Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

03 серпня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з [PERSON] , мотивуючи тим, що з 20 грудня 2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні стосунки подружжя не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивачка вважає, що шлюб носить лише формальний характер, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, які мають обопільне бажання розірвати шлюб, примирення між подружжям неможливе. 11 серпня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23 вересня 2021 року, у зв`язку з надходження до суду заяви відповідача [PERSON] про надання строку на примирення, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва постановлено надати строк [PERSON] та [PERSON] строк на примирення терміном 6 місяців, до 21 березня 2022 року. 05 листопада 2021 року, у зв`язку з надходженням до суду клопотання позивачки [PERSON] про відновлення провадження у справі через принципову неможливість примирення між сторонами та намірами позивачки укласти шлюб з іншим чоловіком, з яким вона більше року перебуває у фактичних шлюбних відносинах, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва постановлено відновити провадження у цивільній справі за вказаним позовом, справу призначено до розгляду в судовому засіданні. 18 листопада 2021 року та 10 січня 2022 року ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва задоволено заяву позивачки [PERSON] та її представника - адвоката Щукіна О.С. про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщень суду з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EASYCON». У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст.174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Щукін О.С. у судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Додатково пояснив суду, що, оскільки він має почуття любові до позивачки, то зі свого боку він вчинив всі можливі дії з метою зберегти сім`ю, однак вони виявилися безрезультатними, а тому проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Суд у порядку спрощеного позовного провадження, вислухавши пояснення сторін по суті справи, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як убачається з матеріалів справи, з 20 грудня 2012 року сторони перебувають у зареєстрованому Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з Державним розвитком сім`ї шлюбі, актовий запис №3309, від шлюбу мають дитину - доньку - [PERSON] , [INFO] , спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні стосунки подружжя не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивачка має намір створити сім`ю з іншим чоловіком, з яким понад рік перебуває у фактичних шлюбних стосунках, а тому сторони мають обопільне бажання розірвати шлюб, при цьому суд враховує позицію відповідача, який в межах розгляду даної справи визнав позов, не заперечував факту припинення сімейно-шлюбних відносин між подружжям. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved