Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" 08.11.2021 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з цим підписала заяву № б/н від 05.03.2008 року. Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "Приват Банк", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме "Умови та правила надання банківських послуг" та "Тарифи Банку". Банком на підставі договору було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 21600,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 3.2,3.3. Договору, на підставі яких відповідач при укладення договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням то ініціативою банку. АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому цим договором. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором, відповідач станом на 18.10.2021 року має заборгованість у розмірі 11216,58 грн., з яких: 9065,41 грн. - заборгованість за тілом кредита та 2151,17 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 11216,58 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. До суду представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив позов задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з"явилась, про причини неявки не повідомила, від неї не надходило відзиву, заяв та клопотань. Відповідно до ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.03.2008 року [PERSON] звернулася до АТ КБ "Приват Банк" з заявою про отримання кредиту та отримав кредит шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. АТ КБ "Приват Банк" відкрив [PERSON] картковий рахунок, випустив та надав платіжну картку та здійснював її обслуговування. Договір був укладений у формі анкети - заяви [PERSON] про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.16) Згідно змісту вказаної заяви, підписаною [PERSON] , остання погодилася, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між сторонами договір про надання банківських послуг. Умови і правила викладені на банківському сайті, складають договір, укладений між нею і банком про надання банківських послуг. Даних про те, що відповідач приєднується до даних Умов і правил не в повному обсязі послуг, які надає банк по даним Умовам та правилам, заява не містить (а.с.16-34). З наданою АТ КБ "ПриватБанк" довідки слідує, що між АТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] був підписаний кредитний договір б/н, за яким їй було надано кредитні картки: № [NUMBER] від 05.03.2008 року, термін дії якої до 03/12, № [NUMBER] від 23.05.2008 року, темін дії якої 03/12, № [NUMBER] від 13.10.2011 року, термін дії до 07/15, № [NUMBER] від 20.03.2012 року, термін дії до 03/16, № [NUMBER] від 26.03.2016 року, термін дії до 03/20, № [NUMBER] від 19.07.2017 року, термін дії до 05/21 (а.с.14). З наданою АТ КБ "ПриватБанк" довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), слідує, що 05.03.2008 року встановлено на картковий рахунок № [NUMBER] року кредитний ліміт, який по 11.10.2018 року змінювався з 800,00 грн. до 11000,00грн. (а.с.15). Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено, що крім встановленого кредитного ліміту на картку Банк надає кредит у вигляді відновлювальної і не відновлювальної лінії. Особливістю кредитного ліміту є те, що кредит, який надається банком в межах встановленого ліміту заборгованості використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши всю заборгованість за кредитним лімітом, може знову користуватися кредитними коштами у межах, що не перевищує визначеного кредитною угодою ліміту. На порушення умов договору [PERSON] взяті на себе зобов`язання виконувала неналежно, передбачені умовами договору платежі вносила несвоєчасно. Як вбачається із розрахунку позичальника, останній платіж на погашення кредиту був здійснений позичальником 05.09.2019 року (а.с.11). Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «ПриватБанк», заборгованість [PERSON] перед банком, яку позивач просить стягнути станом на 18.10.2021 року становить 11216,58 грн., яка складається з: 9065,41 грн. - заборгованість за тілом кредита та 2151,17 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання,то воно підлягає виконанню у цей строк(термін) (ст. 530 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту стягнути і заборгованість за просроченими відсотками, розмір яких, як вважає банк, був погоджений з відповідачем при підписанні анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). При цьому, в заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про одержання процентів від суми позики та їх розмір. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитом. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Тарифів та Витягом з Умов ознайомився і погодився відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів , зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). На думку суду, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період з часу виникнення спірних правовідносин (05.03.2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (08.11.2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05.03.2008 року шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитом. З огляду на викладене, правові підстави для стягнення з відповідача нарахованих відсотків за користування кредитом в суду відсутні. З огляду в цій частині в задоволенні позовних вимог Банку слід відмовити. Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 05.03.2008 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним) (а.с.16). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, розмір яких підтверджуються наданим позивачем розрахунком заборгованості та випискою за договором (а.с. 4-13, 35-43). Таким чином, в суду наявні правові підстави для стягнення з боржника суми непогашеної заборгованості за тілом кредиту в сумі 9065,41 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. На підставі ст.ст.526, 530, 1048-1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial