Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

05 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживача, обґрунтовуючи свій позов тим, що між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір за №014/6561/82/83189 від 05.06.2007 року. Згідно даного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 20 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.06.2028 року. 06.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №001059/65/61/ [NUMBER] , метою якого було забезпечення вимог іпотеко держателя, що витікають з кредитного договору №014/6561/82/83189 від 05.06.2007 року. 05.06.2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого остання взяла на себе зобов`язання у тому ж обсязі, що і позивач. 23.11.2015 року Київським районним судом м.Полтави винесено рішення, яким стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 05.06.2007 року №014/6561/82/83189 в сумі 105 853 грн. 14 коп. Після ухвалення рішення судом та по теперішній час заборгованість сплачується поручителем [PERSON] щомісячно шляхом відрахування з пенсії. 18.06.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №549, про звернення стягнення на чотирьох кімнатну квартиру загальною площею 62,0 кв.м, яка розташована в [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В. 26.05.2007 року за р.№3136 та свідоцтвом про право власності, виданого відділом приватизації житла Полтавського МВК15.10.1997 року, договору про поділ нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В. 22.05.2007 року за р.№3043 і зареєстрованих в КП БТІ «Інвентаризатор» в реєстрову книгу під №124/16885; реєстраційний №18928236. В позовній заяві позивач [PERSON] вказував, що в даній справі спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором був вирішений судом в 2015 році, тому банк не мав права звертатися до нотаріуса в 2019 році для вчинення ним виконавчого напису за тим же кредитним договором №014/6561/82/83189 від 05.06.2007 року, достеменно знаючи про існування рішення суду, яким вже було стягнуто заборгованість за цим договором за тілом, відсотками та штрафними санкціями. Фактично банк звернувся до нотаріуса з вимогою про повторне стягнення тіла, відсотків за користування кредитом, що суперечить вимогам чинного законодавства України, не надавши нотаріусу інформацію про наявність судового рішення і відкрите виконавче провадження за цим рішенням. Окрім того, стягнення за виконавчим написом здійснюється за період з 06.06.2007 року по 02.04.2019 року, що також суперечить рішенню суду про стягнення з 2007 року по 2014 рік заборгованості за тілом кредиту, відсотками та штрафними санкціями. Крім того, в виконавчому написі сума пред`явлена до задоволення вимог не відповідає дійсності. Так, згідно з рішенням суду стягнуто суму в розмірі 105 853 грн. 14 коп. Тобто існує розбіжність між раніше визначеною судом сумою і сумою, зазначеною у виконавчому написі нотаріуса: за кредитним договором 8 900,14 доларів США/ 242 002 грн. 52 коп., по відсотках 6 835, 84 доларів США/ 185 872 грн. 42 коп. І на підставі цього заборгованість не може вважатися безперечною. До того ж, після ухвалення рішення судом, яке виконується по даний -час, дана заборгованість за кредитним договором сплачується поручителем [PERSON] щомісячно шляхом відрахування від пенсії. За наявності рішення суду, яке вже виконується, нотаріус не мав права видавати виконавчий напис за тим самим боргом. В зв`язку з чим просив суд визнати виконавчий напис виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною 18.06.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №549, про звернення стягнення на чотирьох кімнатну квартиру загальною площею 62,0 кв.м, яка розташована в [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В. 26.05.2007 року за р.№3136 та свідоцтвом про право власності, виданого відділом приватизації житла Полтавського МВК15.10.1997 року, Договору про поділ нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В. 22.05.2007 року за р.№3043 і зареєстрованих в КП БТІ «Інвентаризатор» в реєстрову книгу під №124/16885; реєстраційний №18928236, таким що не підлягає виконанню. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 06.04.2021 року було відкрито провадження по справі. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 14.05.2021 року до участі у справі судом залучено третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталію Володимирівну. 12.07.2021 року представником третьої особи [PERSON] адвокатом Салашним М.О. було надано Пояснення по справі (а.с.89-93). В даних поясненнях представник третьої особи [PERSON] адвокат Салашний М.О. просив суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживача. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 16.07.2021 року в задоволенні клопотання представника третьої особи [PERSON] адвоката Салашного Михайла Олексійовича про направлення справи за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про захист прав споживача за підсудністю до Печерського районного суду м.Києва відмовлено (а.с.105-107). 16.07.2021 року судом доручено Шевченківському районному відділу Державної виконавчої служби у м.Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) тимчасово вилучити в приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольги Вікторівни виконавчий напис нотаріуса, вчинений 18.06.2019 року та зареєстрований в реєстр за №549 (проте ухвала суду до кінця розгляду справи виконана не була, хоч була направлена неодноразово.) 03.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. надано суду письмові пояснення (а.с.184-185), в яких вона повідомила про фактичне виконання виконавчого напису №549, виданого 18.06.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В., 18.12.2020 року в зв`язку з чим винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Крім того, просила розгляд справи проводи за її відсутності. 13.01.2022 року представник третьої особи [PERSON] адвокат Салашний М.О. надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за дорученням [PERSON] та його адвокат Литовченко Р.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» Гапон О.Я. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні за безпідставністю. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи згоду учасників процесу, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явилися в судове засідання. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] за дорученням [PERSON] та його адвоката Литовченко Р.В., представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» Гапон О.Я., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/6561/82/83189. Згідно даного договору позивач отримав кредит у розмірі 20 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.06.2028 року. 06.07.2007 року між позивачем та банком було укладено договір іпотеки №001059/65/61/ [NUMBER] , метою якого було забезпечення вимог іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору №014/6561/82/83189 від 05.06.2007 року. 05.06.2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого остання взяла на себе зобов`язання у тому ж обсязі, що і позивач [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 23.11.2015 року було задоволено позовні вимоги ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] та стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 05 червня 2007 року № 014/6561/82/83189 в сумі 105 853 грн. 14 коп. 18.06.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною, видано виконавчий напис, відповідно до якого звернуто стягнення на чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 62,0 кв.м., яка розташована в [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального Башинською Т.В. 26.05.2007 року за р.№3136 та свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації житла Полтавського МВК 15.10.1997 року, договору про поділ нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В. 22.05.2007 року за р.№3043 і зареєстрованих в КП БТІ «Інвентаризатор» в реєстрову книгу під №124/16885, реєстраційний №18928236. 16.09.2019 року приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. на підставі вищевказаного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №60066062. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-ХІІ для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.88 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-ХІІ нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, утому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»). Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5.07.2017 №6-887цс17. Відповідно до п.1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.п.3.1-3.2, 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що такими документами є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Отже, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 №1172. Так, судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м.Полтави знаходилась цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 23.11.2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 05 червня 2007 року №014/6561/82/83189 в сумі 105 853 грн. 14 коп. (а.с.15-16). Отже, спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором був вирішений судом ще в 2015 році, тому банк не мав права звертатися до нотаріуса в 2019 році для вчинення ним виконавчого напису за тим же кредитним договором №014/6561/82/83189 від 05.096.2007 року, знаючи про існування рішення суду, яким вже було стягнуто заборгованість за цим договором. Стягнення за виконавчим написом здійснюється за період з 06.06.2007 року по 02.04.2019 року, що також суперечить рішенню суду про стягнення з 2007 року по 2014 рік заборгованості за тілом кредиту, відсотками і штрафними санкціями. Як встановлено судом, рішенням суду від 23.11.2015 року стягнуто суму в розмірі 105 853,14 грн. Тобто існує розбіжність між раніше визначеною судом сумою і сумою, зазначеною у виконавчому написі нотаріуса: за кредитом 8900,14 доларів США/ 242 002 грн. 52 коп., по відсотках 6835,84 доларів США/185 872 грн. 42 коп. А тому на підставі цього вона не може вважатися безперечною. Надання заявником неповної інформації та документів приватному нотаріусу мало наслідком порушення нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно якого на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Крім того, судом встановлено, що наданий час рішення Київського районного суду м.Полтави від 23.11.2015 року виконується, про що в матеріалах свідчить лист Подільського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 18.03.2021 року №8809 (а.с.14), що також сторонами підтверджено в судовому засіданні. