Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набули право власності на житловий будинок [ADDRESS] , в рівних частках, в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] (див. свідоцтва про право на спадщину за законом - а.с. 18-20). 27.10.1998 року Голова Київської міської державної адміністрації на підставі розпорядження №220 від 06.02.1998 року видав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] державні акти на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0696 га, кадастровий номер 8000000000:75:055:0010, з цільовим призначення - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель по [ADDRESS] (а.с. 31-36). [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у місті Києві 30.03.2005 року, актовий запис № 631 від 25.01.2005 року. До майна померлої [INFO] в Дванадцятій Київській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №1243/05. З огляду на спадкову справу вбачається, що за спадщиною звернулись дочка спадкодавиці [PERSON] , син спадкодавиці [PERSON] відмовився від спадщини на користь спадкоємиці [PERSON] , до спадкової маси входить право власності на 1/3 частку житловий будинок [ADDRESS] та право власності на земельну ділянку, що відведена під обслуговування цього ж будинку. 27.01.2009 року державний нотаріус Щербина Я.О. видала [PERSON] свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] , після [PERSON] , померлої [INFO] . Разом з тим, нотаріус 27.11.2014 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка розташована на території [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , в зв`язку з тим, що не виділено частки померлої у спільному майні та неможливістю визначити склад спадкового майна, про що винесла відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. [PERSON] , через адвоката Білоус Л.Г., заявила позов до Київської міської ради, за яким просила визначити частку померлої [PERSON] у праві власності на земельну ділянку, площею 0,0696 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 8000000000:75:055:0010, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та визнати за нею право власності на 1/3 частку цієї земельної ділянки, в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] . В якості третьої особи позивачка визначила [PERSON] . Позов мотивовано тим, що в загальному порядку набути право власності на спадкову земельну ділянку позивачка не може. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 05.11.2021р., справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідач правом на відзив не скористався. Заяв по суті спору від третьої особи не надходило. Учасники процесу в суд не з`явились. Оскільки у справі достатньо даних про прав та взаємини сторін, суд знаходить за можливе ухвалити заочне рішення на наявних доказах. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Частка у праві спільної сумісної власності, відповідно до ст. 1226 ЦК України, спадкується на загальних підставах. Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України (надалі за текстом ЗК України), земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. З огляду на державні акти на право приватної власності на земельну ділянку, частки співвласників у праві власності на земельну ділянку площею 0,0696 га, кадастровий номер 8000000000:75:055:0010, з цільовим призначення - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель по [ADDRESS] , не визначені. Тому, суд знаходить відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії щодо спірної ділянки достатньо обґрунтованою, і погоджується з позивачкою, що реалізувати право спадкування вона може лише в судовому порядку. Згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Матеріали справи не містять доказів, що вказували б на інший розподіл часток у праві власності на земельну ділянку між співвласниками. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Разом з тим, суд не вбачає необхідності окремо зазначати в рішенні частку спадкодавиці у праві власності на спірну земельну ділянку, оскільки в цьому випадку, на розв`язання спору, достатньо визнати за позивачкою право власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування. Судові витрати розподілу не підлягають. Заходів забезпечення позову судом не вживалось. На підставі ст.ст. 16, 319, 321, 1216, 1217, 1218, 1225, 1268, 1296-1299 Цивільного кодексу України, ст.ст. 89, 120 Земельного кодексу України,

Outcome: partial