Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

26 серпня 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовується тим, що [PERSON] був зареєстрований та проживав в будинку за вищевказаною адресою, який належить позивачу на праві приватної власності. Крім цього, в будинку зареєстровані та проживають [PERSON] власник будинку; [PERSON] - дочка; [PERSON] - онук. Відповідач по справі [PERSON] перебував у шлюбі з донькою позивача, [PERSON] , однак рішенням Яворівського районного суду Львівської області №460/2791/19 від 10.10.2019 року даний шлюб розірвано. Вже понад один рік відповідач не проживає у даному помешканні за вказаною адресою, житлом не цікавиться, комунальних платежів не вносить, особистих речей в будинку не має. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Відповідач в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, родинних стосунків зі позивачем та її сім`єю не підтримує. Реєстрація відповідача створює ряд незручностей, [PERSON] змушена сплачувати комунальні платежі та податки за особу, яка зареєстрована, але тривалий час не проживає за вищевказаною адресою, також позивач позбавлена можливості оформити соціальні пільги на оплату житлово-комунальних послуг. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 20.09.2021 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 17.11.2021 року [PERSON] на адресу суду подала заяву у якій просить до матеріалів справи долучити акти про встановлення місця проживання від 22.10.2021 року та 16.11.2021 року. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, відповідно до ст.128 ЦПК України. В матеріалах справи міститься заява від позивача про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в черговий раз не з`явився у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надсилання за його місцем реєстрації виклику до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення та довідками про доставляння SMS повідомлення, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, не подав до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з частиною 1 ст.317 ЦК України, визначено, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в частині першій ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням майном. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру з речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень будинок, за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Таким чином, відповідач права власності в даному будинку не має. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`№779 від 11.08.2021 року в будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] - власник будинку, [INFO] ; [PERSON] - дочка, [INFO] ; [PERSON] - онук, [INFO] ; [PERSON] - зять, [INFO] . Відповідно до актів фактичного проживання №1а від 18.05.2021 року, №8 від 04.06.2021 року, № 20 від 02.07.2021 року, №42 від 22 жовтня 2021 року, №49 від 16 листопада 2021 року, № 53 від 01.12.2021 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає більше року, що піддержують сусіди [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у будинку за вищезазначеною адресою упродовж тривалого часу. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Припинення права користування житловим приміщенням колишнього члена сім`ї власника житлового будинку може бути підтверджено у судовому порядку, якщо це право пов`язане із захистом права власності відповідно до статті 391 ЦК України, за змістом якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (постанова Верховного Суду від 13.10.2020 року в справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20)). Так, судом не здобуто доказів того, що існують обставини для збереження за відповідачем права користування спірною житловою площею. Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації, не проживає понад один рік в житловому приміщенні, яке належить позивачу на праві приватної власності, судом не встановлено домовленості між ним і власником житла щодо порядку користування будинком і залишаючись зареєстрованим у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненні законних прав, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування будинком за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved