Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення донькою повноліття, а також на своє утримання до досягнення дочкою трирічного віку в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. стислий виклад позиції сторін позиція позивача В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що з 14.05.2021 вона з відповідачем перебуває в шлюбі. [INFO] у них народилась донька, яка перебуває на її утриманні та проживає з нею. Відповідача добровільно допомогу на утримання не надає. Вона на даний час доглядає за малолітньою дитиною та , у зв`язку з цим, окрім допомоги на утримання дитини жодного іншого доходу не має. Відповідач є працездатним, працює військовослужбовцем за контрактом, а отже має постійний дохід та можливість надавати кошти на утримання дитини та її. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. позиція відповідача Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву. В судовому засіданні [PERSON] позов в частині стягнення аліментів на утримання дочки визнав повністю, позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку не визнав, покликався на те, що у нього склались відносини з іншою жінкою у якої є двоє неповнолітніх дітей, вони разом проживають, а у позивачки з іншим чоловіком, тому саме цей чоловік зобов`язаний її утримувати. Пояснив, що інших осіб, які б перебували на його утриманні - немає, розмір отримуваного ним щомісячного доходу біля 10500 грн. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою від 22.12.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.14). Розгляд справи по суті проведено 12.01.2022. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Сторони зареєстрували шлюб 14.05.2021, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 14.05.2021 серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.05.2021 сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно довідки від 10.11.2021 №3271 виданої Гайворонською міською радою [PERSON] її дочка [PERSON] проживає з нею в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні (а.с. 7). Відповідно до довідки №636/02-48 від 15.11.2021 [PERSON] знаходиться на обліку в УСЗН Голованівської РДА (м. Гайворон) та отримує щомісячну допомогу при народженні дитини з травня 2021 року в розмірі 860,00 грн (а.с. 8). Відповідно до довідки форми ОК-5 виданої ГУ ПФУ в Кіровоградській області [PERSON] 03.12.2021 в 2021 вона отримала доходи в розмірі по 6000, 00 грн в травні - вересні 2021 року, за інші місяці 2021 року - доходів не отримувала (а. с. 9). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття як батька та дружину до досягнення дитиною трирічного віку. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частина 2 статті 51 Конституції України та стаття 180 СК України визначають, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім цього, суд враховує положення статей 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» (26 квітня 2001 року № 2402-III). Зважаючи на положення частини 2 ст. 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, судом враховано такі положення Закону: Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 1, 2, 4 ст.84 СК України). Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони є [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Суд зазначає, що утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків в рівній мірі. Право на отримання позивачкою аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визнається відповідачем, відтак, дана обставина в силу приписів частини 1 статті 82 ЦПК України не потребує доказуванню. Позивач настоює на задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відповідач позов визнає. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин того, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи, інтереси інших осіб, судом не встановлено, а тому підстави для постановлення ухвали про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову - відсутні. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності позов в цій частині слід задовольнити повністю. Щодо позовної вимоги про стягненян аліментів на утримання дружини, яку відповідач не визнає суд зазначає наступне. Сімейним кодексом в статті 84 передбачено право дружини - матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Зважаючи на це, суд вважає позицію відповідача, який заперечує проти задоволення цієї позовної вимоги - необґрунтованою та такою, що суперечить ст. 84 СК України. При визначенні розміру стягувати на утримання дружини аліментів, суд враховує, що у Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. При визначенні розміру стягуваних аліментів на утримання дружини, суд вважає, що з врахуванням розміру доходу відповідача, який є працевлаштованим та отримує дохід стабільно, вимога про стягнення на утримання аліментів у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) є достатньою та співрозмірною. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини до досягненню дитиною трирічного віку - слід задовольнити повністю. Щодо розподілу судових витрат Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Також суд враховує, що статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем заявлено дві позовні вимоги про стягнення аліментів ( на своє та дитини утримання), судовий збір, при зверненні до суду з позовом - не сплачувала., так як звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати у виді судового збору в сумі 454,00 грн, тобто 50 % від суми судового збору, яка підлягала до сплати позивачем при поданні позову до суду щодо позовної вимоги про стягнггя аліментів на утримання дитини, яку відповідач визнав, а іншу частину судового збору в розмірі 454,00 грн компенсувати за рахунок держави. Щодо другої позовної вимоги, то сума судового збору в розмірі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держав из вищенаведених підстав.

Outcome: approved