Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Представник позивача АТ «Альфа-Банк» звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 195747,22 грн., яка утворилася станом на 07.10.2021 р. внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором № 491038924. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.10.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Угоду про надання кредиту у розмірі 144075,49 грн строком на 60 місяців зі сплатою 39,90 % річних. Кредит був наданий для повернення заборгованості за кредитним договором № 631384795 від 17.03.2020. Відповідачка отримала кредитні кошти шляхом зарахування їх на рахунок, відкритий на ім`я відповідачки в АТ «Альф-Банк». Дата повернення кредиту - 30.10.2025. Відповідачка зобов`язалася здійснювати погашення кредиту згідно з графіком платежів, який є додатком до Угоди про надання кредиту № 491038924 від 29.10.2020 р. У зв`язку з порушенням відповідачкою кредитних зобов`язань, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 195747,22 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2936,21 грн. Ухвалою суду від 24.12.2021 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача АТ «Альфа-Банк» у судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі у судовому засіданні, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] подала до суду письмову заяву від 13.01.2022 р. про розгляд справи без її участі, зазначила, що позов визнає у повному обсязі. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши докази у справі, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, 29.10.2020 року [PERSON] звернулася до АТ «Альфа-Банк», підписала Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (надалі - Договір), Оферту на укладення Угоди про надання кредиту № 491038924, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (далі - Угода), паспорт споживчого кредиту, в якому міститься, зокрема інформація про умови кредитування з урахуванням побажань споживача, щодо реальної річної процентної ставки та вартості кредиту, порядок повернення кредиту, згідно яких між сторонами виникли кредитні правовідносини. За умовами кредитного договору, [PERSON] отримала від АТ «Альфа-Банк» кредитні кошти у сумі 144075,49 грн. на строк 60 місяців - до 30.10.2025 року, зі сплатою 39,90 % річних. Відповідачка отримала кредитні кошти шляхом зарахування їх на рахунок, відкритий на ім`я відповідачки в АТ «Альф-Банк» та зобов`язалася здійснювати погашення кредиту згідно Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є додатком № 1 до Угоди про надання кредиту № 491038924 від 29.10.2020 р., та підписаний сторонами, та в якому зазначено, що погашення кредиту має відбуватися до 22 числа кожного місяця, розмір мінімального щомісячного платежу 5572,54 грн. (а.с.7-12). Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України, якою регламентовано, що свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 491038924 від 29.10.2020 р., станом на 07.10.2021 р. становить 195747,22 грн. та складається із заборгованості за кредитом - 144075,49 грн., заборгованості по відсоткам - 51671,93 грн. (а.с.13-16), що свідчить про неналежне виконання відповідачем, взятих на себе зобов`язань по кредитному договору. Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка [PERSON] періодично частково сплачувала заборгованість за кредитним договором, однак з порушенням Графіку платежів, що свідчить про прийняття нею умов договору. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки відповідачка у встановлений договором строк не сплатила суму кредиту, проценти за користування грошовими коштами, допустила прострочення повернення чергової частини, тобто не виконала зобов`язання належним чином відповідно до умов договору кредиту, позов визнає та сума заборгованості нею не оспорюється, а тому заборгованість підлягає стягненню з неї на користь позивача. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2936,21 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved