Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Заявник [PERSON] 02.09.2021 звернулася до Київського районного суду м. Полтави в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту постійного проживання та встановлення факту перебування на утриманні. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] з 1972 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до дня його смерті в 2021 році, вели спільне господарство, спільно проживали за адресою: [ADDRESS] . Заявник зазначала, що пенсія чоловіка була значно більшою, вона весь час перебувала на його утриманні. Після смерті чоловіка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з питання оформлення пенсії по втраті годувальника, однак управлінням направлено рішення про відмову в перерахунку. В своїй заяві [PERSON] просила суд встановити факт її постійного проживання з [PERSON] за адресою [ADDRESS] не менше 5 років по день смерті чоловіка. Просила встановити факт перебування [PERSON] на утриманні свого чоловіка [PERSON] не менше 5 років по день смерті. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29.11.2021 відкрито провадження в справі за заявою [PERSON] . Представник заявника в судовому засіданні повністю підтримав подану до суду заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Заінтересована особа в судове засідання своїх представників не направила, в поданій до суду заяві просила проводити розгляд без участі представника. Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши докази по справі, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] з 28.07.1972 перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , актовий запис від 28.07.1972 № 1198 (а.с. 14). Також встановлено, що [PERSON] , [INFO] . помер [INFO] (а.с. 13, 178). Зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання заявника [PERSON] є квартира [ADDRESS] (а.с. 8, 17, 74). [PERSON] є пенсіонером, перебуває на обліку в Полтавському об`єднаному управління ПФУ в Полтавській області і отримує пенсію за віком, розмір якої за липень 2021 року склав 2728,34 грн (а.с. 12, 81, 86). [PERSON] до дня смерті мав зареєстроване місце проживання в квартирі [ADDRESS] та за життя отримував пенсію, розмір якої склав, зокрема, за травень 2021 року 6318,26 грн (а.с. 82, 87). Встановлено, що рішенням Відділу перерахунку пенсій № 2 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 18.06.2021 (а.с. 32-33) відмовлено заявнику в проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує перебування на утримання померлого годувальника. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 частини 1статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно частини першої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера - незалежно від тривалості страхового стажу. Дружина померлого, яка не була на його утриманні, має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, дружина, якщо вона є особою з інвалідністю або досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Згідно частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно із статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Пунктом 2.11. Постанови Пенсійного Фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 року за № 22-1 визначено, що за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з даною заявою, заявником [PERSON] не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту перебування на утриманні чоловіка [PERSON] . Зокрема, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду про відомі їм обставини спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , але їм не відомо розмір та джерела доходів останніх. Свідки не могли пояснити суду обставини того, чи надавав померлий постійно та систематично допомогу [PERSON] , чи була така допомога, що надавалася померлим, постійним і основним джерелом засобів до існування заявника. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , окрім розміру пенсійного забезпечення (а.с. 81, 86), який перевищував розмір прожиткового мінімуму, перебувала на обліку як отримувач житлової субсидії з жовтня 2014 року по квітень 2021 року (а.с. 98-106), та відповідно отримувала щомісячну адресну допомогу, що надавалася за рахунок коштів державного бюджету, для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Зазначені встановлені судом обставини дають підстави для висновку про те, що пенсія [PERSON] не могла бути та не була постійним і основним джерелом засобів до існування заявника [PERSON] . Шлюб, відповідно до ст. 36 СК України, є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. За змістом ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо, зокрема, пенсія, яку він отримує не забезпечує прожиткового мінімуму, встановленого законом. Суд зазначає, що сам по собі той факт, що розмір пенсії померлого [PERSON] до дня смерті (6318,26 грн за травень 2021 року) перевищував розмір пенсії заявниці, яка за травень 2021 року склала 2728,34 грн, не може беззаперечно свідчити, що заявниця перебувала на утриманні свого чоловіка за період не менше 5 років для дня його смерті, та потребувала матеріальної допомоги, оскільки заявник отримувала пенсію, яка забезпечувала їй прожитковий мінімум. На підставі співвідношення розміру пенсій заявниці та її померлого чоловіка [PERSON] суд приходить до висновку, що [PERSON] не можна вважати такою, що потребувала матеріальної допомоги в розумінні положень Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Окрім того, як встановлено судом, померлий [PERSON] за життя також перебував на обліку як отримувач житлової субсидії з грудня 2015 року по квітень 2019 року включно. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того факту, що до дня смерті чоловіка [PERSON] вона була на його повному утриманні і одержувала від померлого допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, і що у зв`язку з втратою годувальника [PERSON] позбавлена джерела засобів до існування, не доведено факту перебування на утриманні чоловіка [PERSON] . Тому в задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання та встановлення факту перебування на утриманні слід відмовити.

Outcome: dismissed