Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач 03.11.2020 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обгрунтування позову зазначає, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 14 серпня 2008 року по справі 2-2454/08 з нього стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 15 липня 2008 року і до досягнення донькою повноліття. Також Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя 11 вересня 2019 року було видано судовий наказ про стягнення з нього на користь відповідачки [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, почиаючи з 20 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (справа 265/5738/19). Зазначає, що з нього згідно двох вищевказаних рішень стягнуто аліменти на двох дітей в розмірі Ѕ частки від усіх видів заробітку (доходу), додає копію письмової відповіді Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі №17.1-23/18222 від 21.09.2020 року. Просить суд зменшити розмір аліментів, які утримуються з нього на неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] з ј частки від усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину на 1/6 частку від усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, що буде становити 1/3 частку від усіх видів заробітку (доходу) на двох дітей. Відповідачка [PERSON] \~надала суду\~відзив на\~позов,\~в якому\~зазначила,\~що позовні\~вимоги не\~визнає та\~вважає позовну\~заяву необґрунтованою,\~оскільки відсутні\~правові підстави\~для задоволення\~позову.\~В обґрунтування\~відзиву також\~посилається на\~те,\~що позивач не зазначає про зміну життєвих обставин та матеріального становища, наявність інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення для зменшення судом розміру аліментів на утримання їх спільних неповнолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] . Просила суд відмовити у задоволенні позову. Позивач [PERSON] до судового засідання н з*явився, будучи повідомленим своєчасно та належним чином, у судове засідання не з.явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Віповідач надала суду письмову заяву 01.12.2021 року з проханням слухати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала. Ухвалою суду від 20 листопда 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи визначено провести в порядку спрощеного позовного провадженя. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22 квітня 2004 року, про що свідчить запис №155 в книзі рєстрації актів про одруження відділу реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 08 грудня 2008 року шлюб між позивачем та відповідачем по справі було розірвано. В шлюбі була народжена дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 14 серпня 2008 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 15 липня 2008 року і до досягнення донькою повноліття. В мотивувальній частині вищезазначеного рішення вказано, що відповідач [PERSON] до суду з*явився, визнавши позовні вимоги в повному обсязі. Після розірвання шлюбу у позивача з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] . 11 вересня 2019 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімума на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Стаття 15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з з ч.1 ст.192\~Сімейного Кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось з них. Аналогічні положення закріплені у п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Пункти 1, 2 статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачають, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, враховуючи встановлений частиною першою статті 81\~ЦПК України обов`язок доказування, у справах про зміну розміру аліментів позивач повинен довести як наявність обставин, передбачених статтею 192 СК України, так і те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками) та існують на момент звернення з позовом. Дослідивши обставини та зібрані у справі докази, суд, на підставі ст.89 ЦПК України, оцінивши всі матеріали вважає, що наведені позивачем доводи для зменшення розміру аліментів не підтверджують факт зміни майнового стану платника аліментів чи його стану здоров`я, що є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , в той час, як закон пов`язує виникнення права на зміну розміру аліментів зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, якщо такі обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками). Доказів зміни матеріального стану чи погіршення здоров`я, які є підставою для задоволення позову про зменшення розміру аліментів, позивач не представив. Враховуючи вищевикладені норми права, проаналізувавши надані позивачем в обґрунтування позовних вимог докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надав суду жодних підтверджень зміни матріального чи сімейного становища, погіршення стану здоров*я чи інших обставин, що мають істотне значення. Відмовляючи позивачу у задоволені позову суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed