Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~02 вересня 2019 року позивач звернувся до суду з цим позовом та просив: визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з ним за адресом: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивував тим, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2016 року. Від спільного подружнього життя вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Незважаючи на розірвання шлюбу, до травня 2019 року вони всі разом проживали в квартирі, в якій було зареєстровано місце проживання як їхньої дитини так і їхнє місце проживання, за адресою: [ADDRESS] . Ця квартира належить їхній донці на підставі договору дарування квартири від 31 жовтня 2017 року, відповідно до якого дану квартиру їй подарувала бабуся, його мати [PERSON] . В травні 2019 року відповідач вирішила жити окремо, що і зробила пішовши жити до свого співмешканця. Донька пішла жити разом з нею і він спочатку не заперечував проти цього, оскільки вони проживали в місті Семенівка і він міг в будь-який момент побачитись з донькою, прийняти участь у її вихованні, поспілкуватись тощо, а також це не заважало дитині вільно користуватись своєю квартирою. Однак на початку червня 2019 року зі слів доньки він дізнався, що остання відчуває певні страждання від того, що не може як слід виспатись в тому місці, де колишня дружина разом зі своїм співмешканцем винаймали житло. Причина того, що дитина не може виспатись його просто шокувала Виявляється її мати та співмешканець матері клали спати, доньку разом з собою в одне ліжко, що є безумовним проявом сексуального насильства. Дані дії щодо його доньки змусили його повернути дитину до її місця постійного проживання, в її квартиру де вони стали проживати вдвох. При цьому її мати жодним чином не була обмежена в своїх правах щодо своєї доньки. Вона вільно, в будь-який момент, могла поспілкуватись з донькою, провести час, жити разом з нею, забрати доньку під час своєї відпустки та поїхати до своєї матері, бабусі доньки в місто Короп і в цьому з його боку не було жодних перепон. Проте це не влаштовувало його колишню дружинну. В подальшому, його колишня дружина взагалі прийняла рішення змінити місце служби та влаштувалась на службу до Менського ВП ГУНП в Чернігівській області. Відповідно вона забажала щоб їхня донька також переїхала в м. Мена, проти чого він заперечував. Оскільки в добровільному порядку визначити місце проживання дитини вони не можуть, тому він звернувся до суду. 18 листопада 2019 року від відповідача по справі надійшла зустрічна позовна заява, у якій вона просила: визначити фактичне місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з нею відібравши її у батька [PERSON] . \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити. \~ \~ \~ \~У судове засідання відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги заявлені [PERSON] визнала повністю та не заперечує проти їх задоволення, а також просила залишити без розгляду її позовні вимоги за зустрічним позовом. \~ \~ \~ \~У судове засідання треті особи не прибули, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як встановлено судом, позивач з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2016 року. Від спільного подружнього життя вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Незважаючи на розірвання шлюбу, до травня 2019 року вони всі разом проживали в квартирі, в якій було зареєстровано місце проживання як їхньої дитини так і їхнє місце проживання, за адресою: [ADDRESS] . Ця квартира належить їхній донці на підставі договору дарування квартири від 31 жовтня 2017 року, відповідно до якого дану квартиру їй подарувала бабуся, його мати [PERSON] . В травні 2019 року відповідач вирішила жити окремо, що і зробила пішовши жити до свого співмешканця. Донька пішла жити разом з нею і він спочатку не заперечував проти цього, оскільки вони проживали в місті Семенівка і він міг в будь-який момент побачитись з донькою, прийняти участь у її вихованні, поспілкуватись тощо, а також це не заважало дитині вільно користуватись своєю квартирою. Однак на початку червня 2019 року зі слів доньки він дізнався, що остання відчуває певні страждання від того, що не може як слід виспатись в тому місці, де колишня дружина разом зі своїм співмешканцем винаймали житло. Причина того, що дитина не може виспатись його просто шокувала Виявляється її мати та співмешканець матері клали спати, доньку разом з собою в одне ліжко, що є безумовним проявом сексуального насильства. Дані дії щодо його доньки змусили його повернути дитину до її місця постійного проживання, в її квартиру де вони стали проживати вдвох. При цьому її мати жодним чином не була обмежена в своїх правах щодо своєї доньки. Вона вільно, в будь-який момент, могла поспілкуватись з донькою, провести час, жити разом з нею, забрати доньку під час своєї відпустки та поїхати до своєї матері, бабусі доньки в місто Короп і в цьому з його боку не було жодних перепон. Проте це не влаштовувало його колишню дружинну. В подальшому, його колишня дружина взагалі прийняла рішення змінити місце служби та влаштувалась на службу до Менського ВП ГУНП в Чернігівській області. Відповідно вона забажала щоб їхня донька також переїхала в м. Мена, проти чого він заперечував. Оскільки в добровільному порядку визначити місце проживання дитини вони не можуть, тому він звернувся до суду. 18 листопада 2019 року від відповідача по справі надійшла зустрічна позовна заява, у якій вона просила: визначити фактичне місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з нею відібравши її у батька [PERSON] . Під час розгляду справи та перерв у його проведенні сторони визначились щодо своїх вимог, тому [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та залишення її позовних вимог за зустрічним позовом без розгляду, про що постановлено ухвалу. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно із ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. На підставі вищевказаного, та враховуючи, що [PERSON] надала до суду заяву про залишення її позовних вимог за зустрічним позовом без розгляду та визнала позовні вимоги позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити. Оскільки позов задовольняється, а позивач просить судовий збір сплачений ним при зверненні з позовом до суду залишити за ним, тому всі судові витрати понесені позивачем по розгляду справи слід залишити за ним.

Outcome: approved