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документі, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; та 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 за позовом [PERSON] та [PERSON] до Кабінету Міністрів України, треті особи: Нотаріальна палата України, [PERSON] , Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра", Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк", Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Альфа-Банк" про визнання нечинними та скасування п.1 та п.2 Постанови КМУ №662 від 26.11.2014 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки уразі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу". п.2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості." Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року за результатами розгляду касаційних скарг Кабінету Міністрів України та публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 вказана постанова залишена без змін. Таким чином, судом було скасовано п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, відповідно до якого встановлювалася можливість здійснювати стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Великої палати Верховного суду від 20.06.2018 року у справі №826/20084/14 - рішення вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року залишено без змін. Враховуючи викладене, з 22.02.2017 року законодавством України не було передбачено можливості здійснювати стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. У постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 суд зазначає наступне: «…Нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку №1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною постановою КМУ внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до п. 2 яких, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, в своїй постанові Кабінетом Міністрів України, якому законом надано повноваження щодо встановлення переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, встановлено перелік документів, які необхідно надати нотаріусу для одержання виконавчого напису, що фактично нівелює вимогу законодавства щодо необхідності підтвердження наявності та безспірності заборгованості, набуття чинності кредитним договором та повноважень іпотекодержателя. Разом з тим, слід врахувати, що згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом 1 встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Однак, як вбачається з матеріалів справи, Зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджені оскаржуваною постановою, не передбачають обов`язку подання нотаріусу разом із оригіналом кредитного договору доказу на підтвердження факту укладення такого договору (шляхом передачі грошей або інших речей), що свідчить про суперечність та невідповідність вказаних положень Змін наведеним нормам Закону. Разом з тим, Зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не враховують положень п.6 ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якого, якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Таким чином, законодавець забезпечує право боржника на захист його інтересів шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, у пункті 2 Переліку відсутня вимога про надання нотаріусу документів, які б підтверджували повідомлення боржника кредитором про наявність заборгованості та необхідність її погашення, що безперечно є порушенням прав боржника. Водночас, доповнений Постановою розділ Переліку «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» дозволяє кредиторам без повідомлення боржника здійснювати «односторонній» розрахунок заборгованості та звільняє кредитора від обов`язку доведення безспірності боргу, його суми та факту прострочення. За таких обставин нотаріус не може здійснювати захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису. Крім того, доповнений оскаржуваною постановою розділ Переліку «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» дозволяє кредиторам без повідомлення боржника здійснювати односторонній розрахунок заборгованості та звільняє кредитора від обов`язку доведення безспірності спору, його суми та факту прострочення.» Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Проте, незважаючи на це, всупереч вимогам закону, відповідач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а приватний нотаріус в свою чергу всупереч правилам встановленим Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вчинив виконавчий напис від 18.06.2019 року, яким в рахунок погашення заборгованості звернув стягнення на предмет іпотеки. В результаті чого приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. 16.09.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, після чого проведено ряд дій спрямованих на виконання даного виконавчого напису. 16.11.2020 року були проведені електронні торги з реалізації нерухомого майна, а саме: чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 62,0 кв.м., житлова площа 45,3 кв.м, що належить на праві приватної власності [PERSON] . Цього ж дня дане майно реалізоване 16.11.2020 року за ціною 510 385 грн. переможцем електронних торгів стала [PERSON] . 18.12.2020 року у зв`язку з фактичним виконанням виконавчого напису №549, виданого 18.06.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В., винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. У даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не перевірив умови, за наявності яких можна вчиняти виконавчий напис, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved