Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. Іноземне підприємство «Агро-Вільд Україна» (надалі позивач, Підприємство) звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] (надалі відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної працівником підприємства. Позивач вказує, що в червні 2020 року начальником автотранспортного цеху Підприємства було виявлено автомобіль Skoda державний знак [NUMBER] з пошкодженнями, характерними для дорожньо-транспортної пригоди. 19.06.2020 року складено Акт службового розслідування, яким визначено, що вірогідно саме відповідачем було пошкоджено вказаний автомобіль, автомобіль був використаний відповідачем 01.04.2018 року для власних потреб. Згідно висновку авто-товарознавчої експертизи № 71/20 матеріальний збиток складає 224 547 грн. Отже, Підприємство просить стягнути із відповідача на свою користь вказану суму. Відзив на позовну заяву не надходив. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 02.08.2021 року Жашківський районний суд Черкаської області відкрив спрощене позовне провадження. Розгляд справи відкладався неодноразово, оскільки [PERSON] знаходиться в СІЗО № 30 та до суду не надходило підтвердження отримання [PERSON] копії позову та судової повістки. 25.10.2021 року до суду надійшла розписка відповідача про отримання матеріалів цивільної справи. 16.11.2021 року позивач надав клопотання про відкладення розгляду справи. 11.01.2022 року від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання з викликом сторін. Як зазначено у ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. За приписами ч. 7 ст. 279 ЦПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Суд зазначає, що разом із позовом відповідна заява представником позивача, адвокатом Дерев`янчук В.А., подана не була, отже відсутні підстави для розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль Skoda Rapid державний номер [NUMBER] 17.10.2013 року зареєстровано за ІП «Агро-Вільд Україна» Черкаська обл., м. Жашків, вул. Давиденко, 48 (арк. с. 6). Наказом № 21 від 10.06.2020 року Генеральний директор Підприємства зазначив, що в червні 2020 року за наслідками проведеної інвентаризації автопарку Підприємства було виявлено пошкодження автомобіля марки Skoda Rapid державний номер [NUMBER] . У зв`язку з відсутністю відомостей про обставини та особу заподіювача шкоди наказано створити комісію, комісії провести службове розслідування обставин пошкодження автомобіля і встановити особу заподіювача шкоди в строк до 15.07.2020 року, провести оцінку розміру матеріального збитку із залученням судового експерта (арк. с. 8). Відповідно акта службового розслідування № 1 від 19.06.2020 року комісією зроблені висновки: 1.Колишній менеджер ІП «Агро-Вільд Україна» [PERSON] з 2013 по травень 2018 року постійно користувався автомобілем Skoda Rapid державний номер [NUMBER] , а тому, вірогідно, саме ним був пошкоджений вказаний автомобіль. 2.Автомобіль Skoda Rapid державний номер [NUMBER] був використаний 01.04.2018 року [PERSON] для власних потреб, непов`язаних із виконанням трудових обов`язків, оскільки це був вихідний день. Вказаного висновку комісій дійшла на підставі опитування члена комісії, начальника АТЦ Клевіцького О.П., який повідомив, що даним автомобілем з 2013 по травень 2018 року постійно користувався [PERSON] .. Востаннє, коли він бачив автомобіль без будь-яких ушкоджень, був кінець березня 2018 року. Наскільки він пам`ятає, після свого дня народження [INFO] [PERSON] на автомобілі вже не їздив та в подальшому був звільнений. В свою чергу Начальник служби з управління персоналом Калетінська М.М. вказала, що за [PERSON] зазначений автомобіль службовим розпорядженням не закріплявся (арк. с. 9-10). Також до матеріалів справи наданий висновок № 71/20 автотоварознавчої експертизи, складений 27.07.2020 року (арк. с. 11-33). У вказаному висновку зазначено, що 09.07.2019 року до ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» надійшов адвокатський запит адвоката Дерев`янчука В.А. з проханням провести автотоварознавчу експертизу з метою визначення матеріального збитку заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля Skoda Rapid державний номер [NUMBER] . Висновком експерта встановлено, що матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля Skoda Rapid державний номер [NUMBER] внаслідок ДТП складає 224 547,00 грн. 23.09.2020 року адвокатом Дерев`янчук В.А. в інтересах Підприємства скеровано адвокатський запит на адресу Управління поліції в Черкаській області, в якому адвокат просить надати копії документів, що стосуються обставин вчиненої ДТП за участі водія [PERSON] на автомобілі Skoda Rapid державний номер [NUMBER] . Як зазначає адвокат, орієнтовно подія відбулась 01.04.2018 року (арк. с. 34). Листом від 30.09.2020 року Начальник управління патрульної поліції в Черкаській області повідомив, що дорожньо-транспортна пригода, дані про яку вказані у запиті, в управлінні патрульної поліції в Черкаській області не зареєстрована та не оформлювалася (арк. с. 35). Також, до матеріалів справи надані наказ про прийняття на роботу [PERSON] на посаду менеджера з 26.10.2010 року (арк. с. 36), наказ про звільнення за прогули з 31.05.2018 року (арк. с. 37). Також, довідкою Генерального директора Підприємства засвідчено, що автомобіль Skoda Rapid державний номер [NUMBER] наказом чи розпорядженням по Підприємству ніколи не був закріплений для службового користування за колишнім співробітником [PERSON] (арк. с. 38). IV. Аргументи сторін та їх оцінка. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За приписами ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В той же час, позивачем не надано жодного доказу, що автомобілем Skoda Rapid державний номер [NUMBER] постійно користувався виключно відповідач. Більш того, Начальник служби з управління персоналом Калетінська М.М. зазначила, що вказаний автомобіль за відповідачем не закріплявся. Вказане твердження підтверджено довідкою, підписаною Генеральним директором Підприємства. Те, що автомобіль отримав пошкодження в наслідок дорожньо-транспортної пригоди є припущенням, як і дата такої пригоди. Єдиним обґрунтуванням є пояснення начальника АТЦ Клевіцького О.П., який зазначив, що востаннє він бачив автомобіль без будь-яких ушкоджень у кінці березня 2018 року. Наскільки він пам`ятає, після 1 квітня 2018 року відповідач на автомобілі вже не їздив. Відповідно акта службового розслідування, автомобіль вірогідно був пошкоджений відповідачем. Крім того, жодних пояснень тієї обставини, що позивач два роки не бачив автомобіль, який належить Підприємству, у позовній заяві не наведено. Згідно п. 5.1.5 ст. 5 П(с)БО 7 транспортні засоби є основними засобами, які зараховуються до балансу підприємства. Тобто, за правилами бухгалтерського обліку на вказаний автомобіль нараховувалась амортизація. Витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) включаються до складу витрат. В той же час жодних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують використання автомобіля саме відповідачем (шляхові листи, доручення, довіреності, талони на паливо, звіт про витрати тощо) позивачем не надано. Суд звертає увагу, що з огляду на фототаблицю, додану до висновку автотоварознавчої експертизи, зокрема фото 4 та фото 11, зазначений автомобіль самостійно пересуватись не мав можливості. Отже, на територію Підприємства міг потрапити тільки за допомогою евакуатора, вантажного автомобіля тощо, що неможливо приховати від інших працівників. Таким чином, єдиним доведеним фактом, на думку суду, є факт пошкодження автомобіля. Суд зазначає, що відсутність заперечень з боку відповідача, не звільняє позивача від обов`язку доказування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позивач належними та допустимими доказами не довів обставини, викладені у позові, що призводить до неможливості задоволення позовних вимог. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до частин 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed