Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України, в особі філії - Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В позовній заяві зазначено, що 13.08.2015 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено заяву про приєднання №848423 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до умов п.п. 3.4.1-3.4.2 заяви про приєднання, відповідачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривні. Також 15.09.2016 між позивачем та відповідачем укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії. На підставі зазначеного вище договору позивач встановив бажаний розмір кредиту - 26 000,00 грн. строком кредитування на 36 місяців, з можливим продовженням на той самий строк. Позивач вказує, що свої зобов`язання перед відповідачем виконав повністю. Відповідачем допущено прострочення заборгованості зі сплати основного боргу, чим порушено умови договору. Станом на 23.09.2021 за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 29450,22 грн., яка утворилась з березня 2020 у зв`язку з невчасною сплатою та складається із: заборгованості за основним боргом (кредитом) у розмірі 25947,68 грн., комісії у розмірі 39,00 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 983,12 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 2480,42 грн. З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. За заявою представника позивача справу розглянуто без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач вважається належним чином повідомленим про судовий розгляд справи та строк подання відзиву на позовну заяву, проте не подав до суду вказаний відзив, заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неподання відзиву від відповідача не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 13.08.2015 відповідач [PERSON] підписав заяву про приєднання №848423 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), а також підписано заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) та встановлено кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії на картковий рахунок № [NUMBER] бажаного розміру кредиту у розмірі 26 000,00 грн. та максимальний розмір кредиту у розмірі 1 (однієї) грн. із фіксованою процентною ставкою, яка складає 30% річних за користування кредитними коштами. (а.с.43) Відповідно до копії заяви від 15.09.2016 на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (кредиту) відповідачу збільшено наданий кредит на споживчі потреби в національній валюті та встановлено бажаний розмір кредиту у розмірі 26 000,00 грн. та максимальний розмір кредиту у розмірі 40 000,00 грн. строк кредитування - 36 місяців з можливим продовженням на той самий строк. (а.с. 44) Пунктом 6.5.1. цієї заяви передбачено, що процентна ставка у кредиті є фіксованою та становить 30 % річних на користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Відповідно до п. 6.6 цієї заяви, клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає 0 % від суми заборгованості за кредитом (сплата якої не прострочена), визначеної за звітний (білінговий) період на дату сплати обов`язкового щомісячного платежу. Також клієнт має право в будь-який час без сплати Банку будь-яких комісій за це, провести дострокове повне чи часткове погашення кредиту, при цьому в разі дострокового погашення всієї суми кредиту, клієнт зобов`язаний надати банку кошти для погашення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом та іншим сумам, які повинні були сплачені за кредитним договором в день такого дострокового погашення кредиту. Із розрахунку заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання станом 23.09.2021, вбачається, що з 07.10.2016 відповідач, як отримувала кредитні кошти, так і здійснювала частково погашення заборгованості. Останнє погашення суми заборгованості коштів на картковий рахунок відбулося 23.01.2020. (а.с. 47-50) Неналежне виконання зобов`язань привело до виникнення заборгованості, яка за розрахунками позивача, станом на 23.09.2021 складає 29450,22 грн, з яких: 25947,68 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом), 39,00 грн - комісія, 983,12 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та 2480,42 грн - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту). Позивач направляв вимогу відповідачу про повернення коштів, однак вона залишена без відповіді. З огляду на те, що відповідачем порушенні умови договору, фактично отримані [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ «Ощадбанк» не повернуті, а кредитор має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав, тому суд дійшов висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів в розмірі 25947,68 грн. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вищенаведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16, зазначено, що «статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові». Як вбачається з матеріалів справи відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань, а тому позивач має право на отримання 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до положень ст.625 ЦК України, які відповідно становлять 983,12 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та 2480,42 грн - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту). З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 29450,22 грн, з яких: 25947,68 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом), 39,00 грн - комісія, 983,12 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та 2480,42 грн - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), а тому позов підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2 270, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved