нього договором зобов`язань. Будь-яких поважних причин, що є правовою підставою для відмови у задоволенні позову судом не встановлено. Зважаючи на те, що ХНМУ було надано повторно освітню послугу на 3 курсі (друге півріччя) навчання, суд вважає позивні вимоги обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надані належні і допустимі докази на підтвердження своїх заперечень. Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved