Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

15.07.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до [PERSON] , в якій представник позивача просить стягнути з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 9 232,26 грн.; витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн.; судові витрати, пов`язані з оплатою професійної правової допомоги в розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що 11.11.2019 року ПрАТ «Просто-страхування» та [PERSON] уклали Поліс № АО/4658100 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу ИЖ 271790, реєстраційний номер [NUMBER] . 05.08.2020 року в місті Миколаєві на вулиці Чкалова відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасником даної пригоди був автомобіль Suzuki Jimny, реєстраційний номер [NUMBER] , та забезпечений транспортний засіб ИЖ 271790, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до Постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.10.2020 року ДТП сталася в результаті порушення ПДР [PERSON] 14.08.2020 року до ПрАТ «Просто-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, звернувся [PERSON] та повідомив, що внаслідок даної ДТП було пошкоджено транспортний засіб Suzuki Jimny, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності. Відповідно до Звіту № 088/08-20 про оцінку автомобіля від 01.09.2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Suzuki Jimny, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 9 232,26 грн. 25.11.2020 року до ПрАТ «Просто-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування звернулася [PERSON] . На підставі даної заяви та зібраних документів 29.12.2020 року ПрАТ «Просто-страхування» визнало вищевказану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що було складено страховий акт № 146612, відповідно до якого страхове відшкодування становить 9 232,26 грн. Відповідно до платіжного доручення № 20120 від 30.12.2020 року ПрАТ «Просто-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу Suzuki Jimny, реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 9 232,26 грн. Таким чином, фактичні витрати ПрАТ «Просто-страхування», пов`язані з цим страховим випадком, складають 9 232,26 грн. Відповідно до Постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.10.2020 року [PERSON] залишив місце ДТП. Позивач намагався здійснити досудове врегулювання даного спору шляхом направлення регресної вимоги № 04-46 від 16.01.2021 року на адресу відповідача. Однак, останній жодним чином не відреагував на дане звернення. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 09.09.2021 року, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 09.09.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання направлялась позовна заява з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі. Вказане поштове відправлення повернулось на адресу суду 24.12.2021 року з відміткою «повертається за закінченням терміну зберігання». 25.11.2021 року відповідачу повторно направлялась ухвала про відкриття провадження у справі. Вказане поштове відправлення повернулось на адресу суду 05.01.2022 року з відміткою «повертається за закінченням терміну зберігання». Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження через оголошення на веб-сайті Судової влади України, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з копії постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.10.2020 року по справі № 490/4864/20, 05.08.2020 року, о 11 год. 00 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ИЖ 271790», номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Чкалова, в районі будинку 85 у м. Миколаєві не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, та під час руху заднім ходом не впевнився в безпеці свого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим автомобілем «Suzuki Jimny», номерний знак [NUMBER] , водій якого [PERSON] перебувала поза межами автомобіля. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень та завдано матеріальні збитки. Після цього, порушуючи вимоги п. 2.10 «а», п. 2.10 «в» Правил дорожнього руху України, [PERSON] залишив місце ДТП. [PERSON] вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та правопорушення, передбачене ст. 122 - 4 КУпАП, тобто залишення водієм місця дорожньо - транспортної пригоди, до якої він причетний Згідно вказаної Постанови суду за вчинення правопорушень, передбачених ст. ст. 122 - 4, 124 КУпАП, накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (трьохсот сорока) гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудні 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. Відповідно до Протоколу огляду транспортного засобу від 14.08.2020 року встановлено характер пошкоджень транспортного засобу Suzuki Jimny, державний номерний знак [NUMBER] . Поряд з цим, згідно полісу № АО/4658100 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки ИЖ 271790, державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована ПрАТ «Просто-страхування». Згідно полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, встановлено у розмірі 130 000,00 гривень. Розмір франшизи становить 00,00 гривень. 14.08.2020 року до ПрАТ «Просто-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, звернувся [PERSON] та повідомив, що внаслідок даної ДТП було пошкоджено транспортний засіб Suzuki Jimny, реєстраційний номер [NUMBER] . З копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що власником транспортного засобу Suzuki Jimny, державний реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] . Відповідно до копії Звіту № 088/08-20 про оцінку автомобіля Suzuki Jimny, державний реєстраційний номер [NUMBER] , складеного 01.09.2020 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталося 05.08.2020 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 9 232,26 грн. 25.11.2020 року власник пошкодженого автомобіля Suzuki Jimny, державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернулася до ПрАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування згідно з експертизою к безготівковій формі на рахунок ФОП [PERSON] . Згідно копії Страхового акту № 146612, складеного ПрАТ «Страхова група «ТАС» 29.12.2020 року, розмір страхового відшкодування згідно Договору страхування (полісу) № АО/4658100 від 10.11.2019 року становить 9 232,26 грн. Копією Платіжного доручення № 20120 від 30.12.2020 року підтверджується, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснило виплату вищезазначеного страхового відшкодування на рахунок ФОП [PERSON] в розмірі 9 232,26 грн. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Вказаний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідної за заподіяні збитки. Відповідно до пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Як встановлено судом, відповідач самовільно залишив місце пригоди. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПрАТ «Просто-страхування» суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 9 232,26 грн., задовольнивши тим самим позов в цій частині. Що стосується питання розподілу судових витрат, то суд керується частиною першою статті 141 ЦПК України та, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, стягує з відповідача понесені позивачем витрати на оплату судового збору в сумі 2 270,00 гривні, які підтверджуються платіжним дорученням № 11263 від 30.06.2021 року. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача відповідні докази суду були подані у строки, визначені статтею 141 ЦПК України. В обґрунтування заяви про понесені позивачем витрати на правову допомогу, суду надано копію Договору про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2020 року, укладений між АТ «Просто-страхування» та Адвокатським бюро «Синюк та партнери»; копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 6423/10, виданого на ім`я Синюк С.Л.; копію посвідчення адвоката № 6423/10 від 15.02.2018 року, виданого на ім`я Синюк С.Л. ; Ордер серії АІ № 1116322. Відповідно до Акту виконаних робіт від 30.06.2021 року та детального опису робіт (наданих послуг) від 30.06.2021 року, на підставі вищезазначеного Договору про надання правової допомоги, адвокат Синюк С.Л., за дорученням Адвокатського бюро «Синюк та партнери», надав ПрАТ «Просто-страхування» правову допомогу по страховій справі № 146612 (страхувальник - ТОВ ВКФ «Фарм-Лайн, учасник ДТП - [PERSON] ), загальна вартість якої складає 5 000,00 грн. Згідно із платіжного доручення № 9322 від 01.06.2021 року ПрАТ «Просто-страхування» перерахувало на користь Адвокатського бюро «Синюк та партнери» грошові кошти за юридичні послуги відповідно до Договору № 1 від 02.01.2020 року. Отже, представником позивача надано суду докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу в даній справі в розмірі 5 000,00 грн. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, зважаючи на категорію та юридичну кваліфікацію правовідносин у справі, розгляд справи в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. підлягають задоволенню.

Outcome: approved