Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

21 жовтня 2021 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради в особі служби у справах дітей, в інтересах дітей [PERSON] та [PERSON] , звернулися до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому просить: - позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [PERSON] ; - стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідачів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28 вересня 2021 року, за розпорядженням Новомосковського міського голови № Р-146 «Про негайне відібрання дітей», після екстреного втручання в родину [PERSON] , за поданням Новомосковського відділу поліції, у відповідачки були відібрані діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . [INFO] . 29 вересня 2021 року до служби у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради надійшло подання від Новомосковського відділу поліції щодо неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачами відносно своїх дітей, ведення матір`ю аморального способу життя, залишення малолітніх дітей без нагляду, постійне зловживання алкогольними напоями. При відвідуванні родини комісією було встановлено, що в будинку в якому проживає родина, матір`ю не створені належні умови для проживання та виховання дітей, а саме: діти мешкають в антисанітарних умовах, постільна білизна брудна, відсутній мінімальний продуктовий набір харчування для вжитку, в будинку таргани, на столі брудний та липкий посуд, який не мився протягом тривалого часу, сморід. Діти були голодні, брудні та неохайні. В кімнаті, де проживає родина перебували сторонні особи, з якими мати перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Діти перебували в недоглянутому стані, проживали в антисанітарних умовах. Вказані факти і стали підставою вилучення дітей. Відповідно до інформації Новомосковського міського центру соціальних служб, лист № 203-сжо від 30.09.2021, дана родина з 10.03.2021 року перебувала на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах під соціальним супроводом Новомосковського міського центру соціальних служб З матір`ю проводилася профілактична робота по відповідальному ставленню до виконання батьківських обов`язків, профілактична робота по веденню здорового способу життя та формування мотивації до зміни поведінки матері, профілактика негативних явищ. З дітьми і матір`ю проводилась робота щодо формування умінь та навичок з дотримання чистоти та порядку в будинку і на подвір`ї. Однак, незважаючи на постійну посилену роботу з матір`ю, остання не виконала жодної з рекомендацій фахівця соціальної роботи. Відповідно до характеристики навчального закладу гімназії № 2 м. Новомосковська від 08.11.2021 року вбачається, що мати дитини, [PERSON] , 2013 р.н., взагалі не цікавиться успіхами дитини у навчанні, не надає їй допомоги у підготовці до творчих завдань. В другому класі [PERSON] має низький та середній рівень навчальних досягнень. Дитина не підготовлена до занять, їй важко працювати на одному рівні з однолітками. У дитини недостатньо розвинений фонематичний слух, порушена каліграфія, дитина практично не вміє читати. Мати не проявляє ініціативи у спілкуванні з класним керівником дитини, та тривалий час ігнорує спілкування з нею. Новомосковським відділом поліції на матір складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 184 КУпАП. Ігнорування матір`ю своїх батьківських обов`язків та ігнорування проблемних питань дітей, не приділення достатнього часу психічному та фізичному розвитку дітей та їх вихованню накладає негативний відбиток на фізичний, моральний та психічний стан дітей, для дітей існує загроза життя та благополуччя. Зазначені обставини стали підставою для звернення саме органу опіки та піклування до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року відкрите провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про час, дату і місце розгляду справи, причина неявки невідома, тому суд, відповідно до вимог ст.. 280 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку. Суду подано копію свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] (а.с.10), свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.11), відповідно до яких матір`ю дітей є відповідачі по справі. Відомості про батька дітей внесені зі слів матері, відповідно до вимог ч.1 ст. 135 СК України, про що свідчить витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 12,13) Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що відповідачі свідомо ухиляються від своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Суду надано копію подання Новомосковського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області за № 47/9206 від 28 вересня 2021 року, відповідно до якої 28.09.2021 року до чергової частини Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від [PERSON] ,про те що в [ADDRESS] проживають наркозалежні чоловік та жінка, та які неналежним чином доглядають за двома дітьми: [PERSON] 8 років та [PERSON] 4 роки, зі слів заявниці хлопчик має опіки на ділянці голови ,з його слів мама вилила на нього окріп, в будинку антисанітарія, розкидані речі (а.с.16). Суду надано копію розпорядження Новомосковського міського голови № Р-146 від 28 вересня 2021 року «Про негайне відібрання дітей», відповідно до якого зобов`язано службу у справах дітей відібрати [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , від їх матері [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей (а.с.15). Згідно з довідкою № 177 від 04 березня 2021 року середньої загальноосвітньої школи № 2, мати дітей майже ніколи не з`являлась до школи, не відвідувала батьківські збори, на телефонні дзвінки відповідала зрідка (а.с.34). Суду надано копію інформаційної довідки № 203-сжо від 30 вересня 2021 року Новомосковського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щодо надання інформації про соціальні заходи, які були вжиті під час надання послуг соціального супроводу сім`ї [PERSON] , відповідно до якої з матір`ю дітей проводилися роз`яснювальні роботи щодо наведення порядку та проведення ремонтних робіт у приміщенні, щодо формування позиції ведення здорового способу життя, однак жодного результату такі роботи не принесли. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав вих. № 66 від 21 січня 2021 року (а.с.7), орган опіки та піклування вважає, що наявні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно їх дітей. При цьому, суду не надано належних доказів того, що відповідачкою створено належні умови для розвитку дітей. Навпаки, матір дітей, надала суду та іншим компетентним органам нотаріально засвідчену заяву, у якій відмовилася від своїх дітей, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, відмовилася від виховання та утримання своїх дітей, не заперечувала проти передачі їх під опіку, надала згоду на їх усиновлення. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що від виконання обов`язків з виховання дітей, визначених ст. 150 СК України, відповідач свідомо ухиляється. Діти ростуть без батьківського піклування, моральної та матеріальної забезпеченості. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачами по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню, [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а суд одночасно з позбавленням батьківських прав може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути аліменти з [PERSON] на користь закладу, де будуть знаходитись діти, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) з відповідача щомісяця, на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved