Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

У липні 2021 р. [PERSON] , через адвоката Яресько Т.В. (а.с.56,57) звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з вищенаведеним позовом, в якому просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 05.04.2021р., реєстровий номер 89196 щодо стягнення з позивача заборгованості в сумі 15 444,00 грн. У позові зазначається, що приватним нотаріусом при вчинення оспорюваного виконавчого напису було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерстві юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 02. 2012 року за № 282/20595. Також, порушено норми ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат». На час вчинення виконавчого напису нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та не надав достатніх та належних доказів відповідно до п. 3.2 передбаченого переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зокрема, відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі за тексом - Перелік) були внесені зміни відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Зазначені зміни надавали можливість нотаріусам вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабіну Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений 31.10.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року. Позивач просить стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 13.07.2021 р. відкрито провадження, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (60,61). Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 13.07.2021 р. за заявою представника позивача забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису (а.с.62,63). Сторони належним чином повідомлялись про розгляд справи (а.с.63-67). Відповідач не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження на підставі ст.ст.274-279 ЦПК України, на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.04.2021 р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 89196, відповідно до якого [PERSON] є боржником за кредитним договором № 523731 від 23.11.2019 р., укладеного з ТОВ «Качай гроші» (а.с.47). Стягнення суми заборгованості за кредитним договором проводилась за період з 18.12.2019 р. по 23.03.2021 р. у розмірі 15 444,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 4680,00 грн; простроченої заборгованості за комісією 8424,00 грн; простроченої заборгованості за несплаченими відсотками 2340,00. Загальна суму, яка стягується є боржника на користь стягувача - 15 444,00 грн. 18.06.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. за виконавчим написом нотаріуса № № 89196 від 05.04.2021р. відкрито виконавче провадження № 65864201 Постановою від 06.07.2021р.; стягнення звертається на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника (а.с.54,55). Спірний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. За ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. У відповідності до ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1, 3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 із змінами внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662. Постановою Кабміну № 662 від 26.11.2014.р. зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Виконавчий напис приватного нотаріуса вчинено 05.04.2021р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року. На момент вчинення спірного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів у безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вимогам, які пред`являється вище приведеним Переліком. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору ст.88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, яка має враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. На думку Верховного суду в постанові № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, розрахунок заборгованості, зроблений стягувачем, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. Матеріали справи не містять даних, які б свідчили про направлення відповідачем та повідомлення приватного нотаріуса про наявність заборгованості за кредитом. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Сума заявлених відповідачем вимог є спірною і не визнається позивачем. Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення Закону України «Про нотаріат» при вчиненні виконавчого напису про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог в частині визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню. У позові ставиться питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат про надання правничою допомоги в сумі 5000,00 грн. та судового збору за подачу позову в сумі 908,00 грн., за подачу заяву про забезпечення позову в сумі 454,00 грн. Так, [PERSON] 28.06.2021р. уклав з адвокатом Яресько Т.В. договір № 2180 про надання юридичних послуг. У додатку № 1 до договору, сторонами узгоджено найменування послуг та їх вартість. Складено акт приймання-передачі юридичних послуг № 01 від 09.07.2021р., надано розрахунок, квитанція № 09/07/21 від 09.07.2021р. щодо здійснення оплати в сумі 5000,00 грн. (а.с.31-37). Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Суд, за таких обставин, вважає необхідним стягнути на користь позивача судові витрати, пов`язанні з наданням правничої допомоги у розмірі 5000,00 грн. На підставі положень ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне в зв`язку із задоволенням позову щодо визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору при подачі позовної заяви - 908,00 грн. та при подачі заяву про забезпечення позову - 454,00 грн., (а.с.11,45). Загалом судові витрати складають 6362,00 грн., (5000+908+454).

Outcome: approved