Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 167 455,75 грн та судових витрат по справі у розмірі 2 511,84 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.11.2010 між сторонами у справі укладено договір про надання банківських послуг б/н шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач зазначає, що за умовами вказаного договору, позичальник отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 35 000,00 грн. Своїм підписом у Анкеті-заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 23.09.2021 утворилася заборгованість у загальному розмірі 167 455 грн 75 коп, з яких: 37 387 грн 00 коп - заборгованість за тілом кредиту та 130 068 грн 75 коп - заборгованість за відсотками за користування кредитом. 17.11.2021 ухвалою судді прийнято позов до провадження і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. З поштової відмітки на наявному у матеріалах справи рекомендованому листі вбачається, що надісланий судом відповідачу рекомендований лист з копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позову з доданими до нього документами відповідачу не було вручено у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою місця проживання. Також, відповідач [PERSON] була повідомлена про розгляд справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 05 листопада 2010 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н. Цей договір укладено шляхом звернення відповідача [PERSON] до АТ КБ "ПриватБанк" з Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 05 листопада 2010 року /а.с. 20/. Згідно зазначеної заяви відповідач погодилася з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта і Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до довідки АТ КБ "ПриватБанк" відповідачу [PERSON] було видано наступні кредитні картки: - № [NUMBER] зі строком дії з 16.08.2012 до серпня 2013 року; - № [NUMBER] зі строком дії з 10.08.2012 до серпня 2015 року /а.с. 19/. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача [PERSON] вбачається, що старт карткового рахунку по кредитній картці № [NUMBER] відбувся 10 серпня 2012 року та встановлено кредитний ліміт 15 серпня 2012 року в розмірі 20 000,00 грн, який 04 лютого 2013 року збільшився до 22 000,00 грн, 04 лютого 2014 року збільшився до 35 000,00 грн, 05 жовтня 2015 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн /а.с. 18/. З наявної у матеріалах справи виписки за кредитним договором за період з 10.08.2012 по 24.09.2021 вбачається, що відповідач тривалий час активно користувалася наданими їй кредитними коштами, при цьому періодично здійснювала погашення заборгованості на різні суми, що також вказує на наявність кредитних правовідносин між АТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] /а.с. 11-17/. Згідно розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ "ПриватБанк", відповідач [PERSON] користувалася коштами кредитного ліміту, який у встановленому договором порядку та строки не погасила, в результаті чого станом на 23 вересня 2021 року утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 37 387,00 грн. Укладений між сторонами кредитний договір від 05.11.2010 у вигляді Анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повному обсязі АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Кредитний ліміт, встановлений по кредитній картці, був наданий у вигляді поновлювальної кредитної лінії, тобто після сплати кредитних коштів позичальник може знову ними користуватись. Відповідач [PERSON] не надала суду відзиву на позов, не подала до суду жодного доказу на підтвердження сплати заборгованості в розмірі заявлених позовних вимог та не скористався своїм правом на спростування розрахунків банку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, оскільки позивачем підтверджено факт користування відповідачем кредитними коштами, а також порядок і розмір нарахування заборгованості за тілом кредиту, який не сплачено боржником в обумовлені строки, в свою чергу відповідачем не надано відзиву на позов та не спростовано розмір використаних кредитних коштів та заявленого позивачем розміру заборгованості за тілом кредиту, суд дійшов висновку, що у цій частині позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 37 387,00 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з [PERSON] відсотків за користування кредитом у розмірі 130 068,75 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив також стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 130 068,75 грн. В наявній у матеріалах справи Анкеті-заяві від 05.11.2010 відсутні будь-які відомості щодо розміру та порядку нарахування відсотків за користування кредитними коштами. В матеріалах справи наявні Тарифи банку, в яких зокрема встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, однак ці Тарифи не містять підпису відповідача [PERSON] /а.с. 21-22/. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування відсотків, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05.11.2010, посилався на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи банку, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини кредитного договору. Однак, з матеріалів справи не вбачається, що саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку відповідач [PERSON] ознайомилася і погодилася, підписуючи Анкету-заяву від 05.11.2010, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо користування кредитними коштами та щодо сплати прострочених відсотків, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути; укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.рrivatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (05.11.2010) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (29.10.2021), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифи банку в будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без надання позивачем доказів на підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Умов та Правил, а також Тарифи банку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Враховуючи вищевказані обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 130 068,75 грн, а тому у цій частині позову слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відсоток задоволеності позовних вимог складає 22,33 %, тому до стягнення з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 560,89 грн (2511,84 грн х 22,33 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial