Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить суд повернути їй її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обгрунтовує тим, рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01.10.2020 року по справі за позовом виконавчого комітету Конотопські міської ради Сумської області у неї відібрані неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Вказаним рішенням суду її неповнолітні діти передані органу опіки та піклування Конотопської міської ради для подальшого влаштування. Дане рішення ухвалене у відповідності до ст.170 Сімейного кодексу України та п.2 ч.І ст.164 Сімейного кодексу України. Як зазначено у цих нормах Сімейного кодексу України діти у неї булі відібрані у зв`язку з тим, що вона ухилялася від виконання своїх обов`язків по їх вихованню. Вона вважає, що на даний час відпали причини, які перешкоджали їй належно виховувати своїх дітей. 3 13.09.2021 року офіційно працевлаштована в якості секретаря керівника ТОВ «Східно - Європейська кіноакадемія» з оплатою згідно штатного розпису. Всі її неповнолітні діти проживають разом зі нею в [ADDRESS] . Діти забезпечені всім необхідним для виховання. Вони мають одяг, взуття, всі необхідні продукти харчування. Житло, в якому вони проживають, прибране, знаходиться у належному санітарному та технічному стані, і ніякої загрози для здоров`я дітей не мається. Вона отримує достатню заробітку плату і в змозі забезпечити їх всім необхідним для їх належного проживання та виховання. Вона не перебуває на обліку ні в наркологічній, ні в психіатричній службі. Діти нею доглянуті, чисті та проживають у нормальних для життя умовах. Служба у справах дітей Конотопської міської ради неодноразово здійснювала обстеження умов проживання дітей за даною адресою і ніяких претензій чи нарікань у її адресу висловлено не було. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , кожен окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечує проти задоволення позову, пояснивши, що [PERSON] не вчинила необхідних дій, щоб повернути дітей в сім`ю, не створила умови для їх проживання та виховання. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що в свідоцтвах про народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , матір`ю записана [PERSON] (а.с. 6 - 9). Згідно довідок наданих виконкомом Шевченківської сільської ради Конотопського району Сумської області від 2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані в [ADDRESS] (а.с. 11 - 15). Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01.10.2020 року відібрано [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Дітей передано органу опіки та піклування Конотопської міської ради Сумської області для подальшого влаштування. (а.с. 16 - 19). Згідно висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради про недоцільність повернення малолітніх дітей № 07-14/910 від 24.12.2021 року вбачається, що наступне вивчивши ситуацію, орган опіки та піклування Конотопської міської ради вважає за недоцільне повернення малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на виховання матері, [PERSON] , так як вона не вчинила необхідних дій, щоб повернути дітей в сім`ю, не створила умови для їх проживання та виховання (а.с. 40, 41). З листа Конотопського міського центру соціальної служби № 01-03/323 від 10.12.2021 року вбачається, що сім`ї [PERSON] в [ADDRESS] , з 24.11.2020 року надається соціальна послуга соціального супроводу. Робота з сім`єю була спрямована на подолання складних життєвих обставин: сприяння у працевлаштуванні матері, підвищення її виховного потенціалу, створення належних умов проживання для дітей. Спільно з матір`ю було відвідано міськрайонний центр зайнятості. Від запропонованої вакансії, помічник токаря на заводі «Мотордеталь-Конотоп», вона відмовилась, аргументуючи це незручним графіком роботи. [PERSON] було запропоновано вакансію продавця в магазині « М`ясорубка ». З її слів, вона проходила стажування, але на постійне місце роботи її не прийняли. Відповідно до наказу від 13.09.2021 року наданого ТОВ «Східно- Європейська Кіноакадемія», яка знаходиться в м. Києві, [PERSON] прийнята на посаду секретар керівника. За інформацією у телефонному режимі від директора [PERSON] , вона дійсно перебуває на іспитовому терміні, робота відбувається дистанційно та 1 раз на тиждень [PERSON] приїздить на нараду. Роботодавець повідомив, що жодних нарікань на роботу [PERSON] він не має. Заробітної плати з вересня і по теперішній час вона поки що не отримує, лише кошти на проїзд до м. Києва. Насьогодні, вона не озвучила жодного способу отримання нею матеріального доходу. Вона не має коштів для забезпечення власних потреб. Протягом останнього року [PERSON] не створила належних умов проживання для повернення дітей та проживає разом з ними у помешканні опікуна. З нею постійно проводилися бесіди щодо формування навичок відповідального батьківства та свідомого ставлення до виховання та догляду за дітьми (а.с. 42). Відповідно актів обстеження житлово-побутових умов від 11.08.2021 року, 30.08.2021 року та 02.12.2021 року встановлено, що за адресою [ADDRESS] , де проживає [PERSON] не створено умови для проживання малолітніх дітей та їх виховання (а.с. 43 - 45). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ч. 1 - 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ч. 4 ст. 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Одним з таких наслідків є відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини восьмої статті 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Відповідно до ч. 1 ст. 23-1 Закону України «Про охорону дитинства» усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги. За змістом ч. 5-6 ст. 19 СК України суд має врахувати поданий висновок органу опіки та піклування щодо вирішення спору поданий на підставі. З даним висновком суд може не погодитися, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Під час судового розгляду, було встановлено, що позивач не вчинила необхідних дій, щоб повернути дітей в сім`ю, не створила умови для їх проживання та виховання. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач та її представник не надали суду доказів на відсутність підстав, які перешкоджали належному вихованню дітей.

Outcome: dismissed