Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

30.09.2021 товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2) про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачу на підставі договору іпотеки від 29.11.2007 № 06/2007/3122Фжр на праві власності належить нерухоме майно квартира [ADDRESS] . В цей же час, у вказаній квартирі зареєстрована відповідач-1, однак фактично там не проживає. Реєстрація місця проживання відповідача-1 у спірній квартирі перешкоджає позивачу вільно користуватися, а також розпорядитися вказаним майном на власний розсуд. Позивач набув право вимоги за кредитним договором від 29.11.2007 № 06/2007/3122Фжр, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», та договором іпотеки від 29.11.2007. Відповідачам направлялися повідомлення про відступлення права вимоги, а також вимоги/іпотечне повідомлення, однак вони були залишені без реагування. Посилаючись на положення ст.ст. 15, 317, 321, 383, 391 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 109 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК України), позивач просив позбавити відповідача-1 права користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] та виселити її, а також стягнути судові витрати (а.с. 25). Судом проведено такі процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання на 04.11.2021 на 10:00 год., а також встановлено учасникам процесу строки для подання заяв по суті справи (а.с. 43). У встановлені судом строки заяви по суті справи від учасників процесу не надходили. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2021 клопотання представника позивача про витребування доказів залишено без розгляду, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.01.2022 на 15:00 год. (а.с. 54). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, відзиву на позов не надали, із заявою про розгляд справи за їх відсутності до суду не звертались, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом надіслання судових повісток та копій відповідних документів рекомендованими листами із повідомленнями. Проте, конверти із поштовими відправленнями були повернуті на адресу суду з відповідною відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. За вимогами п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Оскільки судові повістки та копія позовної заяви з додатками надсилались відповідачам за їх зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідачі не повідомили суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останні були належним чином повідомленмим про дату, час та місце розгляду справи. З урахуванням викладених обставин, судом за згодою представника позивача, висловленою у поданій ним письмовій заяві, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах позовних вимог, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 29.11.2007 між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 06/2007/3122 Фжр, за яким банк надав позичальнику, яким є відповідач-2, кредит розміром 53\~113,50 доларів США для проведення розрахунків за договором купівлі-продажу від 29.11.2007 № 7496, відповідно до якого позичальник придбав нерухоме майно квартиру [ADDRESS] (а.с. 1921). 29.11.2007 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 06/2007/3122 Фжр, між позивачем та відповідачем-2 було укладено іпотечний договір № 06/2007/3122 Фжр, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І., зареєстрований в реєстрі за № 7498 (а.с. 2223). За умовами цього договору предметом іпотеки є двокімнатна квартира загальною площею 42,42 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання, що випливає із Кредитного договору передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку Предмет іпотеки (п. 1.1). Звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін про передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; права Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (п. 5.3). Іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на Предмет іпотеки в межах, передбачених п. 5.3 цього Договору (п. 5.4). Відповідно до протоколу електронного аукціону № UA-EA-2020-03-06-000345-b, а також договору GL3N217214 від 29.04.2020 про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаровою О.П., публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» права вимоги до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зокрема, кредитний портфель, що складається з прав вимоги за 420 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою, 2 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 1 кредитним договором, що забезпечений іншою заставою та 4 без заставними кредитними договорами, зазначених у Додатку № 1 (а.с. 78, 17). З Додатку № 1 до вказаного договору, а саме Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та Боржників/Поручителів/Заставодавців/Іпотекодавців/Дебіторів за такими договорами випливає, що на користь ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» перейшло право вимоги, в т.ч. і за кредитним договором № 06/2007/3122 Фжр та договором іпотеки № 06/2007/3122 Фжр (а.с. 911). В подальшому, на підставі договору GL3N217214 від 12.05.2020 про відступлення прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заверухою Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 271, ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» відступило на користь позивача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» права вимоги первісного кредитора до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 (а.с. 1213). Як випливає з Додатку № 1 до вказаного договору, а саме Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 06/2007/3122 Фжр та договором іпотеки № 06/2007/3122 Фжр (а.с. 1416). Позивачем направлялися відповідачам повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 06/2007/3122 Фжр від 29.11.2017 від 13.05.2020 за вих. №№ 0513/0105/0106/0107/0108, а також вимога/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості від 28.05.2020 за вх. №№ 0528/105, 0528/106, 0528/107, 0528/108, що підтверджується копіями описів вкладення (а.с. 24, 25, 26), однак вони були залишені без реагування. 06.09.2021 на підставі договору іпотеки від 29.11.2007 № 06/2007/3122Фжр та договору GL3N217214 від 12.05.2020 про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» зареєстрував право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.09.2021 № 274038681 (а.с. 6) В цей же час, у спірній квартирі з 10.01.2008 по теперішній час зареєстрована відповідач-1 [PERSON] , що підтверджується листом Департаменту реєстраційних послуг Управління державної реєстрації фізичних осіб Запорізької міської ради від 05.10.2021 № 04-47/6915 (а.с. 42). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Аналогічні положення містяться також в ст. 40 Закону України «Про іпотеку». Так, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов?язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Отже, частина друга статті 109 ЖК України установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Однак допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення, якщо воно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечено іпотекою цього жилого приміщення. З матеріалів справи випливає, що предмет іпотеки відповідачем-2 було придбано за рахунок отриманих від первісного кредитора кредитних коштів. Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. У ст. 3 вказаного Закону визначено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих у квартирі, на яку звертається стягнення, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Відповідно до п. 37 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Згідно з положеннями Закону України «Про іпотеку» виселення відповідача необхідне для вжиття заходів по реалізації предмета іпотеки, усунення перешкод для здійснення реалізації предмета іпотеки, а також забезпечення прав майбутніх покупців. За таких обставин та враховуючи, що відповідач-1 зареєстрована у спірній квартирі, яка на праві власності належить позивачу, добровільно з реєстраційного обліку не знімається, чим порушує право позивача вільно володіти та розпоряджатися належним йому майном, а в іншій спосіб вирішити дане питання неможливо, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Отже, суд задовольняє позов ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в повному обсязі шляхом визнання відповідача-1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] та її виселення. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, розміром 2\~270,00 грн., тобто по 1\~135,00 грн. з кожного.

Outcome: approved