Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] 08.09.2021 звернувся до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] та про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), до повноліття дитини; про встановлення над малолітньою дитиною опіки та призначення опікуном [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [INFO] , яка померла, та [PERSON] . Малолітня [PERSON] перебуває на обліку Служби у справах дітей по Немишлянському району як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Батько дитини [PERSON] вихованням дитини не займається, матеріально не утримує, не цікавиться її успіхами, не доглядає під час хвороб, що свідчить про його злісне ухилення від виховання та утримання доньки, про його байдуже ставлення до дитини, її долі, розвитку, здоров`ю та життю в цілому. Наразі малолітня [PERSON] проживає разом зі своєю рідною сестрою [PERSON] , [INFO] та її родиною за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] опікується сестрою, здоров`ям, освітою та займається вихованням і матеріальним забезпеченням, ознайомлена з аспектами, пов`язаними з опікою, відчуває себе психологічно головою до такого кроку, її взято на облік потенційних опікунів/піклувальників в Службі у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради за № 53 від 19.07.2021. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.09.2021 справу передано за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова. Ухвалою судді від 06.10.2021 провадження у справі відкрито, і справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.11.2021 підготовче провадження по справі закрито і справу призначено до судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і вчасно. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, про що зазначила у письмовій заяві. Третя особа [PERSON] просила позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, про що зазначила у письмовій заяві. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.280 ЦПК України. Зважаючи на те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і підтверджується письмовими доказами, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.05.2012 у справі № 2027/3971/2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Мати дитини [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Малолітня [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю сестрою [PERSON] та членами її сім`ї, що підтверджується копією Акту обстеження житлово-побутових умов проживання. Квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Малолітня [PERSON] перебуває на обліку Служби у справах дітей по Немишлянському району, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Відповідно до інформації КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» ХМР, [PERSON] перебуває під наглядом фахівців поліклініки з 05.05.2015, за даними лікаря педіатра батько дитини [PERSON] на прийом до лікаря педіатра з донькою не приходив, дитину під час хвороби не доглядав, станом здоров`я та розвитку дитини взагалі не цікавився, до лікарів фахівців не звертався. Згідно наданої інформації Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 49 ХМР Харківської області, дитина навчається у закладі з 3-го класу, батько дитини ніколи не був у школі, не цікавився успіхами дитини, вихованням дівчинки займались мати та її чоловік [PERSON] . 15.07.2021 [PERSON] звернулась до СДД по Немишлянському району ДССД ХМР із заявою про взяття її на облік потенційних опікунів/піклувальників, та з 19.07.2021 за № 53 взята на облік потенційних опікунів/піклувальників в Службі у справах дітей по Немишлянському району ДССД ХМР. [PERSON] працює вчителем початкових класів, має офіційний регулярний дохід, за станом свого здоров`я може виконувати обов`язки опікуна. Згідно акту обстеження умов проживання, потенційним опікуном створені необхідні умови для проживання та утримання дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, вважено за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , встановлення опіки та призначення [PERSON] , [INFO] опікуном малолітньої дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначено у п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін..) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дитини, оскільки судовим розглядом встановлено факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. [PERSON] є рідною сестрою по матері малолітньої [PERSON] , виявила своє бажання бути її опікуном, може виконувати обов`язки опікуна. Відповідно до положень ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. М інімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 191 СК України суд присуджує аліменти від дня пред`явлення позову, а саме, з 08.09.2021. Суд за заявою позивача визначає розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , на користь опікуна дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.09.2021 до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР N 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до п.14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved