Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що його матері [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 18.01.1963 року. [INFO] мати позивача померла, після її смерті відкрилась спадщина на вказаний житловий будинок. [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса № 3449/02-31 від 06.12.2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, оскільки у правовстановлюючому документі на спадковий будинок, а саме в договорі про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 18.01.1963 року прізвище забудовника російською мовою « [PERSON] » виправлено на « [PERSON] », вказані виправлення не засвідчені. Перевірити факт написання прізвища власника житлового будинку за даними Донецького обласного нотаріального архіву неможливо, оскільки архівні документи передані на постійне зберігання до обласного архіву, який розташований в м.Донецьку, тобто на неконтрольованій українській владі території. У зв`язку із наявністю помилки у написанні прізвища власника будинку у правовстановлюючому документі, [PERSON] позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно, наслідок чого вимушений звернутися до суду. Просив встановити факт того, що Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 18.01.1963 року належить [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник за договором про надання правової допомоги, адвокат Дорошенко М.А., у судове засідання не з`явились, надали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Маріупольської міської ради у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, спір вирішити на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 14.05.1968 року Іллічівським районним відділом РАЦС м.Жданова, актовий запис № 1155, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 21.02.2015 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 277. Як вбачається з Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого нотаріусом 3-ї Жданівської державної нотаріальної контори 18 січня 1963 року за реєстровим № 460, зареєстрованого в Жданівському міському БТІ 31.03.1969 року за реєстровим № 24291, забудовником значиться (російською) [PERSON] , однак, її прізвище має виправлення на « [PERSON] », при цьому виправлення не посвідчені. За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 24.09.2003 року державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Костецькою Н.Г., в якому заповідала усе належне їй майно у рівних долях [PERSON] і [PERSON] [PERSON] від прийняття спадщини відмовився на користь [PERSON] шляхом подачі заяви відповідного змісту від 18.08.2015 року, що підтверджується постановою державного нотаріусу Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Костецької Н.Г. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3449/02-31 від 06.12.2021 року. Згідно довідки державного нотаріусу Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Костецької Н.Г. щодо заведення спадкової справи та про склад спадкоємців померлої особи № 2644 02-14 від 14.09.2021 року, 18 серпня 2015 року нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 498/2015 № 57826121 до майна померлої [INFO] [PERSON] , останнє зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Станом на 14 вересня 2021 року спадкоємцем до майна [PERSON] є її син [PERSON] , який у відповідності до ст. 1233 ЦК України, має право на спадщину у розмірі 1/1 частки. Постановою державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Костецької Н.Г. № 3449/02-31 від 06.12.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, оскільки у правовстановлюючому документі на спадковий будинок, а саме у Договорі про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 18.01.1963 року, прізвище забудовника (російською) зазначено як [PERSON] , при цьому виправлено на « [PERSON] », вказані виправлення не засвідчені. Згідно виписки з рішення Виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів № 93 від 22.02.1989 року, [PERSON] дозволено включити в загальний склад домоволодіння гараж Д та переобладнану кладову 1-2 в агрегатне приміщення, житлову кімнату 1-3 в кухню, кухню 1-6 в жилу кімнату по [ADDRESS] . В розрахунковій відомості об`єктів та вартості необхідних виконаних робіт по [ADDRESS] , прізвище замовника зазначено вірно « [PERSON] ». Згідно відомостей із домової книги для прописки громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] , книга містить декілька записів про реєстрацію в будинку саме [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження, виданого Іллічівським районним відділом РАЦС м. Жданова 14.05.1968 року, актовий запис № 1089, свідоцтва про народження [PERSON] , виданого Іллічівським районним відділом РАЦС м.Жданова 27.07.1972 року, актовий запис №1298, трудової книжки [PERSON] , прізвище померлої пишеться як « [PERSON] ». Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За нормами ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, з аналізу наданих доказів встановлено, що у Договорі про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 18.01.1963 року та у реєстраційному написі БТІ, при написанні прізвища забудовника допущено описку, а саме замість вірного « [PERSON] » помилково записано « [PERSON] ». Враховуючи, що державний нотаріус, який посвідчив правовстановлюючий документ не має можливості внести до нього виправлення в належному вигляді, суд вбачає достатньо умов для встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа спадкодавцю.

Outcome: approved