Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

10 листопада 2021 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. У позовній заяві зазначено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2011 року було розірвано. Від даного шлюбу мають дитину сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2021 року, місце проживання малолітнього [PERSON] визначено разом з батьком [PERSON] . Дитина потребує постійного догляду, нормального харчування, одягу, а також інших витрат пов`язаних із забезпеченням відповідного рівня життя необхідного для її фізичного та розумового розвитку. Відповідач не приймає участі в утриманні свого малолітнього сина, жодним чином, способами чи методами не допомагає йому. [PERSON] звернувся до суду для видачі судового наказу для стягнення аліментів. 08 червня 2021 року Вінницький міський суду Вінницької області видав судовий наказ, яким наказав стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 27 травня 2021 року. 07 жовтня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області при перегляді судового наказу за нововиявленими обставинами своєю ухвалою скасував наказ на стягнення аліментів, також суд роз`яснив право на подачу позовної заяви про стягнення аліментів в порядку цивільного судочинства згідно вимог ст. 184 ЦПК України. Відповідач є фізично здоровою людиною, працевлаштована і має офіційний дохід, на утриманні має малолітню дочку від другого шлюбу, на яку присуджено аліменти від другого чоловіка батька дитини. Позивач зазначає, що оскільки він раніше звертався через суд до відповідача щодо стягнення аліментів, у вигляді судового наказу, який в подальшому було скасовано, тобто вживав заходів щодо одержання аліментів на утримання неповнолітнього сина, позивач має право просити стягнення аліментів починаючи з моменту вдачі судового наказу, тобто починаючи з 08 червня 2021 року. З огляду на зазначене вище, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2021 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 29 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 10). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2021 року, визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] [INFO] , разом з батьком [PERSON] [INFO] (а.с. 11-21). Відповідно до довідки № 595 від 02 листопада 2021 року, виданої КК «ЦАРИНА», позивач [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2019 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 23.10.2019 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , необхідно присудити аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час, а саме з 08 червня 2021 року, то в цій частині суд не вбачає підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за минулий час, а саме з 08 червня 2021 року, зазначаючи про те, що ним вживались заходи щодо одержання аліментів з відповідача, та на підтвердження вказаних обставин посилається на судовий наказ постановлений Вінницьким міським судом Вінницької області 08 червня 2021 року (а.с. 22), який було скасовано ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2021 року (а.с. 23-26). Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Однак, всупереч зазначених вимог [PERSON] не було надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач не міг одержати аліменти у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати, а тому у задоволенні вимоги про стягнення аліментів за минулий час слід відмовити за недоведеністю. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., оскільки позивач був звільнений від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: partial