Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

09.12.2021 позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого вказала, що 06.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 30666 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет»заборгованості за кредитним договором № 106939/0005XSGF від 12.04.2013,укладеного між ПАТ« Платинум Банк`та Черепивською Т.О. у розмірі 27025,56грн.,з яких: 21 026,67 грн.-заборгованість за тілом кредиту,5749,89 грн.- заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 199,00 грн.- заборгованість за несплаченою комісією, 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Відповідно до вказаного виконавчого напису, 17.06.2021 приватним виконавцем Лиманським В.Ю. відкрито виконавче провадження № 65854202, при примусовому виконанні якого було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в рахунок погашення боргу в розмірі ј частини доходів. Про наявність вказаного виконавчого провадження вона дізналась лише в грудні місяці 2021 року, під час звернення до сервісного центру № 8 у м. Рубіжне Головного управління ПФУ в Луганській області за роз`ясненнями щодо підстав зменшення розміру виплат її пенсії на 500 грн. у листопаді 2021 року. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з грубими порушеннями вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, Постанови КМ України « Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 № 1172, оскільки ніяких зобов`язань перед ПАТ «Платінум Банк» у неї немає, а тому, вона не визнає заборгованість ні перед ПАТ «Платінум Банк» ні перед його правонаступниками. Крім того, жодних вимог, письмових пояснень або інших повідомлень про факт невиконання нею зобов`язань за кредитним договором вона не від кого не отримувала. Також позивачка зазначає, що недостовірним є те, що заборгованість перед банком виникла у неї за період з 21.02.2018 по 06.05.2021, оскільки відповідно до рішення Правління НБУ від 23.02.2017 № 95-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладників фізичних осіб прийнято рішення від 24.02.2017 № 743 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Платинум Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», а тому, станом на 23.02.2017, останній втратив право на здійснення банківської діяльності, зокрема, на видачу кредитних коштів та нарахування процентів за кредитним договором, отже правових підстав для видачі виконавчого напису нотаріусом не існувало. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 06.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрований у реєстрі за № 30666, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором № 106939/0005XSGF від 12.04.2013, укладеним між ПАТ « Платинум Банк» та [PERSON] , у розмірі 27 025,56 грн., а також стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.12.2021 прийнято до розгляду цю позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін; постановлено витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи про вчинення ним виконавчого напису від 06.05.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 30666, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за період з 21.02.2018 по 06.05.2021, у сумі 27 025,56 грн. 05.01.2022 до суду надійшла заява відповідача, в якій представник пропонує позивачу вирішити цей спір у мировому порядку за умови взаємних поступок, у зв`язку з чим пропонує відповідачу сплатити на рахунки відповідача частину заборгованості у розмірі 4864,6 грн., при цьому заборгованість у сумі 22 160,96 грн. буде списана, а заборгованість за кредитним договором № 106939/0005XSGF від 12.04.2013 та виконавчим написом № 3066, вважатиметься такою, що погашена в повному обсязі ( а.с.-29). Одночасно з заявою про укладення мирової угоди, представник надав суду 05.01.2022 заяву про визнання позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в повному обсязі ( а.с.30). 10.01.2021 до суду надійшло клопотання представника позивачки, в якому зазначено,що вона вважає недоцільним врегулювання спору за участі судді, оскільки відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, при цьому позивачка взагалі не має з відповідачем ніяких правовідносин ( а.с.-32,33). У судове засідання позивачка та її представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У своєму клопотанні від 10.01.2022 представник просить розглянути справу без її участі та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.32,33). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмові пояснення щодо позову суду не надав. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський В.Ю. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, письмові пояснення щодо позову суду не надав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ "Про нотаріат" (далі - Закон "Про нотаріат" ) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат».) Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами, згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Такий же висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2018 року у справі №310/9293/15. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Документи, які підтверджують заборгованість мають відповідати вимогам, встановленим для бухгалтерських документів, на підставі яких, відповідно до закону, обліковується заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» , підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Також на підставі ч. 4, 5 ст. 9 зазначеного Закону господарські операції відображуються у облікових регістрах. Аналогічні положення містяться у п. 2.1.1. та 2.1.2. Положення "Про організацію бухгалтерського обліку та звітності у банках України", затвердженого Постановою НБУ № 566 від 30.12.1998 р. Таким чином, лише первинні документи та облікові регістри є доказами, які можуть підтвердити наявність безспірної заборгованості. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц. Судом встановлено, що 06.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 30666, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Сіті Фінанс» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 1/ПТБ від 15.10.2020, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством « Платинум Банк», на підставі Договору факторингу № 79 від 22.02.2018, відступило право вимоги за Кредитним договором № 106939/0005XSGF від 12.04.2013, укладеного між ПАТ « Платинум Банк» та [PERSON] , а також, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ « Фінпром Маркет», стягнути з [PERSON] за період з 21.02.2018 по 06.05.2021 включно, суму у розмірі 27 025,56 грн., з яких: 21 026,67 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5749,89 грн.- заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 199,00 грн.- заборгованість за несплаченою комісією, 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису ( а.с.10). За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 06.12.2021 встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. 17.06.2021 відкрито виконавче провадження № 65854202, де боржником є [PERSON] , а стягувачем - ТОВ « Фінпром Маркет» (а.с.13). В ході розгляду справи ні відповідачем, ні третіми особами не було подано суду доказів на підтвердження належної перевірки нотаріусом поданих відповідачем документів в частині наявності безспірності заборгованості, а саме: чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Приймаючи до уваги те, що підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника, суд погоджується із наведеними в позові обґрунтуваннями позивача та вважає їх доведеними в ході розгляду справи, а також звертає увагу на те, що стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовані доводи позивача в цій частині та не надано суду беззаперечних доказів, які б свідчили, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, заборгованість була безспірною та нотаріусом виконані всі вимоги закону при його вчиненні. Частина 4 ст. 206 ЦПК України встановлює, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідач позов визнав, таке визнання є безумовним, не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, а також приймаючи до уваги те, що нотаріусом вчинено оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, та доказів зворотного матеріали справи не містять, та оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вищенаведених положень закону, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Частина 4 ст. 206 ЦПК України встановлює, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved