Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому зазначив, що останній на підставі її заяви 03 вересня 2019 року було надано статус безробітної відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». За час перебування на обліку як безробітна [PERSON] отримала у центрі зайнятості соціальні послуги та матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю з 10 вересня 2019 року по 05 червня 2020 року у сумі 73524 грн 91 коп. Під час реєстрації в центрі зайнятості та в період перебування на обліку [PERSON] не повідомила про те, що відноситься до зайнятого населення, а саме - з 01 вересня 2016 року по теперішній час здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, отримує надбавку за догляд, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 09 березня 2021 року № 2603-244. Зазначене свідчить про те, що [PERSON] , подавши недостовірні дані, незаконно набула статус безробітної з 03 вересня 2019 року і відповідно незаконно отримувала допомогу по безробіттю в період часу з 10 вересня 2019 року по 05 червня 2020 року в розмірі 73524 грн 91 коп. Направлене 18 березня 2021 року Львівським міським центром зайнятості повідомлення про відшкодування коштів залишене відповідачкою без задоволення. Позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 73524грн 91 коп. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2021 року позовну заву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача - Львівського міського центру зайнятості Борис А.С., який приймав участь в розгляді справи в режимі відеоконференції, підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що вона не визнає позовні вимоги і просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись в обґрунтування своєї позиції на те, що вона не є зайнятою особою в розумінні Закону України «Про зайнятість населення», оскільки отримує надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю не через факт здійснення постійного догляду, а як мати дитини з інвалідністю підгрупи А, зважаючи на що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. З*ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є отримувачем державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям інвалідам, призначеної її доньці [PERSON] , 2003 року народження (а.с.56). Відповідно до медичного висновку про дитину-інваліда віком до 18 років № 56 від 18 серпня 2016 року [PERSON] , [INFO] , страждає на ДЦП змішаної форми з гіперкінетичним синдромом, правобічним геміпарезом з порушенням великих моторних функцій ІІ рівня; дизартрію; емоційно-вольові порушення; підгрупа А (а.с.57). Згідно медичного висновку про дитину-інваліда віком до 18 років № 56 від 18 серпня 2016 року, який дійсний до 01 вересня 2021 року, наявне у [PERSON] захворювання (патологічний стан) відповідає розділу І пункту ІІ підпункту 2.1 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей інвалідів віком до 18 років (а.с.57). 03 вересня 2019 року [PERSON] звернулась до Львівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, в якій зазначила, що не отримує відповідно до законодавства допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за дитиною-інвалідом, інвалідом 1 групи (а.с.7) та із заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с.8). Як вбачається з Витягу з наказів про прийняття рішень Львівського міського центру зайнятості, відповідно до наказу від 09 вересня 2019 року № 190909 [PERSON] було надано статус безробітного; наказом від 10 вересня 2019 року № 190910 - призначено допомогу по безробіттю та розпочато її виплату (а.с.9). 09 червня 2020 року [PERSON] звернулась із заявою до Львівського міського центру зайнятості про зняття з реєстрації (а.с.90). Наказом Львіського міського центру зайнятості від 09 червня 2020 року № 200609 [PERSON] було припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з поданням безробітнім особисто письмової заяви про зняття з реєстрації як безробітного; припинено реєстрацію безробітного (а.с.9). Згідно додатку № 4 до персональної картки № 135019072500023 (а.с.5) [PERSON] в період часу з 10 вересня 2019 року по 15 червня 2020 року була сплачена допомога по безробіттю в загальному розмірі 73524 грн 91 коп (а.с.11-12). Листом від 03 березня 2021 року № 2603-244 Управління соціального захисту Львівської міської ради повідомило Львіський міський центр зайнятості про те, що [PERSON] перебуває на обліку у Сихівському відділі соціального захисту, отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю на дитину з інвалідністю з надбавкою за догляд. Допомога призначена на період часу з 01 вересня 2016 року по 01 вересня 2021 року (а.с.14), у зв`язку з чим позивачем по справі було складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 16 березня 2021 року № 44 (а.с.13). Відповідно до наказу Львіського міського центру зайнятості від 17 березня 2021 року № 210317 було прийнято рішення про повернення [PERSON] грошових коштів, отриманих за період часу з 10 вересня 2019 року по 05 червня 2020 року в розмірі 73524 грн 91 коп (а.с.9). Львівський міський центр зайнятості листом від 18 березня 2021 року № В-1270/21 запропонував [PERSON] в добровільному порядку повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю за період часу з 10 вересня 2019 року по 05 червня 2020 року в розмірі 73524 грн 91коп (а.с.15-16). \~Відповідно до\~ст.\~4\~Закону України\~«Про зайнятість\~населення» (в\~редакції,\~чинній на\~час виникнення\~спірних правовідносин) до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. До зайнятого населення також належать: непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства. Відповідно до п.1) ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість\~населення» (в\~редакції,\~чинній на\~час виникнення\~спірних правовідносин) статусу безробітного\~може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до п.8) ч.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» \~реєстрація безробітного припиняється у разі: встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Крім того\~відповідно до\~підпункту 1)\~п.30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня призначення грошової допомоги, компенсації та/або надбавки непрацюючій працездатній особі, яка фактично здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або особою похилого віку, яка за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку. З досліджених доказів вбачається, що під час звернення до Львівського міського центру зайнятості [PERSON] в заяві від 03 вересня 2019 року повідомила про те, що не отримує відповідно до законодавства допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за дитиною- інвалідом (а.с.7). \~ \~Проте,\~з листаУправління\~соціального захисту\~Львівської міської\~ради від 03 березня 2021 року № 2603-244 вбачається, що [PERSON] перебуваючи на обліку у Сихівському відділі соціального захисту, отримувала державну соціальну допомогу особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю на дитину з інвалідністю з надбавкою за догляд. Допомога призначена на період часу з 01 вересня 2016 року по 01 вересня 2021 року. Зазначене, на переконання суду, свідчить про те, що відповідачкою було подано недостовірні дані, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначене матеріальне забезпечення на випадок безробіття. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] було знято з реєстрації як безробітну 09 червня 2020 року за її власною заявою, а згодом виявлено, що статус безробітного їй було надано на підставі повідомлених недостовірних даних. Частиною 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, як законних та обґрунтованих та стягнення з [PERSON] на користь Львівського міського центру зайнятості сплаченої за період часу з 10 вересня 2019 року по 05 червня 2020 року допомоги по безробіттю в загальному розмірі 73524 грн 91коп. Оцінюючи наведені у відзиві на позовну заяву доводи [PERSON] , суд вважає за доцільне зауважити наступне. Частиною 5 ст.3 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» передбачено, що надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які не працюють, не навчаються (крім заочної форми навчання), не проходять службу, не займають виборну посаду і фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю. Надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років також призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, у відпустці без збереження заробітної плати, у разі якщо дитина з інвалідністю потребує домашнього догляду, і вони фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю. Одному з батьків, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, усиновителів, опікуну, піклувальнику надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А, а також одинокій матері (одинокому батьку) надбавка на\~догляд за дитиною з інвалідністю призначається незалежно від факту роботи, навчання, служби. На думку суду, ч.5 ст. 3 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», на яку в обґрунтування заперечень посилається відповідачка по справі, регулює умови призначення надбавки на догляд, і не має відношення до визначення статусу зайнятої особи. \~ \~ \~Стаття 4 Закону України «Про зайнятість населення», відносячи до зайнятого населення непрацюючих працездатних осіб, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства, не містить жодних виключень, зокрема і стосовно догляду за дитиною-інвалідом підгрупи А. Зважаючи на наведене, доводи суд відхиляє доводи відповідачки [PERSON] як неспроможні. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору (а.с.4) відповідно до ст.141 ЦПК України слід віднести на відповідачку.

Outcome: approved