Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, позовні вимоги позивачем уточнені 07.09.2021 року, в обґрунтування якого зазначає, що 25 листопада 2020 року о 17-55 годині водій [PERSON] по вул. Магістральна, 4А в м. Кривому Розі Дніпропетровської області , керуючи транспортним засобом РУТА 20-СПВ, державний номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, та не створить небезпеки для інших учасників руху та допустив зіткнення з автомобілем SUZUKI, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдані матеріальні збитки. Постраждалі при ДТП відсутні. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 б, 10.1 Правил дорожнього руху України, його дії кваліфіковано за ст. 124 КУпАП. Згідно постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.02.2021 року в діях [PERSON] є склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340 гривень. В наслідок неправомірних дій [PERSON] пошкоджено автомобіль позивача, тому йому заподіяно матеріальної та моральної шкоди. В результаті протиправних дій [PERSON] автомобіль позивача «SUZUKI», номер державної реєстрації [NUMBER] , зазнав пошкоджень, усунення яких коштуватиме 7116 гривень, із наступного розрахунку:1 ) Вартість дзеркала - 5346 грн.; Вартість установки дзеркала -780 грн.; Транспортні витрати - 990 грн., які позивач вимірює із розрахунку вартості палива та його кількості, що я витратив на дві поїздки до м. Дніпра. Вартість одного літру пального становить 25 грн. 99 коп. Двічі, в обидві сторони, я проїхав 560 км, витративши 6,8 л. на 100 км., що й становить 990 грн. Моральна шкода позивача полягає у психічних переживаннях, які позивач та його родина перенесли під час зазначених подій. Вони також виразилися у тривалому обмеженням наших прав, позбавленні можливості користуватися власним майном, розпоряджатися ним, порушенням звичного способу життя, як позивача, так і членів його родини, через відсутність автомобіля у робочому стані. Ми відчували сильне хвилювання, моральне страждання та значний дискомфорт. Крім того, позивач змушений був звертатися до адвокатів, працівників поліції, суду, замість того, щоб вести звичний спосіб життя. Внаслідок цього він не міг достатньо приділяти уваги своїй сім`ї, чим позивачеві було завдано моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, і це вимагало від нього додаткових зусиль для організації життя та життя родини. Позивач оцінюю моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Крім того, через подання позову до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 1866 гривень та на сплату послуг адвоката у розмірі 15250 гривень. Також можлива витрата грошових коштів у розмірі приблизно 5000 гривень для надання йому юридичної допомоги під час розгляду справи в суді. Він поніс витрати на оренду гаражу, задля збереження автомобіля через його несправність, які становлять 1000 грн. на місяць, що складає за весь термін його зберігання до сьогодні 10000 грн. Ухвалою суду від 20.04.2021 року провадження по справі відкрито, ухвалою від 12.08.2021 року залучено третю особу. 14.06.2021 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, у якому не погодився з позовними вимогами з тих підстав, що при складені відносно відповідача протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 187925 від 25.11.2020 року, відповідачем був наданий для огляду Поліс №АР/8480528 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії до 14.01.2021 року, де страховиком виступає АТ «СГ «ТАС». Саме тому відповідач вважає, що позивач звернеться до Страховика, який правомірно оцінить розмір збитків та безперешкодно здійснить відшкодування вартості пошкодженого внаслідок ДТП майна, оскільки страховка повністю покриває суму матеріальних збитків. Звертаю увагу суду, що у Постанові 4 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вказав на те, що існує виключна правова проблема, яку необхідно вирішити для забезпечення розвитку права та формування єдиної гіравозастосовної практики. Суд констатував, що спрямовування судової практики шляхом неврахування наявності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності при вирішенні питання про відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою відповідальність відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", нівелює існування цього правового інституту як такого. Вимоги про стягнення матеріальної шкоди взагалі не підтверджені. В судовому засіданні [PERSON] наполягав на задоволенні позову, надав пояснення відповідно змісту позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила відмити в задоволенні позовних вимог, надала пояснення відповідно змісту відзиву. Від третьої особи заяв не надходило. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 25 листопада 2020 року о 17-55 годині водій [PERSON] по [ADDRESS] , керуючи транспортним засобом РУТА 20-СПВ, державний номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, та не створить небезпеки для інших учасників руху та допустив зіткнення з автомобілем SUZUKI, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдані матеріальні збитки. Постраждалі при ДТП відсутні. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 б, 10.1 Правил дорожнього руху України, його дії кваліфіковано за ст. 124 КУпАП. Згідно постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.02.2021 року в діях [PERSON] є склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340 гривень. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [PERSON] застрахована та підтверджена Полісом №АР/8480528 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії до 14.01.2021 року, де страховиком виступає АТ «СГ «ТАС». Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК Українистрахова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі абзацом 2 частини першоїстатті 1192 ЦК Українирозмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другоїстатті 22 ЦК Україниреальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно зістаттею 1194 ЦК Україниособа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цимЗакономпорядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). У статті 979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Між відповідачем і страховою компанією існували договірні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілими, яким він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Відповідно до ст. 22 зазначеного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вказаний висновокпідтверджений ВерховнимСудом,зокрема ів постановівід 22квітня 2021року усправі №759/7787/18(провадження№ 61-10773св20). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зістаттею 1194 ЦК Українивідшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Як вбачається з матеріалів справи позивач до страхової компанії не звертався взагалі, а отже [PERSON] не є належним відповідачем по справі. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), які суд бере до уваги. Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідач звільняється від обов`язку з відшкодування шкоди у межах застрахованого ліміту відповідальності , й такий обов`язок Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , покладається на страховика завдавача шкоди. Більше того , як вбчається з постанови суду від 11.02.2021 року [PERSON] працював водієм в ПАТ "Севертранс", з огляду на те, що [PERSON] є не належним відповідачем по справі, суд не досліджує інші вимоги позивача по суті і приходить до висновку про відмову в задоволенні позову повністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed