Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ТОВ «СМАРТ ОФІС ГРУП», в якому просила визнати припиненими трудові відносини між нею та відповідачем з 20.07.2020 у зв`язку зі звільненням [PERSON] на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, зобов`язати відповідача видати наказ про звільнення [PERSON] з 20.07.2020 та видати трудову книжку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] з 2016 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ «СМАРТ ОФІС ГРУП», а з 2017 року перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач неодноразово зверталася до ТОВ «СМАРТ ОФІС ГРУП» із заявами про звільнення з роботи за власним бажанням. Дана необхідність виникла у зв`язку з фактичним припиненням роботи товариством. Відповіді від ТОВ «СМАРТ ОФІС ГРУП» не отримала, всі поштові повідомлення повернулися за закінченням терміну зберігання. Встановлення факту припинення трудових відносин з колишнім роботодавцем позивачу необхідно для влаштування на роботу та отримання субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 28.10.2021 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи у суді за юридичною адресою товариства, однак позовна заява з додатками повернулася до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] з 2016 року перебуває у трудових відносинах з ТОВ «СМАРТ ОФІС ГРУП», що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та довідкою з Пенсійного фонду (а. с. 4 - 6, 7 - 9). З 2017 року [PERSON] перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 20.07.2020 [PERSON] направила на адресу відповідача ТОВ «СМАРТ ОФІС ГРУП» заяву про звільнення за власним бажанням та повернення трудової книжки, що підтверджується описом вкладення у цінний лист (а. с. 11). Однак вказана заява була повернута на адресу позивача без вручення за закінченням терміну зберігання. 23.09.2021 позивач також звернулася до відповідача із заявою про видачу трудової книжки із внесеним записом про звільнення, проте вказана заява також повернулася без вручення (а. с. 17, 18). Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. За змістом статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права позивачки на припинення трудового договору, обраний нею спосіб захисту направлений на відновлення її трудових прав, гарантованих Конституцією України. Передбачений частиною 3 статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає видачу роботодавцем наказу за заявою працівника. Правила ведення трудових книжок, внесення записів та їх виправлення у трудових книжках працівників мають виконуватися з урахуванням чітко визначених правил встановлених Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерством юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. №58 (далі - Інструкція №58) та Постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993р. № 301 (далі - Постанова № 301). Згідно з п.п. 2, 3, 4 Постанови № 301 при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідно до п.п. 1.1, 2.1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно п. 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Трудова книжка заповнюється одночасно українською та російською мовами і засвідчуються окремо обидва тексти. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Отже, на підставі викладеного, з урахуванням порушення права позивача на звільнення у зв`язку з залишення заяви позивача поза увагою, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання припиненими трудових відносин між ТОВ «СМАРТ ОФІС ГРУП» та [PERSON] , у зв`язку зі звільненням останньої за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позовних вимог, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved