Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2021 року звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 квітня 2015 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 103. Поза шлюбом у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] , та під час шлюбу син: [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося. Почалися постійні сварки та непорозуміння. У подружжя зовсім різні погляди на сімейне життя. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з серпня 2021 року, сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою, якою просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та стягнути з останнього понесені нею судові витрати та витрати на правову допомогу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 вересня 2021 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 15 листопада 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, натомість через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просила здійснити розгляд цивільної справи без її участі. Заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, натомість через систему «Електронний суд» подав заяву, відповідно до якої просив здійснити розгляд цивільної справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 04 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») уклали шлюб, який зареєстровано Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 103, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Позивач та відповідач мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 14, 15). Між позивачем та відповідачем відсутній спір про поділ майна та місце проживання спільних дітей, що проживають разом з матір`ю. Також, встановлено, що між сторонами з серпня 2021 року припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачем [PERSON] заявлено клопотання про залишення її прізвища після розірвання шлюбу без змін, суд вважає необхідним залишити його без змін. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню на її користь з відповідача. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати на правову допомогу у розмірі 900,00 грн., які документально підтверджені договором про надання правової допомоги, юридичного консультування та юридичного представництва №53/21 від 16 вересня 2021 року (а.с.17-19), додатком № 1 до Договору про надання правової допомоги, юридичного консультування та юридичного представництва № 53/21 від 16 вересня 2021 року (а.с.20), актом № О-3 від 16.09.2021 року про прийняття виконаних робіт (наданих послуг) (а.с. 16), копією квитанції № 16 (а.с. 21), у зв`язку із чим суд вважає вимоги позовної заяви в цій частині також обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Outcome: approved