Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 10.08.2020 року між ним та відповідачем [PERSON] фактично було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 4.780 кв.м, розташованої на території Богоявленської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1423382000:02:000:2507. На підтвердження цього [PERSON] написав позивачу розписку про отримання грошей за продаж вказаної нерухомості та передав йому документи на земельну ділянку. Оскільки на момент продажу [PERSON] не мав усіх документів, необхідних для продажу земельної ділянки, бо він не оформив документи після смерті власника земельної ділянки - його дружини [PERSON] , він обіцяв швидко їх оформити та зобов`язався в строк до 01.10.2021 року оформити правочин в нотаріальній конторі. Так, дружина відповідача - [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилась спадщина у вигляді спірної земельної ділянки. Єдиним спадкоємцем померлої є її чоловік [PERSON] , який спадщину фактично прийняв шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем. Однак, коли позивач пропоную відповідачу разом піти до нотаріальної контори, [PERSON] завжди під різними приводами відмовляється, посилаючись на зайнятість та відсутність часу. Позивач зазначає, що все зазначене приводе до порушення його прав, оскільки вважає, що я набув право власності на спірне майно. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідачв судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позов, як то передбачає ст. 280 ЦПК України, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Так, відповідно до копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1407206112020 від 04.03.2020 року, земельна ділянка площею 4.7800 кв.м, розташована на території Богоявленської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1423382000:02:000:2507, є власністю [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , 20 серпня 1972 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] в м. Донецьк Донецької області у віці 69 років. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи, що [PERSON] на час смерті своєї дружини постійно мешкав разом із нею, користувався та обробляв земельну ділянку, яка їй належала, дана обставина дає суду підстави вважати, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після її смерті. Про відмову від спадщини він не заявляв, тобто, фактично він є власником спірної земельної ділянки. Згідно розписки від 10.08.2020 року, [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в розмірі 100000 (сто тисяч) грн. в рахунок продажу земельної ділянки площею 4.780 кв.м, розташованої на території Богоявленської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1423382000:02:000:2507. Зобов`язується оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки в нотаріальній конторі в строк до 01 жовтня 2021 року. На підтвердження укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] передав [PERSON] правовстановлюючі документи та технічну документацію на земельну ділянку. Гроші від покупця [PERSON] [PERSON] отримав в повному обсязі. Претензій до нього не має. Так, згідно норм ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Тобто, сторони домовилися усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, однак відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення. Викладені обставини дають суду підстави для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 16, 220, 328, 1261, 1268 ЦК України, суд

Outcome: approved