Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до Виконавчого комітету Лебединської міської ради про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що він звернувся до Відповідача з запитом про надання публічної інформації. Запитувалася публічна інформація про наявність на території населеного пункту вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач не надав відповідь на запит на отримання інформації. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 р. у справі № 480/1657/21 адміністративний позов [PERSON] до Виконавчого комітету Лебединської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задоволено, визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Лебединської міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом [PERSON] від 26.01.2021 та недотримання встановленого ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" строку надання інформації на запит. Зобов`язано Виконавчий комітет Лебединської міської ради розглянути запит [PERSON] від 26.01.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Лебедин вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель. Протиправними діями Відповідача, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких я зазнав внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення моїх прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій. Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у позивача негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Також, завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що йому довелося присвячувати багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права, як позивачу притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду запиту порушило його законні права, сприймалося як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача, було порушено стан душевної рівноваги, для відновлення якого йому доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим, був позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Крім того, йому доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на фізичному та моральному стані, через що я не встигав закінчити як повсякденну роботу, зокрема побутову. Гострота цих переживань посилюється тим, що в нього загострене почуття справедливості. Внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушені нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, з яким змушений додатково пояснювати чому він став менш привітним, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам та інше. Також, це завдало йому страждань, як учаснику бойових дій, для яких передбачено першочергове відведення земельних ділянок. Ним витрачено значний час на захист своїх прав у суді. Окрім того, тривала боротьба на захист своїх прав виснажує його, викликає у нього психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, викликає розчарування в діяльності як держаних, органів місцевого самоврядування, які опікуються соціальною сферою, що створює додаткове психічне напруження викликане дискримінацією під час розгляду моїх заяв порівняно з заявами інших громадян, які належно вирішувались. Факт незаконної бездіяльності державного органу підтверджений рішенням суду і не підлягає доведенню. Позивач надав розрахунок моральної шкоди відповідно до якого за кожен місяць порушеного права, він оцінив у розмірі мінімальної заробітної плати, у січні місяці 2021 р. для працездатних осіб - 6000 грн. Відповідач повинен був надати інформацію в лютому 2021. Станом на серпень 2021 (місяць набрання законної сили) минуло 6 місяців. 6 місяців Х 6 000 грн. дорівнює 36 000 грн. Але враховуючи рівень страждань та те, що йому було відмовлено у доступ до публічної інформації , що стосувалась земельних ділянок, як учаснику бойових дій, моральну шкоду оцінює у розмірі - 1 000 000 грн. Позивач до судового засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити [PERSON] в задоволенні заявлених позовних вимог, мотивуючи свої заперечення тим, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження факту завдання моральної шкоди та її ступеню. Також надав суду відзив на позовну заяву у якому позовні вимоги заперечив виходячи з наступного 02.02.2021 до виконавчого комітету Лебединської міської ради поштовим зв`язком надійшов запит від позивача на отримання публічної інформації стосовно наявності на території м. Лебедин вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування (вхідний номер 8/02-12 від 02.02.2021), про що зроблено запис у журналі реєстрації запитів на публічну інформацію та заведено справу № 8 запиту на публічну інформацію, яку почато 02.02.2021. Після резолюцій міського голови, начальником відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Лебединської міської ради була підготовлена відповідь. Після чого відповідачем на адресу зазначену у запиті позивачем, а саме: [ADDRESS] , направлено лист «Про надання публічної інформації» 04.02.2021 № 02-12/7, про що в журналі реєстрації запитів на публічну інформацію зроблено відмітку «пошта» 05.02.2021. Справу № 8 запиту на публічну інформацію після відправлення відповіді позивачу було закінчено 05.02.2021. Відповідач, не порушив строки та процедуру розгляду та надання відповіді на запит, запит було розглянуто у встановлений законом термін та надіслана відповідь на адресу, зазначену у запиті, листом від 04.02.2021 №02-12/7 простим поштовим відправленням. 20.04.2021 до Відповідача надійшло рішення Сумського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 480/1657/21 від 08.04.2021 яким адміністративний позов Позивача до Відповідача про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задоволено. Після чого Відповідач 21.04.2021 № 02-12/2348 направив на адресу зазначену у запиті завірену копію відповіді від 04.02.2021 № 02-12/7 на запит Позивача від 26.01.2021. Позивач вказує, що протиправними діями Відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що йому довелося присвятити багато часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Йому притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування Відповідача під час здійснення розгляду запиту порушило його законні права, сприймалось ним, як образу, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самопочуття, емоційного хвилювання. Було порушено стан душевної рівноваги, для відновлення якого йому довелося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля у зв`язку з чим був позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Також завдана шкода спричинила негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язав, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного, життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Крім того, як зазначає Позивач йому доводилось додатково дисциплінувати себе, витрачати час для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на фізичному та моральному стані. Були порушені нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями яким змушений пояснювати чому Позивач стала менш привітною, менше приділяє часу друзям, сім`ї, родичам та інше. Також Позивач зазначає, що йому було завдано страждань, як учаснику бойових дій, для яких передбачено першочергове відведення земельних ділянок. Але вказане не відповідає дійсності, оскільки Позивачу не відмовляли в виділенні земельної ділянки. Запит Позивача носив загально-інформативний характер без будь-якої конкретики, яка б підтверджувала намір отримати в користування чи у власність земельну ділянку на території м. Лебедин. Сам по собі розгляд запиту про надання інформації про наявність земельних ділянок не гарантує прийняття рішення міською радою про надання земельної ділянки у власність чи користування, а тому твердження позивача про те, що бездіяльність виконавчого комітету Лебединської міської ради, щодо розгляду інформаційного запиту призвела до понесення позивачем моральних страждань є передчасним та необгрунтованим. Також відповідач зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Також не погоджуємось, з твердженням Позивача, що при порушенні виконавчим комітетом Лебединської міської ради строків надання відповіді могло вплинути на важкість виконання Позивачем повсякденних обов`язків, його тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, без зазначення якого саме, з врахуванням того, що Позивач по факту не є членом територіальної громади міста Лебедин, так як не проживає у місті, та не має в ньому майна, і за цих обставин ним не доведено причинно-наслідковий зв`язок між його не участю в житті іншої громади з діями органу місцевого самоврядування територіальної громади міста Лебедин. Сам факт побоювання Позивача про свій майбутній стан здоров`я та порушення органом місцевого самоврядування строків надання відповіді взагалі є несумісними речами, де одне пов`язується виключно з суб`єктивними думками особи, а інше з об`єктивними діями юридичної особи, та не є взаємопов`язаним. Зниження та нестійкість настрою, нервозність та дратівливість відносяться до психоемоційного стану людини, та пов`язується виключно з її темпераментом та притаманними рисами її характеру, тимчасово виниклого розладу. Позивач повинен довести у відповідності до статті 81 ЦПК України, що такий розлад у нього виник тимчасово та пов`язаний виключно з неправомірними діями органу місцевого самоврядування, який порушив строки надання відповіді. Але таких доказів Позивачем не надано. Щодо душевних страждань, приниження честі та гідності та витрати багато часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права, щодо здійснення Позивачем права на судовий захист своїх інтересів не є порушенням його прав, що може призвести до заподіяння йому моральної шкоди. Суд оцінюючи рівень негативних емоцій, що вказують на моральні страждання Позивача та враховуючи те, що позивачем не доведено, та не надано належних доказів, що запитувана інформація має для позивача надважливе значення та займає провідне місце у його житті, а ненадання цієї інформації здатне спричинити серйозні зміни в його психоемоційному стані, повинен дотримуватися принципу розумності, виваженості та справедливості. Проте, Позивачем не було надано суду жодних доказів, які б свідчили про значний рівень перенесених ним в наслідок порушення його права негативних емоцій, що вказують на його моральні страждання. Матеріали справи не містять доказів щодо визначення глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей Позивача. Звертаємо увагу, що Позивачем не надано висновку психологічної експертизи, яка б підтвердила спричинення моральної шкоди. Доводи Позивача в позовній заяві фактично зводяться до переоцінки доказів відповідно до його внутрішніх переконань. Позивач зазначає, що він був змушений захищати своє порушене право у судовому порядку, а отже витрачати значні зусилля та час для його відновлення, захист його права вимагав додаткових зусиль для організації свого часу, побуту, так як у зв`язку із необхідністю прийняття участі у судовому процесі для належного відстоювання своїх прав Позивач повинен був декілька разів їхати до м. Львів. Твердження Позивача не відповідають дійсності оскільки судовий процес між Позивачем та Відповідачем проводився Сумським окружним адміністративним судом, який знаходиться в м. Суми. Дане судове засідання проводилось (в порядку письмового провадження) без повідомлення учасників справи, отже Позивач не відвідував судові засідання, що спростовує його посилання. Стосовно позовної вимоги стягнути моральну шкоду в сумі 1000000 грн. зазначає наступне. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди є взаємопов`язані з протиправною бездіяльністю, тому є також безпідставними, тим більш абсолютно безпідставна сума моральної шкоди навіть у тих випадках, якщо б була дійсно бездіяльність суб`єктів владних повноважень. Позивач ніяким чином не довів, що йому було завдано моральної шкоди взагалі. Презумпція наявності моральної шкоди законодавством не передбачена. Наявність моральної шкоди не визнана прямим наслідком кожної протиправної поведінки. А така презумпція має визначитися лише законом. Тому в даному випадку діє загальний розподіл тягаря доказування. Тобто, позивач має доказати, що дійсно йому було завдано моральної шкоди, чого не було зроблено. Розмір моральної шкоди, який вказаний Позивачем у розмірі 1000000 грн., є безпідставно завищеним. На думку відповідача Позивач просить стягнути 1000000 гри., а в розрахунку зазначає 36000 грн. Але як зазначалось раніше після надходження рішення Сумського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 480/1657/21 від 08.04.2021 яким адміністративний позов Позивача до Відповідача про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задоволено. Після чого Відповідач 21.04.2021 № 02-12/2348 направив на адресу зазначену у запиті завірену копію відповіді від 04.02.2021 № 02-12/7 на запит Позивача від 26.01.2021. Тому розмір моральної шкоди у розмірі 1000000 гривень є необгрунтованим та безпідставно завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Під час розгляду справи були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: З рішення Сумського окружного адміністративного суду (а.с. 15-19), дослідженого в судовому засіданні встановлено, що судом було вирішено, адміністративний позов [PERSON] до Виконавчого комітету Лебединської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити; визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Лебединської міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом [PERSON] від 26.01.2021 та недотримання встановленого ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" строку надання інформації на запит; зобов`язати Виконавчий комітет Лебединської міської ради (вул. Пушкіна, 2,м. Лебедин, Сумська область,42200, ЄДРПОУ 04057899) розглянути запит [PERSON] ( [ADDRESS] , і.к. [NUMBER] ) від 26.01.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Лебедин вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель. З посвідчення (а.с. 21), дослідженого в судовому засіданні встановлено, що позивач є учасником бойових дій. Досліджені у судовому засіданні копій відповіді на адресу позивача [PERSON] від 4 лютого 2021 року (а.с.35) 21квітня 2021 року (а.с.36) та витягу книг з книги вихідної кореспонденції (а.с.37-38) не можуть бути доказами отримання відповіді позивачем. Вислухавши представника відповідача та вивчивши матеріали справи, суд доходить висновк, що позов обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги пов`язані з спорами, що виникають із відшкодування завданої моральної шкоди і до задоволення підлягають частково, так як в судовому засіданні було встановлено, що позивач зверталася до відповідача із запитом на отримання публічної інформації. Відповідач отримав вказаний запит а відповідь надав несвоєчасно і рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2021 року визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Лебединської міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом [PERSON] від 26.01.2021 та недотримання встановленого ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" строку надання інформації на запит; зобов`язано Виконавчий комітет Лебединської міської ради розглянути запит [PERSON] про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Лебедин вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель. Неправомірними діями відповідача завдано позивачці душевних страждань, хвилювань та переживань, що негативно відобразились на її психоемоційному стані, він був змушена захищати своє порушене право у судовому порядку, витрачаючи при цьому значних зусиль та часу для його відновлення. Захист свого права вимагав від нього додаткових зусиль для організації свого часу, побуту. У зв`язку із необхідністю прийняття участі у судовому процесі для належного відстоювання своїх прав він повинен була вивчати чинне законодавство. Усі ці обставини призвели до виникнення у нього хвилювань та переживань, що негативно відобразилось на психоемоційному стані. