Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Толстих О.Ю. звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, посилаючись на те, що позивач працював на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (раніше КДГМК «Криворіжсталь», ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») у шкідливих умовах праці понад 21 рік на посадах: - вантажника з очищення вагонів, залізничного цеху, КДГМК «Криворіжсталь» з 22.01.1999 по 12.03.2001 років; - підземного електрогазозварника КДГМК «Криворіжсталі» з 25.06.2001 по 01.08.2001 років; - кріпильника підземного шахти ім.. Артема ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 01.08.2001 11.06.2020 року. На підставі санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 21.08.2020р. №695/4.6-9, наданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 09.09.2020р. №1620, Позивачу було встановлено професійне захворювання: «Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 і шийна С6, С7, С8 рецидивуючий перебіг, на фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічними синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів. Хронічне обструктивне захворюванням легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група «А». Легенева недостатність першого-другого ступеня». Так, виходячи з п.13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 04.10.2021р. №20 (далі - Акт), оцінка шкідливих умови праці на робочому місці кріпильника (підземного) шахтоуправління (на правах шахт) гірничого департаменту ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» [PERSON] віднесена: - по вмісту аерозолю переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі», - по рівню шуму - до 3 класу 3 ступеня «шкідливі», - по показникам мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі», - по важкості праці - до 3 класу 3 ступеня «шкідливі», - по напруженості праці - до 3 класу 3 ступеня «шкідливі». Загальна оцінка умов праці працівника відноситься - до 3 класу 3 ступеня «шкідливі». Відповідно до п.17 Акту, [PERSON] , працюючи кріпильником (підземним) (за період роботи з 01.08.2001 по 11.06.2020) в шахтоуправлінні з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту, підпільниця 10 (будівництво люків, перекріплення, видобутку та доставки матеріалів), дільниця «Служба головного інженера» ПАТ. «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» виконував весь комплекс робіт з кріплення і ремонту горизонтальних гірничих виробок, очисних забоїв з частковим або повним видаленням кріплення, розбирання бетону і випуском породи, розширенням перерізу виробок за допомогою відбійних молотків, вибуховим способом або вручну. Буріння шпурів, розбирання та витягнення кріплення, встановлення опалубку колон, балок, перекриттів, стін, фундаментів. Внаслідок недосконалості конструктивних особливостей обладнання у місцях виконання робіт підпав під дію фізичного перевантаження та шкідливого впливу пилу, що перевищували нормативні показники через недосконалість робочого місця. Причинами виникнення Професійного захворювання Позивача згідно з п.18 Акту, слугували: фізичне навантаження, пил. Фізичне навантаження: - маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну - від 32 до 38 кг, при нормі до 30 кг; - величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль, двома руками до 279 100 при допустимій 70 000; - робоча поза незручна/вимушена/стоячи від 30/-% до 35/-%, при нормі до 25/10; - нахили тулубу (вимушені, більше 30°), кількість за зміну - від 200 до 325 разів, при нормі 51-100 разів, згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил за №248 від 08.04.2014р. Пил: - аерозолі переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію 10-70% від 2,3 до 5,0 мг/м3, що перевищує ГДК у 1,15-2,5 разів. Позивач зазначає, що таким чином, комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено, що внаслідок тривалої праці в шкідливих умовах на ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», [PERSON] втратив своє здоров`я та працездатність і набув професійне захворювання. За довідками МСЕК від 16.11.2021р. серії 12 ААА № 060032 та серії 12 ААВ №130013, Позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65% (з яких: 45% - радикулопатія, 20% - ХОЗЛ) та 3 група інвалідності з 08.11.2021, безстроково. Відповідно до рекомендацій МСЕК Позивач потребує «забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортного лікування», протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, в умовах виробничого пилу, переохолодження. Отже, внаслідок отримання професійного захворювання Позивач став інвалідом, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується. Позивач відчуває постійний біль та обмеження рухів у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією в ліву руку та ногу, порушену ходу, біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно лівих, зниження слуху, задишку при фізичному навантаженні, періодичний кашель, більше сухий, важкість у грудях. Настання негативних змін у житті Позивача, окрім неможливості відновлення його стану здоров`я, який він мав до виникнення професійного захворювання, обумовлене істотним погіршенням психологічного аспекту життя Позивача. Через хворобу Позивач не може належним чином слідкувати за побутом вдома, самостійно виконувати різні дії, які потребують фізичного навантаження у господарстві, це доводиться робити його дружині, що викликає неприхований осуд з боку оточуючих. Більше того, [PERSON] є батьком багатодітної сім`ї, виховує неповнолітнього сина [PERSON] 2005 року народження та малолітніх [PERSON] 2012 року народження та [PERSON] 2013 року народження. В результаті набутого професійного захворювання, Позивач не може повноцінно приділяти увагу своїм дітям, проводити з ними активний відпочинок, власним прикладом показувати, що потрібно вести здоровий спосіб життя. Оскільки професійне захворювання винило внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах під час виконання трудових обов`язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватись роботодавцем, який не створив безпечних умов праці, тому просить стягнути з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на його користь моральну шкоду у розмірі 270 000 гривень. Ухвалою суду від 23.11.2021 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. \~ \~ \~ \~ В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Відповідач ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. \~ \~ \~ \~ Так, у відзиві, поданому в строки та за встановленими правилами, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідач зазначає, що будь-яких порушень законодавства про працю та охорону праці відносно позивача з боку підприємства, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, відповідач не вчиняв, а наявність шкідливих умов праці на деяких робочих місцях є об`єктивним явищем, виробнича діяльність підприємства, яке використовує працю робітників у шкідливих умовах праці не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій з прав працівників на охорону праці, встановлених ст.ст. 5-8 Закону України «Про охорону праці». Крім того, позивач не надає суду будь-яких належних та допустимих доказів, що б вказували на те, що він дійсно зазнає моральних страждань, а тому розмір грошових коштів, про стягнення якого ставиться питання в позові не відповідає вимогам розумності та справедливості. Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідь на відзив ні позивачем, ні його представником до суду не подавалась. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , відповідно до копії трудової книжки, долученої до позовної заяви (а.с. 32-34), працював в період часу з: - вантажником з очищення вагонів, залізничного цеху, КДГМК «Криворіжсталь» з 22.01.1999 року по 12.03.2001 рік; - підземним електрогазозварника КДГМК «Криворіжсталі» з 25.06.2001 року по 01.08.2001 року; - кріпильником підземної шахти ім.. Артема ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 01.08.2001 року по 11.06.2020 року. - 11.06.2020 року звільнений за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію. Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я Державна установа «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» № 1620 від 09.09.2021 р. (а.с. 28-29), у позивача [PERSON] наявне хронічне професійне захворювання: «Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 і шийна С6, С7, С8 рецидивуючий перебіг, на фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічними синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів. Хронічне обструктивне захворюванням легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група «А». Легенева недостатність першого-другого ступеня». Відповідно до п.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) № 20 Форми П-4, затвердженого 04.10.2021 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області (а.с. 11-19), встановлено, що хронічне професійне захворювання в позивача виникло за обставин того, що [PERSON] , працюючи кріпильником (підземним) (за період роботи з 01.08.2001 по 11.06.2020) в шахтоуправлінні з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту, піддільниця №10 (будівництво люків, перекріплення, видобутку та доставки матеріалів), дільниця «Служба головного інженера» ПАТ. «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» виконував весь комплекс робіт з кріплення і ремонту горизонтальних гірничих виробок, очисних забоїв з частковим або повним видаленням кріплення, розбирання бетону і випуском породи, розширенням перерізу виробок за допомогою відбійних молотків, вибуховим способом або вручну. Буріння шпурів, розбирання та витягнення кріплення, встановлення опалубку колон, балок, перекриттів, стін, фундаментів. Внаслідок недосконалості конструктивних особливостей обладнання у місцях виконання робіт підпав під дію фізичного перевантаження та шкідливого впливу пилу, що перевищували нормативні показники через недосконалість робочого місця. Причинами виникнення професійного захворювання Позивача згідно з п.18 Акту, слугували: фізичне навантаження, пил: Фізичне навантаження: - маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну - від 32 до 38 кг, при нормі до 30 кг; - величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль, двома руками до 279100 кг/с при допустимій 70000 кг/с; - робоча поза незручна/вимушена/стоячи від 30/-% до 35/-%, при нормі до 25/10; - нахили тулубу (вимушені, більше 30°), кількість за зміну - від 200 до 325 разів, при нормі 51-100 разів, згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил за №248 від 08.04.2014р. Пил: - аерозолі переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію 10-70% від 2,3 до 5,0 мг/м3, що перевищує ГДК у 1,15-2,5 разів. Відповідно до п. 20 Акту встановлено, що у зв`язку з тим, що [PERSON] працював 18 років і 9 місяці в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівництва структурного підрозділу, визначити конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання неможливо (а.с. 15). Згідно Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) №695/4.6-9 від 21.08.2020 року перелічені всі вище зазначені шкідливі чинник праці [PERSON] (а.с. 25-27). Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №060032 виданої на ім`я позивача [PERSON] , 16.11.2021 року останній пройшов первинний огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 65% ( 45% - радикулопатія, 20% - ХОЗЛ) та 3 група інвалідності з 08.11.2021 безстроково, потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування (а.с. 21). Згідно відомостей з медичної документації, що наявна в матеріалах справи вбачається, що позивачу неодноразово було підтверджено встановлені діагнози та рекомендації щодо реабілітації у зв`язку з професійним захворюванням (а.с. 22-23, 30-31). Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці. Внаслідок отримання професійного захворювання Позивач став інвалідом, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується. Позивач відчуває постійний біль та обмеження рухів у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією в ліву руку та ногу, порушену ходу, біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно лівих, зниження слуху, задишку при фізичному навантаженні, періодичний кашель, більше сухий, важкість у грудях. Настання негативних змін у житті Позивача, окрім неможливості відновлення його стану здоров`я, який він мав до виникнення професійного захворювання, обумовлене істотним погіршенням психологічного аспекту життя Позивача. Через хворобу Позивач не може належним чином слідкувати за побутом вдома, самостійно виконувати різні дії, які потребують фізичного навантаження у господарстві, це доводиться робити його дружині, що викликає неприхований осуд з боку оточуючих. Більше того, [PERSON] є батьком багатодітної сім`ї (а.с. 35-38), виховує неповнолітнього сина [PERSON] 2005 року народження та малолітніх [PERSON] 2012 року народження та [PERSON] 2013 року народження. В результаті набутого професійного захворювання, Позивач не може повноцінно приділяти увагу своїм дітям, проводити з ними активний відпочинок, власним прикладом показувати, що потрібно вести здоровий спосіб життя. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі № 1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ст.1167 ЦК України - моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно п.3 ч.1ст.268 ЦК України відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від14 жовтня 1992 року N 2694-XIIдержавна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року з питання відшкодування моральної шкоди безпосередньо роботодавцем, у абзаці 9-му пункту 5-го встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України з забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає частковій компенсації. Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004передбачено: «4.1. Відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..». Визначене спростовує твердження відповідача про відсутність доведення позивачем наявності моральних страждань. Отже, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю - це є аксіоматична парадигма людського життя і навряд чи потребує якогось казуістичного опосередкованого доведення, на якому наполягав представник відповідача. Хоча, на спростування доводів представника відповідача, матеріали справи переконливо доводять, що стан залежності позивача від його хвороби на сьогоднішній день є даність, яка формує його сприйняття оточуючого світу, породжує відчуття неповноцінності, яке тільки посилюється у позивача, перетворюючись на справжню муку. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи представника відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що позивачу було повідомлено про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Що позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. Вказані доводи спростовуються наступним. Так, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці та несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Більше того, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. З трудової книжки позивача та Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, встановлено, що позивач працював у відповідача, та хронічні захворювання отримав саме через роботу в шкідливих умовах при виконанні ним трудових обов`язків та на території підприємства. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» №4від 31.03.1995 з подальшими змінами, й приймає до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, наявність третьої групи інвалідності, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили. Як вбачається з матеріалів справи, причиною професійного захворювання позивача є фізичне навантаження, пил. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, також враховуючи факт, що позивач пропрацював на підприємстві відповідача понад 20 років, суд вважає можливим стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позовних вимог позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно з пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, з відповідача, з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1 800 грн. 00 коп. - відповідно до обсягу задоволених вимог.

Outcome: partial