Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини в сім`ї не склалися. На протязі певного часу їх сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Подружні стосунки між ними припинені. З вини відповідача сім`я розпалася. Спільне господарства ними не ведеться. Вона зрозуміла, що в них різні характери та погляди на життя. Спільне проживання з відповідачем є тяжким для неї та її доньки. Повага до відповідача у неї втрачена, авторитетом в сім`ї він не користується, а тому вважає, що шлюб існує формально. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , спору щодо місця проживання якої не виникає. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач в своїй позовній заяві просить справу слухати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити. Відповідач про причини неявки не повідомив, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24.04.1999 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб 24.04.1999 (актовий запис №07). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України законодавець закріпив, що шлюб грунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. При цьому, законодавець не визначив будь-які виключення з положень вказаних правових норм. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися. Вони припинили поружні відносини та ведення спільного господарства. Тобто, фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим. За таких обставин, аналізуючи досліджені докази, правові норми, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Судовий збір позивачем сплачено в сумі 908 грн. 00 коп. в дохід держави, який відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved