Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив розірвати договір № 0002128 від 18.02.2021 укладений між ним та відповідачем та стягнути з відповідача сплачені кошти за договором, а також моральну шкоду та витрати на правову допомогу. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що між сторонами 18.05.2021 року було укладено договір з надання послуг, а саме придбання автомобіля, відповідно до у мов якого відповідач зобов`язувався надати позивачу послуг з купівлі-продажу автомобіля, а також послуг пов`язаних з організацією вибору такого автомобіля, його доставкою, передачею автомобіля замовнику, проходження митного оформлення, а також інші дії за погодженням сторін. Відповідно до договору, відповідач зобов`язався надати автомобіль протягом 31-го дня з дня підписання договору та набрання ним юридичної сили. На виконання умов договору, позивач сплатив відповідачу суму коштів у розмірі 158680 грн. Після того як [PERSON] , було сплачено суму коштів у розмірі: 158 680, 00 грн. за реквізитами наданими ТОВ "ЄВРО АВТО ГРУП", ТОВ "ЄВРО АВТО ГРУП"перестав виходити на зв`язок, мобільні номери були заблоковані. Вважає, що ТОВ "ЄВРО АВТО ГРУП"внаслідок обману та зловживанням довірою, заволоділи грошима, своїх зобов`язань належним чином не виконали, отримані грошові кошти не повернули. Через бездіяльність Відповідача, яка полягає у неналежному виконанні чинного законодавства, не дотриманні умов договору та привласненні коштів, позивач не може нормально відпочивати, постійні переживання спричинили у нього погіршення сну, викликають образи та роздратованість, тобто завдано моральної шкоди. У зв`язку із чим, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді від 05 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 22.11.2021 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено підготовче судове засідання. В судовому засіданні представник позивача. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач до судового засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Таким чином, відповідно до ст.280 ЦПК України, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, ознайомившись зі змістом позову, дослідивши та оцінивши письмові докази встановив наступні обставини. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. 18.05.2021 року, [PERSON] звернувся до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЄВРО АВТО ГРУП" (ТОВ "ЄВРО АВТО ГРУП") стосовно придбання автомобіля Volkswagen Tіguan 2.0 TDI. Між [PERSON] та ТОВ "ЄВРО АВТО ГРУП" в особі директора Джунь Олександра Віталійовича, якій діє на підставі Статуту, був укладений договір № 0002128 від 18.05.2021 року, зазначений договір укладався в м. Луцьк. ТОВ "ЄВРО АВТО ГРУП" зобов`язалося надати [PERSON] послугу з купівлі-продажу Автомобіля, пов`язаних з організацією вибору Автомобіля, його придбанням, доставкою, передачею Автомобіля Замовнику, проходження митного оформлення Автомобіля, а також інші дії за погодження Сторін. Відповідно до договору № 0002128 від 18.05.2021 року ТОВ "ЄВРО АВТО ГРУП" зобов`язалось надати автомобіль протягом 31-го робочого з дня підписання Договору та набрання ним юридичної сили. Однак термін у 31 робочій день з дня підписання Договору та сплати першого внеску сплив 02 червня 2021 року, не спричинивши ніяких наслідків за договором, тобто кошти сплачені, а дій від ТОВ "ЄВРО АВТО ГРУП" не було вчинено. На виконання умов договору, [PERSON] було сплачено на рахунок ТОВ "ЄВРО АВТО ГРУП" cуму коштів у розмірі: 158 680, 00 грн., відповідно до цього, оплата здійснювалась за автомобіль Volkswagen Tіguan 2.0 TDI та частково у якості сплати за розмитнення зазначеного автомобіля. Як встановлено у судовому засіданні, після того, як [PERSON] вніс перший платіж за автомобіль Volkswagen Tіguan 2.0 TDI та його розмитнення, працівники ТОВ "ЄВРО АВТО ГРУП" ніякої інформації на протязі досить тривалого часу не надавали, перестали виходити на зв`язок, номера не відповідали. [PERSON] звернувся до ТОВ "ЄВРО АВТО ГРУП" з вимогою розірвати договір та повернути сплачені кошти. Однак ніяких відповідей не було, кошти так і не повернуті. Суд не надає оцінку доводам позивача про недійсність договору послуг з придбання автомобіля, оскільки позивачем не заявлені вимоги про визнання договору недійсним, а виключно вимоги про розірвання договору та про стягнення отриманого за правочином. При цьому суд погоджується із доводами позивача про наявність підстав для розірвання договору послуг з придбання автомобіля з огляду на невиконання відповідачем його умов, які характеризуються, як істотні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Правовими наслідками розірвання договору є припинення зобов`язання (частина друга статті 653 ЦК України) та відсутність права сторін вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (частина четверта цієї статті). Правовими наслідками розірвання договору є припинення зобов`язання (частина друга статті 653 ЦК України) та відсутність права сторін вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (частина четверта цієї статті). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, оскільки договором встановлюються жорсткі обов`язки позивачу як споживачу, а саме конкретна дата внесення грошових коштів на поточний рахунок відповідача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, а також не зазначена відповідальність, яка настає при неможливості виконання продавцем своїх зобов`язань перед покупцем через відсутність зазначеного товару, тому слід дійти висновку, що існує невідповідність положень договору принципам добросовісності, розумності, справедливості, рівності сторін у договорі та його умови призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та завдають позивачу [PERSON] шкоди, як споживачу. Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Врегулювання договору № 0002128 від 18.05.2021 року здійснюється положеннями Глави 63 ЦК України, відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов`язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Статтею 906 ЦК України встановлено, відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг, у зв`язку з цим, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Також цивільне законодавство передбачає й можливість розірвання договору про надання послуг. Так відповідно до ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформульованої в постанові від 06 лютого 2020 року № 910/13271/18 після розірвання договору виникає право вимагати через суд повернення безпідставного набутого майна за розірваним договором на підставі ст. 1212 ЦК України. Враховуючи, що позивач довів, що мають місце підстави для розірвання договору у вигляді істотного порушення його умов з боку відповідача, суд застосовує ст. 1212 ЦК України, обґрунтовуючи стягнення сплачених коштів в розмірі 158 680, 00 грн. Згідно ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року - спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК та іншим законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, що підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, якими врегульовано такі зобов`язання і передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Право особи на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав, передбачено законодавцем у ст. 23 ЦК України. Згідно зазначеної норми права моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Через бездіяльність відповідача, яка полягає у неналежному виконанні чинного законодавства, не дотриманні умов договору та привласненні коштів, позивач не може нормально відпочивати, постійні переживання спричинили погіршення сну, викликають образи та роздратованість, через це змінився звичний спосіб його життя. Тому розмір моральної шкоди, яку позивача оцінює в розмірі 30 000,00 грн., підлягає стягненню з відповідача. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до Договору від 15 липня 2021 року про надання юридичних послуг, позивач по справі, [PERSON] звернувся за правовою допомогою до фахівця у галузі права, адвоката Морозова Вадима Юрійовича. Загальна сума наданих юридичних послуг відповідно до Додатку №1 складає 20 000, 00 грн. Фактично понесені витрати на оплату юридичних послуг підтверджуються квитанціями та актом приймання передачі наданих послуг, що додані до позовної зави. Отже враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Оскільки позивач як споживач, був звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд вважає необхідним відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 2830 грн. 20 коп. Враховуючи викладене та

Outcome: approved