Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

представник позивача звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом, в якому зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2500 га., яка розташована по [ADDRESS] , яка передана йому у приватну власність на підставі рішення виконкому Антопільської сільської ради народних депутатів від 01.1994 року. Державного акту на вищезгадану земельну ділянку [PERSON] за життя не виготовив. Після його смерті спадщину прийняли на підставі ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року його дружина - [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] , а донька [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом кожний по 1/3 частки на житловий будинок по [ADDRESS] , який згодом був проданий. Спадкоємцями після померлої [INFO] [PERSON] (матері сторін) є донька, [PERSON] , та син, [PERSON] . Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належну 1/3 частку земельної ділянки площею 3, 8509 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Антопільської сільської ради, Бердичівського району. У видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства їй нотаріусом було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів. Враховуючи вище викладене, позивачка [PERSON] вступила в спадщину після смерті батька [PERSON] на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] ( оскільки спадкоємець за законом [PERSON] не бажає отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати свою частку у спадщині) та після смерті матері на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . За життя батько [PERSON] та мати [PERSON] державний акт на дану земельну ділянку не виготовили, право власності не зареєстрували, що стало підставою для відмови ноніуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи викладене позивач просить визнати за нею право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , як на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , а також право власності на вище зазначену земельну ділянку на 1/3 частку, як на спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явився, направили на адресу суду заяви про рогляд справи у їх відсутність, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю. Відповідачі в підготовче судове засідання не з`явилися, направивши на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають повністю, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2500 га. яка розташована по [ADDRESS] , яка передана йому на підставі рішення виконкому Антопільської сільської ради народних депутатів від 01.1994 року (а.с.8). Державний акт на вищезгадану земельну ділянку [PERSON] за життя не виготовив. Після його смерті спадщину прийняли на підставі ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року його дружина - [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] , а донька [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась (а.с.47,59). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] прийняли спадщину та отримали свідоцтва кожний по 1/3 частку на житловий будинок по [ADDRESS] який згодом був проданий. Спадкоємцями після померлої [INFO] [PERSON] є донька [PERSON] та син [PERSON] . Останній подав до приватного нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Відповідачка [PERSON] спадщину після смерті матері не приймала. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частку земельної ділянки площею 3,8509 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Антопільської сільської ради та 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] (а.с.5). Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належну 1/3 частку земельної ділянки площею 3,8509 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Антопільської сільської ради, Бердичівського району. У видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства їй нотаріусом було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.6) Позивач [PERSON] вступила в спадщину після смерті батька [PERSON] на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] (оскільки спадкоємець за законом [PERSON] не бажає отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати свою частку у спадщині) та після смерті матері на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . За життя батько [PERSON] та мати [PERSON] державний акт на дану земельну ділянку не виготовили, право власності не зареєстрували, що стало підставою для відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Родинні відносини позивачки [PERSON] між батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] підтверджуються її свідоцтвом про народження (а.с.14). Відповідно до плану фактичного користування, площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства становить 0, 2500 га, яка розташована по [ADDRESS] (а.с.9). Рішенням Антопільської сільської ради № 35 від 12.10.2015 року в с. Антопіль, Андрушівського району, Житомирської області вул. Жовтневу перейменовано на вул. Миру (а.с.19). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.1 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР від 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328, 380, 1225, 1233, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст.81, 120, 125 ЗК України. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 п. п. «б» п. «г» ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; прийняття спадщини. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавець був власником спадкового майна. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , як на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , а також право власності на вище зазначену земельну ділянку на 1/3 частку, як на спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи клопотання позивача суд не стягує з відповідачів на її користь судові витрати.

Outcome: approved