Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за договором № 2325315/110317 від 11.12.2018 року в сумі 148621,82 гривень та судових витрат по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.12.2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] шляхом заяви про приєднання № 2325315/110317 було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Кредитний ліміт банком встановлено 150000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 38 відсотків річних за користування кредитними коштами, строк дії кредиту 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. На виконання умов договору банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу обумовлений договором кредит. Проте [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував, систематично порушуючи умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором, яка станом на 28.04.2021 року складає 148621,82 гривень. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду надіслав клопотання про слухання справи у його відсутності, при цьому надіслав витребувані судом оригінали Заяви про приєднання № 2325315/110317 від 11.12.2018 року та Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії від 11.12.2018 року з додатками. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 11.12.2018року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (в подальшому змінено назву на АТ «Державний ощадний банк України») в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] шляхом заяви про приєднання було укладено договір № 2325315/110317 про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (копія договору з додатками - а.с. 63-66). Відповідно до п. 3.4.1 даного договору, банк на підставі наданих документів відкриває клієнту поточний рахунок в гривнях на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», надається платіжна картка та персональний ідентифікаційний код. На підставі заяви [PERSON] про встановлення відновлюваної кредитної лінії банк встановив йому кредит в сумі 150000 грн., строк дії кредиту 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 38 відсотків річних за користування кредитними коштами. Натомість [PERSON] зобов`язався повернути кредит та нараховані проценти. На виконання умов договору банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши [PERSON] кредит. Проте останній свої зобов`язання належним чином не виконував, систематично порушуючи умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором, яка станом на 28.04.2021 року складає 148621,82 гривень, в тому числі 147652,29 грн. основної заборгованості; 193,10 гривень пені за несвоєчасне погашення боргу; 77 гривень пені за несвоєчасне погашення процентів; 445,78 гривень 3% річних на суму простроченого кредиту; 95,60 гривень 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів; 22,09 гривень інфляційні втрати за несвоєчасне погашення боргу; 135,96 гривень інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів (розрахунок боргу - а.с. 12-14). Відповідно до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), в разі порушення клієнтом банку своїх зобов`язань за кредитним договором, банк має право достроково відкликати кредит, а клієнт зобов`язаний достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені договором та його невід`ємними частинами. У разі виникнення простроченої заборгованості за картковим рахунком та кредитом, її непогашення у строки, визначені правилами, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами тощо. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання, тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно вимог ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 ЦПК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, і трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежновід сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачем порушено умови кредитного договору та не виконано взятих на себе зобов`язань за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) № 2325315/110317 від 11.12.2018 року. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2270 гривень, що підтверджується меморіальним ордером № 8077913011 від 09.06.2021 року (а.с.4), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідача.

Outcome: approved