Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивач є власником вказаної квартири, в якій зареєстровані його діти: [PERSON] , [PERSON] . У 2013 року відповідачі виїхали на заробітки до Російської Федерації та постійно там проживають. Отже, відповідачі в зазначеній квартирі не проживають вже вісім років, в утриманні квартири участі не беруть, особистих речей немає. Реєстрація відповідачів створює позивачу перешкоди в користуванні житлом та позбавляє права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Ухвалою від 01.09.2021 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі повідомлені про розгляд справи належним чином. Відзив на позовну заяву у строк встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі відповідачі не надавали, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі, інших заяв та клопотань не подавали. Представник третьої особи в судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без їх участі. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] , видане Херсонською міською радою на підставі рішення виконкому від 15.02.2011 р. №82. Відповідно до відповіді на запит Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменті адміністративних послуг Херсонської міської ради від 27.08.2021 року №16-21/874 повідомлено, що інформація про місце реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджена. Згідно довідки від 27.08.2021 року, виданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Херсонській області [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки від 18.08.2021 року №16, виданої ОСББ «Ключ» [PERSON] ,1985 року народження та [PERSON] , 1992 року народження фактично не проживають за адресою: [ADDRESS] з листопада 2013 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником майна, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд. На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved