Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Гр. [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Лєтол», третя особа: ТОВ «Силікат-1» про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати, штрафних санкцій за несвоєчасну сплату орендної плати та розірвання договорів оренди землі. Позовну заяву мотивує тим, що згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 84720193 від 11.04.2017 та № 84720210 від 11.04.2017, йому на праві власності належать дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області з кадастровини номерами: 7125155100:04:000:0220, площею 2,4076 га; 7125155100:04:000:0222, площею 2,4075 га. Право власності на вказані земельні ділянки зареєстровано в державному реєстрі речових прав 17.04.2014: №5412757 (земельна ділянка кадастровий номер: 7125155100:04:000:0220) та № 5413063 (земельна ділянка кадастровий номер: 7125155100:04:000:0222). 14.03.2017 між ним та ТОВ «Лєтол» укладено два договори оренди вищевказаних земельних ділянок строком на 7 років. Запис про укладення договорів оренди внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотеки 11.04.2017 приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянською Н.Б. за номерами 19908239 (земельна ділянка кадастровий номер 7125155100:04:000:0220) та № 19908243 (земельна ділянка кадастровий номер 7125155100:04:000:0222). Передача та прийняття земельних ділянок відбулись згідно акту прийому-передачі земельної ділянки. Реалізуючи права власника земельної ділянки, 01.12.2020 він звернувся до відповідача із заявами про сплату орендної плати за 2019 рік та 2020 рік, згідно договорів оренди від 14.03.2017, що підтверджується копіями двох заяв та поштовим відправленням. Будь-якої відповіді на вказані заяви позивачем не отримано, як і не отримано орендної плати за 2019-2020 роки. Відповідно до п. 9 Договорів оренди орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 6,0 % та згідно п. 11 Договорів орендна плата вноситься у строки січень-грудень. Однак жодної виплати за оренду двох земельних ділянок за 2019 та 2020 рік відповідач не здійснив, що дає підставу стверджувати про систематичне порушення зобов`язань. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. У п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. За змістом ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону, та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Зазначає про те, що підставою звернення його до суду є несплата відповідачем орендної плати за період 2019-2020 роки, тобто за два роки поспіль, що свідчить про систематичність несплати орендної плати та порушення п.п. 9,11 Договорів оренди землі. Таким чином, неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати, є порушенням умов договорів оренди землі, що дає право орендодавцю вимагати стягнення невиплаченої орендної плати в повному обсязі в судовому порядку, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності до положень п.п. 3,4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 624 ЦК України визначено, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 14 Договорів оренди землі передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожен день прострочення. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з відповідача ТОВ «Лєтол» на користь позивача [PERSON] суму боргу в розмірі 48760,83 грн., з яких: 24667,08 грн. - основна сума боргу; 21904,37 грн. - пеня в розмірі 0,3 % від суми невиконаного грошового зобов`язання; 1590,27 грн. - інфляційне збільшення за невиконане грошове зобов`язання; 599,11 грн. - 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення. Розірвати договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 7125155100:04:000:0220 укладений 14 березня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Лєтол» в особі директора Романова М.І. (реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 343600671251, номер речового права 19908239) зареєстрований 11.04.2017 приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянською Н.Б. Розірвати договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 7125155100:04:000:0222 укладений 14 березня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Лєтол» в особі директора Романова М.І. (реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 343620371251, номер речового права 19908243) зареєстрований 11.04.2017 привтаним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянською Н.Б. Стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28.04.2021 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання по справі. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30.06.2021, за клопотанням представника відповідача ТОВ «Лєтол» - адвоката Зеленого Ю.В., залучено до участі у справі в якості третьої особи - ТОВ «Силікат-1» та витребувано у Головному управлінні ДПС у Черкаській області відомості про отримані доходи [PERSON] за період з 1 кварталу 2017 року по 4 квартал 2018 року включно, джерелом отримання яких являється ТОВ «Лєтол» та ТОВ «Силікат-1». Також, ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12.10.2021, за клопотанням представника відповідача ТОВ «Лєтол» - адвоката Зеленого Ю.В, витребувано у ТОВ «Силікат-1»належним чином завірені копії Договорів оренди № 53 та № 54 про оренду земельних ділянок з кадастровими номерами: 7125155100:04:000:0220 та 7125155100:04:000:0222, загальною площею 4,82 га, укладені між [PERSON] та ТОВ «Силікат-1». Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11.11.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в судове засідання. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що позивач по справі є її батьком. Йому на праві власності належить дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області з кадастровими номерами: 7125155100:04:000:0220, площею 2,4076 га; 7125155100:04:000:0222, площею 2,4075 га. 14.03.2017 між її батьком та ТОВ «Лєтол» укладено два договори оренди вищевказаних земельних ділянок строком на 7 років. В порушення умов договорів оренди земельних ділянок ТОВ «Лєтол» не було сплачено позивачу орендну плату за 2019-2020 роки, що станом на 23.04.2021 складає 24667,08 грн. Отже, систематична несплата відповідачем орендної плати є підставою для розірвання договорів оренди земельних ділянок від 14.03.2017. На запитання суду та представника відповідача ТОВ «Лєтол» представник позивача - [PERSON] повідомила, що їй не було відомо про присвоєння земельним ділянкам, які належать позивачу, двойних кадастрових номерів. Наразі їй невідомо, яка юридична особа користується вказаними земельними ділянками та чи платить орендну плату ТОВ «Силікат-1» за користування земельними ділянками належними позивачу на праві власності. Повідомила, що у разі досягнення із ТОВ «Лєтол» мирової угоди щодо добровільного розірвання договорів оренди земельних ділянок від 14.03.2017 вона відмовиться від частини позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача несплаченої орендної плати, пені, інфляційних збитків та 3 % річних. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Цинда Л.Г. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що між позивачем [PERSON] та ТОВ «Лєтол» 14.03.2017 укладені договори оренди землі з кадастровими номерами: 7125155100:04:000:0220, площею 2,4076 га; 7125155100:04:000:0222, площею 2,4075 га. Строк дії договорів становить сім років. Умовами вказаних договорів передбачена сплата орендної плати за користування земельними ділянками в розмірі 6 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 7660,58 грн. Однак, всупереч своїм обов`язкам, відповідач ТОВ «Лєтол» за період з 2019-2020 р.р. не сплачував позивачу орендну плату, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків. Відповідно до положень законодавства систематична несплата орендної плати є підставою для розірвання договорів оренди та стягнення з відповідача заборгованості по орендної платі, інфляційних витрат, 3 % річних та пені. Укладені між позивачем та ТОВ «Силікат-1» 20.11.2012 угоди про внесення змін до діючого договору оренди землі стосуються земельних ділянок з іншими кадастровими номерами. Позивачу не було відомо про існування вказаних угод, оскільки вони не були належним чином зарестровані у Державному реєстрі земель. Крім того, позивач, укладаючи договори з ТОВ «Лєтол», вважав, що ТОВ «Силікат-1» та ТОВ «Лєтол» домовилися між собою щодо користування земельними ділянками. Факт визнання відповідачем ТОВ «Лєтол» обов`язку сплачувати орендну плату позивачу підтверджується тим, що останні у добровільному порядку платили позивачу орендну плату у 2017, 2018 роках. Акт прийому-передачі земельних ділянок у користування ТОВ «Лєтол» підписувався сторонами договору. У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Лєтол» - адвокат Зелений Ю.В. позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Суду пояснив, що позивачу [PERSON] на праві власності належить дві земельні ділянки площею 2,4076 га та 2,4075 га. Вказані земельні ділянки у 2012 році були передані позивачем у користування ТОВ «Силікат-1», що підтверджується копіями угод про внесення змін до діючого договору оренди землі від 20.11.2012. Не дочекавшись строку закінчення договору оренди земельних ділянок із ТОВ «Силікат-1» позивач 14.03.2017 уклав договір оренди вказаних земельних ділянок із ТОВ «Лєтол». Вищезазначеним земельним ділянкам були присвоєні інші кадастрові номери, ніж зазначені в угодах. За фактом присвоєння подвійних кадастрових номерів порушені кримінальні провадження відносно державних реєстраторів, які на даний час знаходяться на розгляді Чорнобаївського районного суду Черкаської області. Факт присвоєння подвійних кадастрових номерів земельним ділянкам позивача підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме підставами набуття у власність земельних ділянок є одні й ті самі Державні акти на право власності. Крім того, повідомив про те, що земельні ділянки з кадастровими номерами: 7125155100:04:000:0220, 7125155100:04:000:0222, всупереч умовам договорів оренди землі від 14.03.2017, не були передані позивачем в користування ТОВ «Лєтол», а тому у товариства відсутній обов`язок сплачувати позивачу орендну плату. На запитання представника позивача - адвоката Цинди Л.Г. пояснив, що йому невідомо чому у 2017,2018 роках ТОВ «Лєтол» сплачувало позивачу орендну плату, але вказані платежі є безпідставно перерахованими, оскільки ТОВ «Лєтол» не обробляв земельні ділянки позивача взагалі. ТОВ «Лєтол» призупиняло виплату позивачу орендної плати для з`ясування обставин. Про існування угод про внесення змін до діючого договору оренди землі від 20.11.2012 відповідачу стало відомо в суді після надання їх ТОВ «Силікат-1». Вважає, що позивач незаконним шляхом намагається стягнути із відповідача орендну плату, яку йому фактично сплачує ТОВ «Силікат-1». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 14.03.2017 між позивачем [PERSON] та ТОВ «Лєтол» був укладений договір оренди землі від 14.03.2017, предметом якого є передача в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку для сільськогосподарського використання, загальною площею 2,41 га, кадастровий номер 7125155100:04:000:0220, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 127676,35 грн. (а.с. 6-7). Договір укладений на сім років (п.8). Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 6,0 відсотків, що становить 7660,58 грн. (п. 9). Відповідно до п. 11 орендна плата вноситься у строк січень-грудень. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 відсотків несплаченої суми за кожний день прострочення (п.14). Відповідно до умов п. 21 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 7 днів після державної реєстрації цього договору. Пунктом 29 договору передбачені права орендодавця. Зокрема, орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов`язаний: зокрема, передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди (п. 30). Орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, тощо (п. 31). Відповідно до п. 32 договору орендар земельної ділянки зобов`язаний: зокрема, приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованими в установленому законом порядку. Пунктом 40 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається (п. 41). Відповідно до положень п. 45 договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Згідно відомостям Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 84720193 від 11.04.2017 (а.с.8) 11.04.2017 приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н.Б. зареєстровано право оренди земельної ділянки кадастровий номер 7125155100:04:000:0220 (дата державної реєстрації земельної ділянки: 27.03.2001), площею 2,4076 га, рілля. Підстава внесення запису про право оренди земельної ділянки: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 34714690 від 11.04.2017. Орендар: ТОВ «Лєтол», орендодавець (власник): [PERSON] . Також, 14.03.2017 між позивачем [PERSON] та ТОВ «Лєтол» був укладений договір оренди землі від 14.03.2017, предметом якого є передача в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку для сільськогосподарського використання, загальною площею 2,41 га, кадастровий номер 7125155100:04:000:0222, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 127676,35 грн. (а.с. 9-10). Договір укладений на сім років (п.8). Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 6,0 відсотків, що становить 7660,58 грн. (п. 9). Відповідно до п. 11 орендна плата вноситься у строк січень-грудень. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 відсотків несплаченої суми за кожний день прострочення (п.14). Відповідно до умов п. 21 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 7 днів після державної реєстрації цього договору. Пунктом 29 договору передбачені права орендодавця. Зокрема, орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов`язаний: зокрема, передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди (п. 30). Орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, тощо (п. 31). Відповідно до п. 32 договору орендар земельної ділянки зобов`язаний: зокрема, приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованими в установленому законом порядку. Пунктом 40 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається (п. 41). Відповідно до положень п. 45 договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Згідно відомостям Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 84720210 від 11.04.2017 (а.с. 11) 11.04.2017 приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н.Б. зареєстровано право оренди земельної ділянки кадастровий номер 7125155100:04:000:0222 (дата державної реєстрації земельної ділянки: 25.04.2003), площею 2,4075 га, рілля. Підстава внесення запису про право оренди земельної ділянки: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 34714694 від 11.04.2017. Орендар: ТОВ «Лєтол», орендодавець (власник): [PERSON] . 01.12.2021 позивач [PERSON] звернувся до директора ТОВ «Лєтол» Романова М.О. із заявами про виплату йому орендної плати за користування земельними ділянками з кадастровими номерами: 7125155100:04:000:0220, 7125155100:04:000:0222 за 2019, 2020 роки (а.с. 12-13). У підтвердження несплати відповідачем ТОВ «Лєтол» орендної плати за 2019-2021 р.р. позивач надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, суб`єктом яких є [PERSON] , відповідно до яких у першому кварталі 2019 року ТОВ «Лєтол» була нарахована та виплачена позивачу благодійна, у тому числі гуманітарна допомога в розмірі 2400 грн. У четвертому кварталі 2019 року позивачу була нарахована сума доходу, джерелом отримання доходів зазначено ТОВ «Лєтол», в розмірі 11585,12 грн., з яких 2085,32 грн. - сума утриманого податку, ознакою доходу зазначено: надання земельної частки (паю) в лізінг, оренду, суборенду, однак відсутні відомості щодо перерахування вказаної суми доходу позивачу. У четвертому кварталі 2020 року позивачу була нарахована сума доходу, джерелом отримання доходів зазначено ТОВ «Лєтол», в розмірі 11585,12 грн., з яких 2085,32 грн. - сума утриманого податку, ознакою доходу зазначено: надання земельної частки (паю) в лізінг, оренду, суборенду, однак вказана сума доходу не перерахована позивачу (а.