Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. На обґрунтування позову посилалася на те, що з 03 жовтня 2009 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1619. Від шлюбу сторони вони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, та з травня 2020 року вони з чоловіком не проживають разом. Позивач вказала, що на даний час нею подана заява про розірвання шлюбу та на час подачі позову про стягнення аліментів шлюб не розірвано.. Після припинення шлюбних відносин, за спільною згодою, дочка залишилась проживати разом з позивачем. Позивач зазначає, що нею докладаються зусилля для забезпечення потреб дитини, проте самотужки не в змозі забезпечити належний рівень матеріального забезпечення дочки у повному обсязі. Також вказала, що відповідач надає матеріальну допомогу, але нерегулярно, в недостатньому обсязі та на власний розсуд, у зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з даним позовом та просить задовольнити позовні вимоги та стягнути аліменти на користь позивача. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків 08 липня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін по справі. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні в цілому позовні вимоги визнав, проте просив стягувати аліменти з дня винесення рішення судом. Суд дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1619 ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від спільного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 17.12.2011 серії [NUMBER] ). Згідно зазначеного свідоцтва про народження, позивачка зазначена матір`ю дитини, відповідач батьком Згідно наданого паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Згідно довідки №5 від 10.06.2021, виданої об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Компресор», разом із матір`ю за вищевказаною адресою проживає її дочка [PERSON] без реєстрації. Відповідач мешкає окремо, що не спростовувалось відповідачем у судовому засіданні та підтверджується. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Статтею 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статей\~150,\~180 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей не звільняє його від обов`язку сплати аліментів, без належних та допустимих доказів погіршення матеріального стану у зв`язку із народженням дитини у іншому шлюбі (постанова ВС від 28.05.2021 року, справа № 715/2073/20). Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати. Оскільки утримання дитини є обов`язком обох батьків, з метою забезпечення найкращих інтересів сина сторін суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів, гарантованому законом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином,\~виходячи з\~принципу розумності\~та справедливості\~та враховуючи,\~що відповідно\~до ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2022\~рік» прожитковий\~мінімум від\~дітей віком\~від 6 \~років:\~з 01.01.2022 по 30.06.2022 и2618,00 грн., з 01.07.2022 по 30.11.2022 2744,00 грн., з 01.12.2022 по 31.12.2022 2833,00 грн.,\~суд задовольняє\~позовні вимоги\~та визначає\~розмір аліментів\~ на\~утримання дочки\~ [PERSON] , [INFO] \~в розмірі\~1/4\~з усіх\~видів його\~заробітку (доходу),\~щомісячно,\~починаючи з\~24.06.2021\~і до\~досягнення дитиною\~повноліття. Встановлюючи розмір аліментів, суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, який не заперечував проти позовних вимог, дійшов висновку про те, що встановлені обставини жодним чином не перешкоджають ухваленню рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Положенням ст. 191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідач є особою працездатною віку, доказів того, що він має певні захворювання або інвалідності, суду не надано. Одночасно, сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених\~СК України, що відповідає положенням\~ст. 192 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved