Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

У грудні 2021 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зняття арешту з нерухомого майна. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , якому належала частина квартири [ADDRESS] . [PERSON] є спадкоєм\-цем за законом після померлого чоловіка, а тому 20.09.2021 року звернулась до нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право власності на частину квартири за законом. Постановою від 20.09.2021 року приватним нотаріусом Доценком А.М. їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що вказана частина квартири обтяжена арештом. Позивач зауважила, що 12.11.2004 року [PERSON] подарував в рівних частках свою 1/3 частину квартири [ADDRESS] своїм батькам - [PERSON] та [PERSON] (по 1/6 кожному). 07.04.2005 року державним виконавцем ВДВС Автозаводського МУЮ м. Кременчука Загребельною Л.Ю. ви\-несено постанову АЕ 570356 про арешт майна боржника [PERSON] та оголошено заборону на відчуження 1/3 частини квартири. Також 10.01.2007 року старшим державним виконавцем ДВС Автозаводського району Галан винесена постанова АА339408 про арешт майна боржника. Згідно відповіді Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) № 112265 від 27.09.2021 року автоматизована система виконавчих проваджень не містить даних щодо здійснення виконавчого провадження відносно [PERSON] з огляду на давність. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що у неї та у її покійного чоловіка будь які борги відсутні, а тому не зрозуміло, з яких під\-став на частину квартири, що була подарована, державним виконавцем було накладено арешт. Позивач просила скасувати арешт накладений на квартиру [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити, до суду подав заяву про слухання справи без його участі. Представник відповідача Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) проти задоволення позову не заперечувала, просила справу розглядати без її участі. Третя особа [PERSON] на адресу суду направив клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, встановив такі фактичні обставини справи: Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів (а.с. 14) квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] подарував [PERSON] та [PERSON] в рівних частках 1/3 частину квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 12.11.2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ліньковою І.Б. (а.с. 6). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Спадкоємцем за законом після померлого є [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Доценко А.М. від 20.09.2021 року відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є запис про заборону на нерухоме майно (а.с. 4). Постановою державного виконавця ВДВС Автозаводського МУЮ м. Кременчука Загребельної Л.Ю. № АЕ 570356 від 07.04.2005 року накладено заборону на нерухома майно [PERSON] ; реєстраційний номер обтяження 1943095. Постановою старшого державного виконавця ДВС Автозаводського району Галан № АА 339408 від 10.01.2007 року накладено заборону на нерухоме майно [PERSON] ; реєстраційний номер обтяження 4342399. Згідно відповіді Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) № 112265 від 27.09.2021 року автоматизована система виконавчих проваджень не містить даних щодо здійснення виконавчого провадження відносно боржника [PERSON] з огляду на давність. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного: Для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин. Так, підставою цього позову позивач визначив наявність арешту, накладеного на нерухоме майно, що перешкоджає у реалізації його прав на нерухоме майно. Ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Зважаючи на те, що виконавчі провадження відсутні, питання про зняття арешту з вищевказаного майна не вирішено державним виконавцем самостійно, продовження арешту майна перешкоджає позивачу у реалізації прав власника. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд приходить до висновку, що накладений арешт на майно, порушує права позивача. На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved