Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватної агрофірми «Вікторія» про скасування речового права та повернення земельної ділянки. Позивач мотивував свої вимоги тим, що між ним та ПАФ «Вікторія» зареєстровано договір оренди земельної ділянки строком на 20 років кадастровий номер: 0520282000:01:005:0071. Про наявність вказаного договору оренди позивачу стало відомо наприкінці 2018 року з кримінального провадження №12018020080000100 адже вказаного договору оренди позивач не підписував. Реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди землі порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю. Тому, позивач [PERSON] змушений звертатися до суду за захистом порушених прав та просив постановити рішення, яким скасувати запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 25.02.2015 вчинений на підставі рішення державного реєстратора Загребельного Дмитра Михайловича реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області № 19610436 про реєстрацію іншого речового права (права оренди за приватною агрофірмою «Вікторія») на земельну ділянку площею 2,6680 га кадастровий номер: 0520282000:01:005:0071, розташованої на території Каришківської сільської ради Барського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зобов`язати Приватну агрофірму «Вікторія» повернути [PERSON] вказану земельну ділянку. Стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача адвокат Путілін Є.В. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача адвокат Якименко О.О. позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні з підстав, що викладені у відзиві. У судовому засіданні пояснив, що доводи [PERSON] не відповідають дійсності, оскільки договір укладено ним особисто відповідно до вимог закону. Позивач щороку отримує орендну плату відповідно до умов договору. Висновок судових експертів за результатами проведення технічної та почеркознавчої експертизи у матеріалах кримінального провадження № 12018020080000100 від 20.02.2019 року не може бути доказом у справі, оскільки експертиза проведена поза межами цивільної справи. У даній справі експертиза не призначалася. ПАФ «Вікторія» не була учасником у проведенні експертизи у кримінальному провадженні. Експерт провела експертизу з порушенням вимог Інструкції про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень. Допитана у судовому засіданні експерт Вінницького відділення КНДІСЕ Сімчук Л.Ю. пояснила, що висновок судових експертів за результатами проведення технічної та почеркознавчої експертизи у матеріалах кримінального провадження № 12018020080000100 від 20.02.2019 року вважає законним та обґрунтованим. При проведенні експертизи використовувала Інструкцію про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень та Науково - методичні рекомендації з питань підготовки матеріалів та призначення судових експертиз. На питання сторін зазначила, що згідно Науково - методичних рекомендацій з питань підготовки матеріалів та призначення судових експертиз вільні зразки підпису надаються не менше ніж на 15 документах, а при проведенні вказаної експертизи експерт використав 5 таких документів. Вільні зразки по змозі повинні відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма, за формою документа, за його змістом та цільовим призначенням. Експерт уточнила, що за часом виконання це мають бути документи 1-2 роки стосовно досліджуваного документу. В дійсності, як вільні зразки були використані договір на користування електроенергією від 07.11.2000 року, військове посвідчення від 16.12.1984 року, фотокартки від 29.08.2071 року та від 20.09.1971 рік, тобто за часом виконання пройшло більше 14 - 43 років. Для проведення експертизи експерт використала експериментальні зразки на 5 аркушах, які посвідчені слідчим Барського відділенні поліції. Однак, експертизу призначив слідчий суддя Барського районного суду Вінницької області відповідно до ухвали від 29.01.2019 року. Експерт пояснила, що для проведення експертизи її було достатньо наявних вільних зразків, вона встановила, що підписи на вільних зразках та експериментальних виконані однією особою [PERSON] . Крім того, експерт зауважила, що Інструкція про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень та Науково - методичні рекомендації з питань підготовки матеріалів та призначення судових експертиз носять рекомендаційний характер і не є обов`язковими. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, експерта, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер: 0520282000:01:005:0071, площею 2,6680 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Каришківської сільської ради Барського району Вінницької області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №369807. 12.11.2014 року між [PERSON] та ПАФ «Вікторія» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки. Право оренди зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.02.2015 року, номер запису про інше речове право: 19610436. Відповідно до статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Позивач [PERSON] стверджує у позові, що про існування зазначеного Договору оренди належної йому земельної ділянки не було відомо, він про нього дізнався лише наприкінці 2018 року. Договір оренди він не підписував, тобто було відсутнє його волевиявлення на укладення договору та настання юридичних наслідків обумовлених ним. Як доказ, позивач надав суду Висновок № 1023/1024/19-21 від 20.02.2019 судових експертів за результатами проведення технічної та почеркознавчої експертизи у матеріалах кримінального провадження №12018020080000100, згідно якого підпис у графі «орендодавець» у договорі оренди землі від 12.11.2014 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою; підпис у графі «орендодавець» у акті прийому прийому-передачі орендованої земельної ділянки від 25.02.2015 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою; підпис у графі «власник земельної ділянки» у акті погодження а закріплення меж земельної ділянки виконаний не [PERSON] , а іншою особою. У постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі № 686/23256/16-ц та від 25 березня 2021 року у справі № 752/21411/17 зроблено висновок, що отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його. У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 461/3675/17 зазначено, що статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Встановлено, що при проведенні експертизи № 1023/1024/19-21 від 20.02.2019 експерт використовувала Інструкцію про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень, затверджену МЮ України від 8.10.1998 року та Науково - методичні рекомендації з питань підготовки матеріалів та призначення судових експертиз, затверджені МЮ України від 08.10.1998 року. Згідно п. 1.8 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки матеріалів та призначення судових експертиз вільні зразки підпису надаються експерту у кількості не менше ніж на 15 документах. При виготовленні висновку № 1023/1024/19-21 від 20.02.2019 експерт використала лише п`ять документів, які містять вільні зразки підпису [PERSON] . Згідно п.1.5. Науково - методичних рекомендацій з питань підготовки матеріалів та призначення судових експертиз вільні зразки повинні відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма, за формою документа, за його змістом та цільовим призначенням. При виготовленні висновку № 1023/1024/19-21 від 20.02.2019 експерт використала вільні зразки підпису [PERSON] , які містяться у договорі на користування електроенергією від 07.11.2000 року, у посвідченні водія від 29.12.1984 року, фотокартки від 29.08.2071 року та від 20.09.1971 рік. За часом виконання вказані документи не відповідають об`єкту, який досліджується. Згідно п.1.3. п.1.6 п. 1.7 Науково - методичних рекомендацій з питань підготовки матеріалів та призначення судових експертиз експериментальні зразки відбираються та посвідчуються органом, який призначив експертизу. У кримінальному провадженні експертизу призначив слідчий суддя Барського районного суду Вінницької області відповідно до ухвали від 29.01.2019 року. При виготовленні висновку № 1023/1024/19-21 від 20.02.2019 експерт використала експериментальні зразки підпису [PERSON] , які відібрані та посвідчені слідчим Барського відділенні поліції 10.09.2018 року, тобто заздалегідь наперед до прийняття рішення про призначення експертизи, посвідчені органом який не призначав таку експертизу, які відібрані з порушенням Інструкції про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень. Суд вважає, що недотримання експертом при проведені експертизи Науково-методичних рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень та порушення вимог Інструкції про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень, є підставою для визнання висновку недопустимим та неналежним доказом у справі. Частинами першою та п`ятою статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Між тим, у висновку експерта № 1023/1024/19-21 від 20.02.2019 не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 23.09.2020 року, висновок експерта № 1023/1024/19-21 було складено 20.02.2019 року, що унеможливлювало вказання експертом про свою обізнаність про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, оскільки вказівка про обізнаність експерта про таку відповідальність можлива виключно в разі проведення експертизи на замовлення учасника справи. Відповідно до ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Відповідно до ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Отже, станом на час виготовлення висновку позивач [PERSON] не набув статусу учасника справи, оскільки на той час ним не було заявлено позову до ПАФ «Вікторія». Згідно із ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу», підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб. Проведення експертизи та виготовлення висновку № 1023/1024/19-21 від 20.02.2019 призначено слідчим суддею Барського районного суду Вінницької області відповідно до ухвали від 29.01.2019 року в межах кримінального провадження, а не за замовленням учасника справи на підставі договору, укладеного із суб`єктом експертної діяльності. За таких обставин, суд визнає Висновок № 1023/1024/19-21 від 20.02.2019 судових експертів за результатами проведення технічної та почеркознавчої експертизи у матеріалах кримінального провадження №12018020080000100, не належним та не допустимим доказом у цивільній справі та відхиляє його як доказ. Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів в порядку, передбаченому ЦПК України. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок доказування покладається на сторін. Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів) який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Інших доказів позивач до суду не надав. За умови відсутності у справі належних та допустимих доказів суд відмовляє у позові. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з цих підстав. Судом оглянуто у судовому засіданні матеріали кримінального провадження №12018020080000100 за ст. 358 ч.1 КК України, зокрема оригінал договору оренди земельної ділянки від 12.11.2014, Висновок № 1023/1024/19-21 від 20.02.2019 судових експертів за результатами проведення технічної та почеркознавчої експертизи у матеріалах кримінального провадження, постанову слідчого від 06.09.2018 року про відібрання експериментальних зразків для проведення дослідження, експериментальні зразки підпису [PERSON] на п`яти аркушах, клопотання про призначення експертизи від 29.01.2019 року, копію ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 29.01.2019 про призначення експертизи у кримінальному провадженні. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові слід відмовити, тому понесені судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed