Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим з позовом, посилаючись на те, що 19.09.2015 року вона уклала шлюб з Відповідачем [PERSON] . Шлюб було зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. 28.02.2017 р. від цього шлюбу у подружжя народився син [PERSON] .\~Спочатку сімейне\~життя складалось\~добре,\~проте протягом\~останніх трьох років сімейні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин. Спільне життя з Відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. Більше того, втратили почуття любові та поваги один до одного. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примирятись з відповідачем намагались неодноразово та протягом останніх трьох років, однак все безрезультатно. А тому, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить інтересам позивача, інтересам відповідача та інтересам спільної дитини. Ухвалою судді Кам`янсько- Дніпровського районного суму Запорізької області від 21.10.2021 відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Згідно з ч. 4\~ст.19 ЦПК України\~спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 21.10.2021 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі останній не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин, на адресу суду від відповідача надійшла розписка від 04.04.2022 р. про отримання судової повістки з додатками. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України,\~\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 р.). Дослідивши обставини справи в їх сукупності, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та приходить до такого висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~\~ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 СК України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 112 СК України\~передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що 19.09.2015 року [PERSON] уклала шлюб з Відповідачем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що був складений відповідний актовий запис № 1256 (а.с. 4). Від цього шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 5). Як зазначає\~позивач,\~спочатку сімейне\~життя складалось\~добре,\~проте протягом\~останніх трьох років сімейні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин. Спільне життя з Відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. Більше того, втратили почуття любові та поваги один до одного. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примирятись з відповідачем намагались неодноразово та протягом останніх трьох років, однак все безрезультатно. А тому, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить інтересам позивача, інтересам відповідача та інтересам спільної дитини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є свідомим, та повністю співпадає з бажанням відповідача, причини з яких сторони наполягають на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах\~Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. При поданні позову [PERSON] був сплачений судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням, який в силу приписів ст.141\~ЦПК\~України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 908 грн. 00 коп. На підставі ст.\~24,\~55,\~56,\~110,\~112,\~113 СК України,

Outcome: approved