Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

ТОВ «Кременчукгаз - постачання» звернулось до суду позовом до [PERSON] , в якому прохає стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги за спожитий газ у сумі 13 144 грн 70 коп., 3 % річних за період прострочення погашення боргу у сумі 745 грн 47 коп., інфляційні втрати у сумі 1 999 грн 89 коп. та судові витрати пов`язані з розглядом справи. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідачем за період з 01.07.2015 по 01.04.2021 спожито природного газу на суму 69 238 грн 45 коп. Відповідач ухиляється від повної оплати за користування природним газом, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 13 144 грн 70 коп. Ухвалою суду від 09.12.2021 позовна заява ТОВ «Кременчукгаз - постачання» прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.27). У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та просив про його задоволення. Проти прийняття рішення по справі у заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 12.01.2022 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 01.04.2017 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 року № 187 «Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів функціонування ринку природного газу», якою покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам Кременчуцького, Семенівського, Гадяцького районів та м. Кременчук м. Горішні Плавні, м. Гадяч - на ТОВ «Кременчукгаз-постачання». 25.04.2017 року постановою НКРЕКП №549 - ТОВ «Кременчукгаз-постачання» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України. У період постачання природного газу з 01.07.2015 до 31.07.2020 діяли регульовані державою ціни на природний газ та тарифи на газопостачання. З 01.08.2020 ціни на природний газ для побутових споживачів (населення) визначаються на ринковій основі. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов цього договору, що розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника і не потребує двохстороннього підписання письмової форми договору. Позивачі є споживачами природного газу, а відповідач ПАТ «Кременчукгаз» - оператором газорозподільної системи, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка оператора газорозподільної системи, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Суд зазначає, що позивачі приєдналися до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживають природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ. Відповідно до п.4.3. Типового договору, розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Згідно п.4.6. Типового договору, при розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідач [PERSON] який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , приєднався до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕП від 30.09.2015 №2500, зокрема фактичним споживанням природного газу з ресурсу постачальника зі спеціальними обов`язками, що зафіксовано оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку. Починаючи з 01.07.2015 [PERSON] споживав природний газ з ресурсу ТОВ «Кременчукгаз - постачання». З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Кременчукгаз - постачання» надає послуги відповідачу, який проживає за адресою: [ADDRESS] , згідно особового рахунку № [NUMBER] , що підтверджується інформацією по нарахування суми заборгованості (а.с.8). Відповідачем за період з 01.07.2015 по 01.04.2021 року спожито природного газу на суму 69 238 грн 45 коп. До зазначеної суми віднесено: власне заборгованість на суму 13 144 грн 70 коп., компенсовано субвенцію з державного бюджету (субсидія) у сумі 16 210 грн 97 коп.; знято раніше зроблених нарахувань з оплати природного газу на суму 5 112 грн 75 коп., що підтверджується витягом із особової картки по рахунку № [NUMBER] (а.с.8). Відповідачем було сплачено на користь ТОВ «Кременчукгаз - постачання» за спожитий газ суму 34 794 грн 45 коп. Споживач [PERSON] в порушення вимог про щомісячне проведення оплати за спожитий газ, встановлених пунктами 4.3, 4.5, 4.6 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам та вимог ст.526 ЦК України, в односторонньому порядку ухиляється від повної оплати за користування природним газом, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 01.04.2021 у сумі 13 144 грн 70 коп. Відповідно до вимог ст.ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймачі та особи, яким на праві приватної власності належить будинок (квартира), зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За змістом вимог ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать, зокрема комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частиною 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 629 встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву відповідає визначений Законом обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Суд наголошує, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору про надання житловокомунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18). Відтак, споживач [PERSON] , зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувались ними. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав докази надання послуг відповідачу, однак [PERSON] , доказів про повну оплату боргу за використану ним послуги за споживання природного газу не надано, а тому суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову. Суд зазначає, що вимоги позивача підтверджуються належними доказами, а також те, що факт існування заборгованості не був спростований відповідачем, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими. Згідно ч. 2 ст.625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги що відповідач, порушуючи норми чинного законодавства, не здійснював своєчасно оплату одержаних послуг, за таких обставин, суд, в межах заявлених позовних вимог, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги за спожитий газ у сумі 13 144 грн 70 коп., 3 % річних за період прострочення погашення боргу у сумі 745 грн 47 коп., інфляційні втрати у сумі 1 999 грн 89 коп. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved