Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

У заяві [PERSON] просить видати обмежувальний припис відносно її колишнього чоловіка [PERSON] . Вимоги обґрунтувала тим, що укладений із [PERSON] шлюб розірваний рішенням суду від 09 квітня 2020 року. У шлюбі у них народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Воназ дітьми проживає окремо від [PERSON] . Останнім часом їх відносини погіршились на фоні зловживання колишнім чоловіком алкоголю, під дією якого він погрожує фізичною розправою, від чого страждає вона та діти. [PERSON] своїми протиправними діями робить неможливим її та дітей проживання у будинку батьків, через що неодноразово викликала працівників поліції. Стосовно [PERSON] були складені протоколи про вчинення насильства в сім`ї, він притягувався до адміністративної відповідальності. Крім цього, щодо нього по факту нанесення їй легких тілесних ушкоджень було запроваджене кримінальне провадження та складений обвинувальний акт. Зважаючи на постійні погрози та заподіяння шкоди, вона побоюється за власне життя та життя дітей, на очах яких відбуваються усі насильницькі дії зі сторони [PERSON] . Тому, вважаючи себе особою, яка зазнала домашнього насильства, на підставі положень Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" просила видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким заборонити [PERSON] : перебувати в місці її та дітей проживання; наближатися ближче ніж на 100 метрів до цього місця проживання; заборонити вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах та месенджерах або контактувати з нею через інші засоби зв`язку і через третіх осіб. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. Вказала, що окрім психологічних та фізичних страждань, [PERSON] заподіює їй матеріальної шкоди, оскільки своїми діями знищує майно по місцю її проживання (б`є вікна, ламає двері, кущі на подвір`ї тощо).Від дій [PERSON] у дітей виникають стреси та панічні атаки. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечив наведених заявником у заяві та в судовому засіданні фактів домашнього насильства, а також не заперечив проти видачі відносно нього обмежувального припису за змістом обмежень, викладених у заяві. Від начальника відділу у справах дітей, сім`ї та молоді Любомльської міської ради електронною поштою надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відділу, при прийнятті рішення поклався на розсуд суду. Аналізом доказів суд встановив такі фактичні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2007 року, який розірваний рішенням Любомльського районного суду від 09 квітня 2020 року (набрало законної сили07 серпня 2020 року). У період шлюбу у них народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв серії [NUMBER] , № [NUMBER] . Заявник [PERSON] разом з дітьми проживає по [ADDRESS] , а [PERSON] у цьому ж селі по [ADDRESS] . [PERSON] упродовж 2020 року тричі, а у 2021 році двічі притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] . Зокрема, постановою Любомльського районного суду від 24 лютого 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді 170,00 гривень штрафуза те, що він о 10:35 годині 31 грудня 2019 року по місцю свого проживання в селі Городнє Любомльського району Волинської області вчинив насильство в сім`ї відносно своєї дружини [PERSON] : ображав нецензурними словами, шарпав за одяг, спричинив фізичну біль, заподіявши шкоду її фізичному та психічному здоров`ю (справа № 163/39/20). Постановою Любомльського районного суду від 06 квітня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні передбаченого ч.2 ст.1732 КУпАП адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді 50 годин громадських робіт за те, що він біля 16:00 години 20 березня 2020 року по місцю свого проживання в селі Городнє Любомльського району вчинив насильство в сім`ї відносно своєї дружини [PERSON] : ображав нецензурними словами, шарпав за одяг, заподіявши шкоду її фізичному та психічному здоров`ю (справа № 163/891/20). Постановою Любомльського районного суду від 26 жовтня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні передбаченого ч.2 ст.1732 КУпАП адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді 60 годин громадських робіт за те, що він біля 14:00 години 20 серпня 2020 року по [ADDRESS] вчинив насильство в сім`ї відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , з якою проживають однією сім`єю: ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, шарпав за одяг, намагався затіяти бійку, заподіявши шкоду її фізичному та психічному здоров`ю (справа № 163/2410/20). Постановою Любомльського районного суду від 22 жовтня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді 170,00 гривень штрафу за те, що він біля 20:00 години 24 серпня 2021 року за адресою: [ADDRESS] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив насильство в сім`ї відносно своєї колишньої дружини [PERSON] : ображав нецензурними словами, шарпав за одяг, намагався затіяти бійку заподіявши шкоду її психічному здоров`ю (справа № 163/2078/21). Постановою Любомльського районного суду від 19 листопада 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні передбаченого ч.2 ст.1732 КУпАП адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді 340,00 гривень штрафу за те, що він близько 18:00 години 07 листопада 2021 року по [ADDRESS] вчинив насильство в сім`ї відносно своєї колишньої дружини [PERSON] : ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, заподіявши шкоду її психічному здоров`ю (справа № 163/2382/21). Крім цього, щодо [PERSON] були внесені відомості у ЄРДР за ч.1 ст.125 КК України та складено обвинувальний акт про те, що він біля 00:30 години 23 травня 2020 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання по [ADDRESS] під час словесної суперечки, що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс декілька ударів руками в обличчя своїй колишній дружині [PERSON] , чим заподіяв їй легкі тілесні ушкодження. Це кримінальне провадження ухвалою Любомльського районного суду від 29 жовтня 2020 року закрите, а [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям (справа № 163/2218/20). Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII "Про запобігання та протидію домашньому насильству"(далі Закон № 2229-VIII). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до п.3 ст.1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. У пунктах 4, 14, 17 ст.1 Закону № 2229-VIII наведені визначення економічного, психологічного та фізичного насильства. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п.7 ст.1 Закону № 2229-VIII). Частиною 3 статті 26 цього Закону № 2229-VIII передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ст.1 Закону № 2229-VIII). Згідно із ч.4 ст.26 Закону № 2229-VIII обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Частиною четвертою статті 263ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зроблено висновок про те, що, враховуючи положення Закону N 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), ає тимчасовимзаходом,виконуючим захиснута запобіжнуфункцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Отже, зважаючи на наведені норми ЗаконуN 2229-VIII, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд вбачає достатньо підстав вважати, що між заявницею і [PERSON] як колишнім подружжям склалися вкрай неприязні відносини. На даний час вони не пов`язані сімейними зв`язками, спільним побутом і господарством, проживають окремо. Сутички та конфлікти між ними вочевидь мають триваючий характер і переростають у насильницькі дії з боку [PERSON] по відношенню до заявниці, як психологічного (образи, погрози, висловлювання нецензурними словами), фізичного (шарпання за одяг, спричинення фізичного болю, нанесення тілесних ушкоджень), так і економічного (пошкодження майна) характеру. Такі дії [PERSON] продовжував вчиняти і після того, як із заявницею почали проживати окремо, заїї місцем проживання. Безумовно, така протиправна поведінка [PERSON] негативно впливає на психіку дітей, їх розвиток і сприйняття навколишнього середовища. Реальність побоювань заявниці агресивних дій [PERSON] об`єктивно знайшла своє підтвердження дослідженими судовими рішення у справах про адміністративні правопорушення та кримінальній справі. При цьому суд зважує на те, що закриття кримінального провадженняі звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за заподіяння заявниці легких тілесних ушкоджень мало місце з нереабілітуючої підстави. Таким чином, обставини, на які посилається заявниця, об`єктивно підтвердились дослідженими в суді доказами, а також визнані самим кривдником, тому суд вважає необхідним для захисту її прав і свобод, а також інтересів дітей, встановити щодо [PERSON] обмежувальний припис зі встановленням зазначених у заяві заборон, які узгоджуються із положеннями ч.2 ст.26 Закону №\~2229-VIII. З наведених підстав заява [PERSON] підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved