Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 13.03.2016 року у Виконкомі Мельниківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, актовий запис № 2 Від спільного проживання сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. З 2018 року сторони спільно не проживають та не підтримують подружніх відносин, відповідач створив нову сім`ю і проживає окремо. В даний час позивач [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Відповідач коштів на утримання дитини не надає та не цікавиться її духовним життям. Позивач [PERSON] не може самостійно у повній мірі забезпечити потреби дитини, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач хоч офіційно не працюючий, однак має нерегулярний заробіток, який на думку позивачки є досить значним. Тому вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень. Такі обставини й стали підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов із викладенням своїх заперечень взявши до уваги пропозицію суду, викладену в ухвалі від 16.12.2021 року. У своєму відзиві зазначає, що позивачем по справі [PERSON] він перебуває у зареєстрованому шлюбі від якого [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Подружнє життя не склалось і позивач разом з донькою покинула відповідача та перейшла жити до іншого чоловіка. Позивач по справі [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, шодо стягнення на її користь аліментів, на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини, але не менше, чим 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. І в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач не працює, є особою яка має нерегулярний дохід та отримує його в натурі. Одночасно позивач у заяві зазначає, що відповідач ніде не працює та хоч має нерегулярний дохід, однак вказує, що на її думку частину доходу, який отримує відповідач є досить значним. Такі твердження [PERSON] , що відповідач по справі не працює та має нерегулярний дохід дійсно має місце і сам відповідач з цим погоджується. Відповідач зазначає, законодавцем визначено, що на час подання позовної заяви, тобто у грудні 2021 року, прожитковий мінімум для дітей до 6 років становив 2100 грн., тобто мінімум достатній для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних потреб. Враховуючи вимоги ч.2 ст.182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 1050 грн. Відповідач не відмовляється від утримання своєї неповнолітньої дочки, однак, вважає заявлену вимогу позивачки щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 3000 гривень щомісяця безпідставною та необгрунтованою та такою, що може поставити його вкрай складне матеріальне становище. Тому позивач позов визнав частково і згоден сплачувати аліменти у розмірі 1100 гривень. Заяви, клопотання позивача, відповідача Від позивача заяв та клопотань пов`язаних із розглядом даної справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] заяв і клопотань, повязаних із розглядом справи, до суду не подавав. Процесуальні дії у справі Відповідно до ухвали суду від 16.12.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 17.01.2022 року на 09:00 год без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву та позов визнає частково. Судом були вжиті усі належні заходи для повідомлення позивача та відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Відповідно до ч.2, п.1 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мініміму для працездатних осіб. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Судом встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.03.2016 року ,про що було здійснено відповідний актовий запис № 2 (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] та довідкою Райгородської сільської ради Гайсинського району № 606 від 06.12.2021 року (а.с.3,6) Довідками Райгородської сільської ради № 15,16 від 10.01.2022 року підтверджується, що [PERSON] проживає в домогосподарстві, яке належить його батькам та не працює з 03.12.2019 року(а.с.14-15). Відповідач позов визнав частково та свої заперечення виклав у відзиві. Згоден сплачувати аліменти у меншій сумі ніж просить позивач, а саме в розмірі 1100 гривень Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки, з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленому відповідно до закону України Про державний бюджет України на 2022 рік , неповнолітня дитина не може існувати та всебічно розвиватись і утримуватися матір`ю на 1100 гривень щомісячно і така сума аліментів, на яку погоджується відповідач у своєму відзиві на думку суду занадто мала. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України Про Державний бюджет України на 2021 рік Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України Про державний бюджет України на 2022 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своєї дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, відсутність добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дитини, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Суд враховує той факт, що відповідач жодним чином не зазначив, що не може за станом здоров`я чи через інші об`єктивні обставини сплачувати аліменти як у визначеному позивачем розмірі, так і розмірі прожиткового мінімуму визначеному для дитини відповідного віку. При цьому відсутність у відповідача місця роботи, не є обставиною , яка враховується судом при визначенні розміру аліментів. Будь яких доказів, щодо неможливості працевлаштуватись, чи щодо вжиття заходів для працевлаштування відповідач не надав. Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів , вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Врахувавши наведені вище положення, норму статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, з урахуванням інтересів та потреб дитини, та повноцінного розвитку її здібностей, з врахуванням стрімкого зростання цін на продукти харчування, одяг, засоби гігієни, суд прийшов до висновку, що аліменти на дитину необхідно стягувати в розмірі по 1500 грн. щомісячно. Визначений судом розмір аліментів, що становить трохи більше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і на переконання суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України Про судовий збір , а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Висновки суду За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини сторін, причини позову про стягнення аліментів на утримання дитини, матеріальне не забезпечення дитини з боку батька, відповідача по справі та інші обставини справи, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову і приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати власну дитину хоч він і не працюючий, а визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на утримання спільної дитини. Розподіл судових витрат Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ Про судовий збір на час подання позову (908 грн). На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства ,

Outcome: approved