Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Позивач зазначала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від шлюбу вони мають троє неповнолітніх дочок: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] , які проживають разом із нею. Рішенням суду від 21.11.2019р. встановлений розмір аліментів, що стягується з відповідача на утримання доньок, встановлено у розмірі по 1.300,00 грн. щомісяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Обгрунтовуючи свої вимоги вказувала, що з часу ухвалення судового рішення, яким було встановлено, що відповідач офіційно не працює, має мінливий дохід, змінилися обставини, зокрема, значно виросли витрати на утримання дітей, сплату комунальних послуг, а відтак, посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання доньок, з 1.300,00 грн. до 3.000,00 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та просила такі задоволити; відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліменти на дітей по 2.000,00 грн. на кожну дитину, а відтак, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає позов підставним та обґрунтованим, який підлягає до часткового задоволення із-за таких міркувань. Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від шлюбу вони мають троє неповнолітніх дочок: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] , які проживають разом із позивачкою. Рішенням суду від 21.11.2019р. встановлений розмір аліментів, що стягується з відповідача на утримання доньок, встановлено у розмірі по 1.300,00 грн. щомісяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відповідач офіційно не працює. Вирішуючи даний спір суд виходить з того, що, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незміненим. Отже, у зв`язку із зазначеним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршенням чи поліпшенням здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Суд враховує, що під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержував аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів Отже суд, із урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши подані сторонами докази, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення розміру аліментів на утримання дитини, у розмірі по 2.500,00 грн. на кожну дитину, оскільки відповідач у 2019-2021 роках не отримував стабільного щомісячного доходу, а раніше визначений судом розмір аліментів є меншим, ніж визначений законом як мінімальний, отже недостатнім для забезпечення належного утримання дітей сторін і їх гармонійного розвитку. Окрім того, суд бере до уваги, що відповідач, який періодично виїзджає за межі України на заробітки, що він у суді підтвердив, не надав належних доказів на підтвердження неможливості виконувати свій обов`язок по утриманню дітей у визначений судом спосіб. Відповідно до вимог ст.ст.181,192 СК України та

Outcome: approved