Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08 травня 1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Кам`янській сільській раді Рокитнівського району Рівненської області. В шлюбі народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Відповідач влаштовує постійні сварки, в тому числі в присутності сторонніх людей та в громадських місцях, що ображає її честь і гідність. Шлюбні відносини припинені з березня 2021 року. Втрачені фізичні та духовні зв`язки між ними, втрачено почуття любові та поваги один до одного, а тому просить шлюб розірвати, прізвище залишити [PERSON] . Крім того, позивач зазначає, що відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні сім`ї, обов`язку щодо утримання дітей не виконує, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Діти перебувають на її утриманні. Старша дочка навчається у Волинському національному університеті імені Лесі Українки, що потребує значних витрат. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення неповнолітніми дітьми повноліття, а повнолітньою дитиною - до закінчення навчання. Допустити негайне виконання судового рішення в мажах суми платежу, встановленого законом. Ухвалою суду від 15 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві та доповнила, що чоловік зловживає алкогольними напоями, з приводу чого неодноразово зверталася до суду про розірвання шлюбу, однак у подальшому забирала заяву. На даний час шлюбних стосунків не підтримують, не бажає зберігати шлюб. Участі у вихованні та утриманні дітей чоловік не приймає. Вона є інвалідом 3 групи, отримує пенсію. Також отримує соціальну допомогу, як малозабезпечена сім`я. Її місячний дохід складає близько 8000,00 гривень, однак зазначених коштів недостатньо для утримання сім`ї. Відповідач є працездатним, їздить на заробітки, інших утриманців не має. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, сторони 08 травня 1997 року зареєстрували шлюб у Кам`янській сільській раді Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис №6 (а.с.12). Від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] та неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.14,19,21). Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом з`ясовано, що на протязі спільного життя між сторонами виникали непорозуміння, різні погляди на життя. Позивач зберігати сім`ю не бажає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому заслухавши пояснення позивача, прізвище позивачу суд залишає « [PERSON] ». Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки доходу (заробітку) , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення неповнолітніми дітьми повноліття, а повнолітньою дитиною - до закінчення навчання. Відповідно до свідоцтв про народження, [PERSON] народилася [INFO] ; [PERSON] , народилася [INFO] ; [PERSON] , народився [INFO] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , сторони по справі (а.с.14,19,21). Згідно довідки Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області №982 від 05.05.2021, [PERSON] проживає по [ADDRESS] . До складу його сім`ї, які проживають за вказаною адресою входять: дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] (студентка), дочка [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із батьками та знаходяться на їх утриманні (а.с.13). [PERSON] є студентом 2-го курсу факультету біології та лісового господарства денної форми навчання за державним замовленням освітнього рівня «бакалавр» Волинського національного університету імені Лесі Українки. Термін навчання: з 01.09.2019 по 30.06.2023, що підтверджується довідкою №05/1004 від 07.05.2021, виданою Волинським національним університетом імені Лесі Українки (а.с.16). Відповідно до ст.ст.180,181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів враховуються стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В силу вимог ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі або в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Приймаючи рішення про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) слід врахувати те, що на сьогодні нормами СК України не передбачено конкретних часток заробітку відповідача, які мають стягуватися як аліменти залежно від кількості дітей саме при розгляді справ у порядку позовного провадження. Відтак, виходячи із приписів ч. 9 ст.10 ЦПК України щодо застосування судом закону за аналогією, вимоги до стягнення аліментів у частці від заробітку платника аліментів слід визначати з урахуванням вимог, які містяться у ч. 5 ст.183 СК України. Так, ч. 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладені обставини у справі та правові норми, а також те, що позивач просить стягнути з відповідача алімети, з врахуванням вимог розумності та справедливості, а тому суд вважає такі вимоги бгрунтованими та стягує з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, та на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч. 1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено дві позовні вимоги. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір за одну позовну вимогу, тому такі витрати суд покладає на відповідача. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі, визначеному на день подачі позову, який складає 908 гривень, від сплати якого позивач звільнена.

Outcome: approved