Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини між ними фактично припинені з червня 2021 року через відсутність порозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язків подружжя, що призводило до постійних сварок та як наслідок втрати почуття любові, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - [PERSON] . Крім того, просила про залишення проживання малолітнього сина [PERSON] разом із нею. Ухвалою суду від 30.08.2021 відкрите провадження у справі. 11.01.2022 позивач надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення. 11.01.2022 відповідач надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, на розлучення згоден. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.09.20194. В шлюбі у сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з червня 2021 року через відсутність порозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язків подружжя, що призводило до постійних сварок та як наслідок втрати почуття любові, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу та відповідач на розлучення згоден. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Таким чином, суд вважає, що їх сім`я розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацію шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Щодо вимоги про залишення проживання малолітнього сина [PERSON] разом із матер`ю, то суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, оскільки суду не наданого жодного доказу на підтвердження виникнення між сторонами спору про визначення місця проживання дитини з матір`ю, з урахуванням відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Outcome: partial