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є учасником бойових дій. Відповідь на запит була надана після звернення [PERSON] до суду та із занчним порушенням строків надання такої відповіді. Зазначені обставини були встановлені з пояснень представника відповідача та матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Реалізація права на звернення має наслідком виникнення кореспондуючого обов`язку органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів його розглянути і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. За приписами ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. Статтями 19, 20 вказаного Закону визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про звернення громадян», ст. 31 Закону України «Про інформацію», ст.24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» при порушенні передбачених вказаними законами прав громадянина останній має право на відшкодування моральної шкоди (моральних збитків). Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно п.п. 3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачем було доведено факт заподіяння їй протиправною бездіяльністю виконавчого комітету Лебединської міської ради моральної шкоди у виді моральних страждань, які полягають у відсутності належного та своєчасного реагування відповідачем на її запит, необхідності неодноразово звертатись до суду із позовними заявами, внаслідок чого змінювався уклад життя позивачки, яка була змушена значну частину часу витрачати на захист своїх інтересів як перед відповідачем так і перед судом. Протиправні дії відповідача в частині неналежного розгляду звернення позивача, викликали у нього психічне напруження у зв`язку з очікуванням відповіді, розчарування в діяльності органу місцевого самоврядування. Тому суд дійшов висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок не розгляду його звернення про надання публічної інформації. Зважаючи на наведене, відповідальність за відшкодування моральної шкоди необхідно покласти безпосередньо на завдавача - виконавчий комітет Лебединської міської ради, як виконавчий орган місцевого самоврядування, виходячи із правової позиції висловленої у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 року у справі № 459/274/17. Верховний Суд зауважив, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Водночас, відповідно до підпункту 2 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного Кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Що стосується розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, то суд зазначає наступне. Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правовідношення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п. 3, 5, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4. У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (п. 64, заява N 40450/04, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 36000 грн., застосувавши, як величину, розмір однієї мінімальної заробітної плати в січні 2021 року 6000 грн. за кожен місяць завданої шкоди та просив стягнути сумарний розмір виходячи із кількості місяців заподіяння шкоди помножену на розмір мінімальної заробітної плати, але вважає належним відшкодуванням суму у 1000000 грн. Разом з тим, з огляду на встановлені обставини справи, зокрема те, що відповідь на запит була надана, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд не погоджується з визначеним позивачкм розміром моральної шкоди. Оскільки відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому не може бути засобом отримання доходу, в той час як позивачем не доведено, що запитувана інформація має для нього надважливе значення, внаслідок чого у суду відсутні підстави вважати, що ненадання йому відповідної інформації здатне спричинити серйозні зміни в психоемоційному стані. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Визначаючи розмір моральної шкоди слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням вказаних позивачем і встановлених судом обставин справи та характеру спірних правовідносин, тривалості моральних страждань у зв`язку з необхідністю докладання додаткових зусиль для доведення своїх вимог щодо розгляду звернення, глибини та ступеню моральних страждань, яких зазнав позивач, враховуючи ступінь вини відповідача. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про наявність підстав для зменшення заявленого розміру моральної шкоди до 4000 гривень, що є достатнім та співмірним із тривалістю порушених прав та характером завданої позивачу уповноваженим органом держави немайнової шкоди і буде відповідною, достатньою та справедливою грошовою компенсацією за завдану моральну шкоду. Стягнення у такому розмірі не є надто мізерним та надто надмірним, враховує інтереси держави, не призведе до порушення балансу прав та інтересів конкретного громадянина і суспільства. Суд вважає розрахунок розміру моральної шкоди, зроблений позивачем, значно завищеним і таким, що не узгоджується з нормами цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову, суд вважає за необхідне стягнути мінімальний розмір судового збору на користь держави в сумі 2481 грн.

Outcome: partial