Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області (далі - відповідач) про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, в якому вказує, що [INFO] померла його баба - [PERSON] , останнє місце проживання якої було село Котлярка, Попільнянського району, Житомирської області. Після смерті відкрилась спадщина. Крім іншого майна, до його складу входить: земельна ділянка площею 0,60 га, розташована на території Попільнянської селищної ради в [ADDRESS] , яка передана у приватну власність спадкодавцю рішенням № 7 Виконавчого комітету Котлярської сільської ради народних депутатів Попільнянського р-ну Житомирської області від 15 червня 1994 року. У відповідності зі статтею 1235 Цивільного кодексу України позивач являється спадкоємцем за заповітом, посвідченим секретарем Котлярської сільської ради 17 жовтня 2000 року і зареєстрованого в реєстрі № 9. Спадщину позивач прийняв шляхом подання заяви до Попільнянської державної нотаріальної контори. Заведена спадкова справа № 842/2007 на майно [PERSON] . Крім позивача, інші спадкоємці відсутні. 28 липня 2010 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину майна (земельний пай), реєстр 1149. Державний акт на спадкову земельну ділянку відсутній. На звернення до відповідача завершити приватизацію, позивачу Попільнянською селищною радою 08.12.2021 року вручене повідомлення за № 361, що не має такої можливості в зв`язку зі смертю спадкодавця. Державний нотаріус за місцем знаходження майна відмовив в видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на неї. Позивач просить, визнати за [PERSON] , як спадкоємцем за заповітом, посвідченим секретарем Котлярської сільської ради Попільнянського району Житомирської області 17 жовтня 2000 року і зареєстрованого в реєстрі № 9 на майно баби - [PERSON] , померлої [INFO] , право на завершення розпочатої нею приватизації земельної ділянки площею 0,60 га, розташованої на території Попільнянської селищної ради в [ADDRESS] , яка передана у приватну власність спадкодавцю рішенням № 7 Виконавчого комітету Котлярської сільської ради народних депутатів Попільнянського району Житомирської області від 15 червня 1994 року. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Представник відповідача Попільнянської селищної ради Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду лист, в якому просив справу розглядати без участі представника селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 21 серпня 2007 року Котлярською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 6. Відповідно до заповіту поствідченого секретарем Котлярської сілсьької ради, Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] заповіла все своє майно внукові [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 липня 2010 року, [PERSON] оформив свої спадкові права на земельну ділянку площею 3,4301 га, що розташована на території Котлярської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, яка передана у приватну власність для ведення особистого селянського господарства. Рішенням № 7 виконавчого комітету Котлярської сільської ради від 15 червня 1994 року, [PERSON] було передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,68 га, що підтверджується архівним відділом Житомирської РДА Житомирської області від 17 грудня 2021 року № 05-03/500. Як вбачається з довідок виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 08 грудня 2021 року № 360-361, продовжити приватизацію земельної ділянки площею 0,60 га, яка знаходиться в [ADDRESS] і була передана у приватну власність згідно рішення виконкому Котлярської сільської ради № 7 від 15 червня 1994 року [PERSON] , яка померла [INFO] , селищна рада не має можливості, в зв`язку зі смертю спадкодавця, державний акт на землю не видавався. Відповідно до листа державного нотаріуса Попільнянської державної нотаріальної контори в Житомирській області від 14 грудня 2021 року № 152/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,60 га, що розташована на території Котлярської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, за адресою: [ADDRESS] , після матері [PERSON] , через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що засвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509 - VI). Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. З 01 січня 2013 року, відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» виготовлення та видача державних актів не проводиться, а виникнення права власності на нерухоме майно відбувається в порядку, відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, (видається свідоцтво про право власності). Як вбачається з частини 1 статті 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці приватної власності, право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від попереднього власника таких об`єктів до набувача таких об`єктів, без зміни її цільового призначення. За вимогами статті 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно статті 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійснені державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів державної влади, ради міністрів АРК, органів місцевого самоврядування. Частиною першою статті 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно зі статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до статті 131 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного Кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем, права на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки.

Outcome: approved