Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

позов мотивований тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.06.2001 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення № 1119 від 27.06.2001 року позивачу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності (по 1/3 частці) належала квартира [ADDRESS] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний у Вінницькому міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області 25.07.2003 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] забрав усі особисті речі, а також частину речей, що були в квартирі (двері, сантехніку, електрообладнання тощо) і залишив квартиру [ADDRESS] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області з [PERSON] було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] до її повноліття. Від сплати аліментів відповідач ухилявся і в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів було виставлено на продаж належну боржнику 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Оскільки належна [PERSON] частка квартири реалізована на прилюдних торгах не була, стягувач [PERSON] виявила бажання залишити за собою не реалізоване на торгах майно боржника. 06.02.2018 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. за реєстр. № 521 було посвідчено право власності [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] згідно ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження», акту про передачу майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу у зв`язку з тим, що прилюдні торги не відбулися. Право власності на вказану 1/3 частку квартири зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.02.2018 року. Наразі квартира [ADDRESS] є об`єктом спільної часткової власності позивача [PERSON] - 2/3 частки та третьої особи - [PERSON] - 1/3 частка. Право власності на вказану квартиру [PERSON] припинене з 06.02.2018 року, відповідач в квартирі не проживає з 2004 року, не є членом сім`ї позивача, місце проживання його невідоме, однак, він досі залишається зареєстрованим у вказаній квартирі. На підставі ст. 317, 319 ЦК України позивач просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задоволити. Суду пояснила, відповідач в спірній квартирі не проживає з 2004 року, з 06.02.2018 року не є її співвласником, коштів на утримання спірного житла не надає, речей його у квартирі з 2004 року немає, договір про порядок користування квартирою з ним не укладався. Перед тим, як залишити житло, відповідач побив та зламав майно, познімав вікна і двері, зіпсував ремонт у квартирі. Перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений за адресою реєстрації проживання, відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. Суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа без самостійних вимог - [PERSON] суду пояснила, що з 2018 року вони з матір`ю є співвласниками квартири [ADDRESS] . Частка [PERSON] була передана стягувачу - [PERSON] в рахунок погашення боргу. З 2004 року відповідач у спірній квартирі не проживає, коштів на утримання житла не надає, житлом не цікавиться, перешкоди в користуванні житлом йому не чинились. Вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задоволити. Свідок [PERSON] суду пояснила, що із родиною позивача знайома близько 30 років, вони сусіди. В квартирі на даний час проживає [PERSON] та її донька [PERSON] . Відповідач [PERSON] пішов з цієї квартири давно, речей його в квартирі немає. В її присутності був складений акт № 14176 про відсутність [PERSON] з 2004 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з [PERSON] знайома близько 25 років. Відповідач пішов з сім`ї приблизно 17 років тому і забрав усі свої речі. Перешкод в користуванні квартирою позивач не чинила. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.06.2001 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради відповідно до рішення № 1119 від 27.06.2001 року позивачу [PERSON] , відповідачу [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності (по 1/3 частці) належала квартира [ADDRESS] (а.с. 7). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний у Вінницькому міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області 25.07.2003 року (а.с. 9). В 2004 році [PERSON] забрав усі свої речі і залишив квартиру [ADDRESS] . Згідно акту, складеного сусідами 21.10.2021 (а.с. 14), [PERSON] в квартирі [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає з 2004 року. Дані обставини також підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні. 06.02.2018 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. за реєстр. № 521 було посвідчено право власності [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , на підставі ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження», акту про передачу майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу і у зв`язку з тим, що прилюдні торги не відбулись (а.с. 10). Право власності на вказану 1/3 частку квартири зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.02.2018 року (а.с. 11). На даний час квартира [ADDRESS] є об`єктом спільної часткової власності позивача [PERSON] - 2/3 та третьої особи - [PERSON] - 1/3. Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Право власності на вказану квартиру [PERSON] припинено з 06.02.2018 року, відповідач є бувшим членом сім`ї власників житла, в квартирі не проживає з 2004 року, речей його у вказаному житлі немає, витрат по утриманню житла він не несе, договір щодо користування квартирою між власниками та відповідачем не укладався, однак він досі залишається зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] (а.с. 12, 13, 21). Оскільки відповідач без поважних причин більше року не проживає в квартирі за місцем реєстрації суд вважає необхідним на підставі ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. Згідно статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати - 908 грн. судового збору, сплаченого [PERSON] при подачі позову згідно квитанції від 27.10.2021 року (а.с. 15), слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved