Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, однак останні чотири роки вони разом не проживають та спільного господарства не ведеть. Від спільного проживання вони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею та знаходяться на її забезпеченні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач приймав участь у житті дітей та фінансово допомагав, однак останнім часом матеріальна допомога на дітей від відповідача носить нефіксований та нерегулярний характер. Він є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні немає, а тому може сплачувати аліменти. В зв`язку з вказаними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини, а також стягнути витрати на юридичні послуги у розмірі 2870 грн. В судове засідання позивач не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява від неї, згідно якої вона просить розглянути справу у її відсутність. Представник позивача в судове засідання 11.01.2022 не з`явився, подав до суду клопотання, згідно якого просить розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх зхадовольнити. В судовому засіданні 02.11.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовні заяві обставини та просив позов задовольнити. Також вказав, що йому не відомо про сплату відповідачем позивачу аліментів на її рахунок в добровільному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно наявного в матеріалах справи відзиву, останній просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги визнав частково у розмірі 1500 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також вказав, що доводи позивача не відповідають дійсності, так як з 2018 року, з часу, коли вони з дружиною припинили підтримувати подружні стосунки, він надав останній дозвіл на вивіз дітей за кордон на навчання та щомісячно, без переривів перераховував їй кошти на картку Приватбанку на утримання дітей у фіксованій сумі 2500 грн, яку вона сама визначила. Відтак він не ухиляється від свого обов`язку утримувати своїх дітей. Доводи позивача про те, що він є здоровим та працездатним не відповідають дійсності, так як він є особою похилого віку (70 років), знаходиться в непрацездатному віці, має ряд захворювань Представник відповідача в судове засідання 11.01.2022 не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за відсутності відповідача та його представника, позовні вимоги відповідач визнає у розмірі 2500 грн, проте не з дня подачі позову, а з 01.01.2022, так як до цього часу щомісячно він перераховував позивачу кошти в розмірі 2500 грн на утримання доньки. В судовому засіданні 02.11.2021 позовні вимоги визнала частково в сумі 1500 грн. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження від 20.09.2007 серія [NUMBER] (а.с.8), сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки, виданої Державним освітнім закладом «Республіканський український теоретичний ліцей-комплекс» від 07.09.2020 №01-33/219 (а.с.10) вбачається, що [PERSON] навчається у 8 класі ДОЗ "РУТЛ-К". Позивач вказує, що дочка проживає з нею, що в свою чергу не заперечується відповідачем, а тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК України додатковому дослідженню не підлягає. Згідно копії довідки, виданої відділом обслуговування громадян ГУ ПФУ України у Вінницькій області 26.05.2021 №382/0200-0220-14 (а.с.31), [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відділ обслуговування громадян №17 м.Тульчин і отримує пенсію за віком. За січень - грудень 2020 року розмір пенсії становить 46507,40 грн. Згідно копії довідки, виданої відділом обслуговування громадян ГУ ПФУ України у Вінницькій області 02.11.2021 №1014/0200-0220-14 (а.с.82), [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відділ обслуговування громадян №17 м.Тульчин і отримує пенсію за віком. За травень-жовтень 2021 року розмір пенсії становить 26133,84 грн. Згідно копії довідки, виданої ОКЗ "Тульчинська дитячо-юнацька спортивна школа для дітей-сиріт" 13.12.2021 №41 (а.с.100), [PERSON] дійсно працює у Тульчинській ДЮСШ з 01.01.2011 за основним місцем роботи та займає посаду тренер-викладач. Заробітна плата за шість місяців склала 86641,39 грн. Згідно повідомлення ГУ ДПС у Вінницькій області від 09.12.2021 №248/6/5/02-32-12-01-23 (а.с.97), [PERSON] за період з 2 кварталу 2021 року по 3 квартал 2021 отримував доходи з таких джерел: 11224,29 грн - заробітна плпата в ДЮСШ за квітень 2021 року; 11224,29 грн - заробітна плпата в ДЮСШ за травень 2021 року; 30849,61 грн - заробітна плпата ДЮСШ за червень 2021 року; 12498,09 грн - заробітна плпата в ДЮСШ за серпень 2021 року; 1500 грн - благодійна, у тому числі гуманітарна допомога від профспілки працівників освіти за серпень 2021 року; 16569,19 грн - заробітна плпата в ДЮСШ за вересень 2021 року; 250 грн - соціальні виплати з відповідних бюджетів від Тульчинської міської ради. Згідно копій дублікатів чеків, наданих відповідачем (а.с 30, 66, 102) вбачається, що відповідачем на рахунок позивача в 2021 році було перераховано 27637,80 грн, а саме: 29.01.2021, 25.02.2021, 01.04.2021, 30.04.2021, 28.05.2021, 01.07.2021, 30.07.2021, 31.08.2021, 30.09.2021, 29.10.2021 та 01.12.2021 перераховано 2512,56 грн. Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторно (стаціонарного) хворого від 09.07.2021 (а.с.38) вбачається, що у [PERSON] наявний діагноз: Цукровий діабет ІІ тип, середнього ступеня важкості без ускладнень. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. суп. 2 ризик високий.ІХС с/С кардіосклероз СН І. Згідно консультативного висновку спеціаліста від 02.07.2021 (а.с.39) у [PERSON] встановлений діагноз: Е11.9 Цукровий діабет типу 2 без ускладнень. На підтвердження факту утримання дитини відповідачем також була надано розписка від 28.09.2018 (а.с.25) та копії дублікатів чеків про перерахування на рахунок позивача в період 2018-2020 років коштів в сумі 2532,66 грн, 100,50 грн, 2495 грн, 1007,03 грн, 1517 грн, 2515 грн, 2512,56 грн, 1897 грн, 502,51 грн, 98 грн, 2505 грн (а.с.26, 27, 28, 29). Позивач стверджує, що відповідач останнім часом не надає матеріальної допомоги на дочку. Однак з даним твердженням суд не погоджується з огляду на таке. Оцінюючи надані відповідачем докази, суд приходить до висновку, що вони спростовують вищевказані доводи позивача, так як свідчать про те, що позивач регулярно та добровільно перераховує на рахунок відповідача аліменти, зокрема в 2021 році останнім щомісячно перераховувались на рахунок позивача аліменти в розмірі 2512,56 грн. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законнних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що діти проживють з позивачем, тому аліменти необхідно стягувати на її користь. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом враховано, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2022 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2022 встановлено в розмірі 2618 грн., а тому, відповідно, розмір аліментів для дитини даного віку не може бути меншим 1309 грн. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, судом врахованоінтереси дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працює в у Тульчинській ДЮСШ та отримує стабільний дохід, інших утриманців не має, отримує пенсію, є особою похилого віку. З огляду на те, що батьки зобов`язані нести витрати в рівних частинах для забезпечення дитині необхідного рівня життя, з урахуванням того, що дочка проживає з матір`ю і фактично тягар утримання лежить на ній, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн (дві тисячі п`ятсот гривень), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а не в заявленому позивачем розмірі. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивач звернулася до суду з даним позовом 07.04.2021. Однак, враховуючи той факт, що в судовому засідання встановлено, що відповідачем на рахунок позивача добровільно сплачуються щомісяця аліменти в розмірі 2512,56 грн, тому суд вважає необхідним, саме з 01.01.2022 присудити стягнення аліментів. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення. Щодо розподілу судових витрат, суд встановив наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Виходячи зі змісту ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката складаються з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів, обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що сплачена відповідною стороною. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення витрат, з урахуванням детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В свою чергу, представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2870 грн було надано наступні докази: ордер від 18.08.2021 серія ВН №176784 (а.с.50) та дублікат чеку від 25.07.2020 (а.с.51). Дослідивши подані представником позивача докази, судом встановлено, що адвокат Дунаєв І.Б. представляє інтереси позивача на підставі договору про надання правової допомоги №31/2021 від 22.07.2021, в той час як сплата позивачем 2870 грн, як оплата юридичних послуг за складання заяви, була проведена лише 25.07.2020, тобто ще задовго до укладення договору про надання правової допомоги. Також судом взято до уваги, що отримувачем 2870 грн у дублікаті чеку зазначено ЦЮДНБ ТОВ. Статтею 59 Конституції України гарантується кожному право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно ст.131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Між тим, доказів, які б підтверджували, що складання позовної заяви було проведено саме адвокатом позивачем та її представником суду не надано. Відтак, правових підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2870 грн, як вказує позивач, немає. Згідно п.3 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 908 грн. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial