Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Київський міський центр зайнятості, через свого представника Білича В.О., заявили позов про стягнення з [PERSON] 5 797, 88 грн., як суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] було подано недостовірну інформацію до центру зайнятості, що потягло за собою необґрунтовану виплату. 15.11.2021 року прийнято до провадження справу та справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Від відповідача відзив на позовну заяву не надходив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. За таких обставин, з урахуванням того, що у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення на наявних доказах. Судом встановлено таке. [PERSON] 07.05.2020 року звернувся до Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості із заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю та надання статусу безробітного. Наказом Святошинської районної філії Київського міського центру зайнятості № НТ200507 від 07.05.2020 р. відповідачу призначено допомогу по безробіттю з 07.05.2020 р., тобто з дня звернення за допомогою, що узгоджується з п. 20 абз. 6 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМ України від 19 вересня 2018 р. № 792, в редакції чинній на час видання наказу. Відповідно до акту розслідування № 0453-74 складеного 03.11.2020 р. інспекторами відділу розслідувань страхових випадків Київського міського центру зайнятості, [PERSON] під час перебування на обліку та в період одержання допомоги по безробіттю, перебував у трудових відносинах з ТОВ «ОЛАНДІ» з 01.07.2020 по 07.08.2020. Тому, суд погоджується з позивачем, що відповідачем при зверненні із заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю порушено вимоги ст.ст. 44, 45 Закону України «Про зайнятість населення» та ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а саме відповідачем подано недостовірні дані та документи, на підставі яких було прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття. Частиною 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Як вбачається з довідки-розрахунку від 24.11.2020 р. № 409, підписаної головним бухгалтером Київського міського центру зайнятості, сума надлишково виплачених коштів [PERSON] в період з 07.05.2020 р. по 27.08.2020 р. складає 5 797 грн. 88 коп. (а.с. 15). Факт отримання цих коштів підтверджується даними відомістей виплат за видами виплат, що надсилались позивачем відповідачу. Той факт, що останній платіж надійшов відповідачу після прийняття рішення про припинення виплати забезпечення не змінює цільового призначення цих коштів. 27.11.2020 р. позивач надіслав на адресу відповідача повідомлення № 275.5-5973/20 про повернення незаконно отриманих коштів. Проте дана вимога залишилась без належного реагування. Статтею 39 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що спори, які виникають з правовідносин за цим Законом , вирішуються в судовому порядку. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд знаходить права позивача порушеними і такими, що підлягають захисту. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача на свій захист, як такі, що суперечать доказам у справі. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права узгоджується зі ст. 16 ЦК України. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. За такого рішення, відповідач має компенсувати позивачу витрати на розгляд справи, що складаються із судового збору в сумі 2270 грн., відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. Заходи забезпечення позову судом не вживались. На підставі вказаних в рішенні норм закону,

Outcome: approved