с. 38). Крім того, у вказаних відомостях з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, суб`єктом яких є [PERSON] , наявні відомості щодо нарахування та перерахування останньому ТОВ «Силікат-1» у четвертому кварталі 2019 року та четвертому кварталі 2020 року грошових коштів в розмірі 19925,46 грн., з яких 3586,58 грн. - сума утриманого податку. Ознакою доходу зазначено - надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду, суборенду. На виконання ухвали суду від 30.06.2021 про витребування доказів до суду надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів [PERSON] в період з 01.01.2017 по 31.12.2018, відповідно до яких у третьому кварталі 2017 року позивачу [PERSON] відповідачем ТОВ «Лєтол» були нараховані та перераховані кошти в розмірі 9937,88 грн., з яких 1788,80 грн. - сума утриманого податку, ознака доходу - надання майна в лізінг; у четвертому кварталі 2017 року позивачу відповідачем були нараховані та перераховані кошти в розмірі 15321,16 грн., з яких 2757,80 грн. - сума утриманого податку, ознака доходу - надання майна в лізінг; у першому кварталі 2018 року позивачу відповідачем були перераховані кошти в розмірі 207,17 грн., з яких 04,58 грн. - сума утриманого податку, ознака доходу - надання майна в лізінг; у другому кварталі 2018 року позивачу відповідачем були нараховані та перераховані кошти в розмірі 4968,94 грн., з яких 894,40 грн. - сума утриманого податку, ознака доходу - надання майна в лізінг; у четвертому кварталі 2018 року позивачу відповідачем були нараховані та перераховані кошти в розмірі 10352,22 грн., з яких 1863,40 грн. - сума утриманого податку, ознака доходу - надання майна в лізінг (а.с.61). Крім того, у вказаних відомостях з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, суб`єктом яких є [PERSON] , наявні відомості щодо нарахування та перерахування останньому ТОВ «Силікат-1» у четвертому кварталі 2017 року грошових коштів в розмірі 17874,68 грн., з яких 3217,44 грн. - сума утриманого податку; у четвертому кварталі 2018 року грошових коштів в розмірі 19378,88 грн., з яких 3488,20 грн. - сума утриманого податку. Ознакою доходу зазначено - надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду, суборенду. На виконання ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12.10.2021 про витребування доказів, ТОВ «Силікат-1» було надано суду копії угод про внесення змін до діючого договору оренди землі від 20.11.2012, сторонами якого є позивач [PERSON] та ТОВ «Силікат-1», предметом яких є передача земельних ділянок, належних позивачу на праві власності, в оренду ТОВ «Силікат-1», об`єктом оренди є земельні ділянки, які розташовані в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради, загальною площею 2,41 га, рілля, які належать позивачу на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 26.03.2001 та Державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.04.2003. Строк дії договорів становить 10 років. Договори набувають чинність після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с. 115-116, 119-120). Разом із угодами про внесення змін до діючого договору оренди землі від 20.11.2012 третьою особою ТОВ «Силікат-1» було надано суду копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 30.06.2014, індексний номер витягу: 23620508 та від 30.06.2014, індексний номер: 23620996. Відповідно до відомостей витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 30.06.2014, індексний номер витягу: 23620508, 26.06.2014 державним реєстратором реєстраційної служби Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області Колісник Л.В. було зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 2,4076 га ріллі, яка розташована в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради, кадастровий номер: 7125155100:04:000:2956, яка належить на праві власності [PERSON] . Підставою виникнення права оренди земельної ділянки зазначена угода про внесення змін до діючого договору оренди землі від 20.11.2012. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 14109161 від 30.06.2014 (а.с. 117). Відповідно до відомостей витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 30.06.2014, індексний номер витягу: 23620996, 26.06.2014 державним реєстратором реєстраційної служби Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області Колісник Л.В. було зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 2,4075 га ріллі, яка розташована в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради, кадастровий номер: 7125155100:04:000:2955, яка належить на праві власності [PERSON] . Підставою виникнення права оренди земельної ділянки зазначена угода про внесення змін до діючого договору оренди землі від 20.11.2012. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 14109386 від 30.06.2014 (а.с. 121). Крім того, ТОВ «Силікат-1» разом із копіями угод про внесення змін до діючого договору оренди землі, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права надано суду довідки від 29.10.2021 про нарахування та виплату паю по Чорнобаївському відділенню [PERSON] по дог. № 54 кадастровий № 2956 за 2018-2020 р.р., по дог. № 53 кадастровий № 2955 за 2018-2020 р.р. Відповідно до відомостям довідки від 29.10.2021 про нарахування та виплату паю по Чорнобаївському відділенню [PERSON] по дог. № 54 кадастровий № 2956 за 2018-2020 р.р., [PERSON] нараховано ТОВ «Силікат-1» орендну плату за 2018 р. в розмірі 9689,44 грн., перераховано по банку - 7800 грн.; нараховано за 2019 р. - 9962,73 грн., перераховано по банку - 8020 грн.; нараховано за 2020 р. - 9962,73 грн., перераховано по банку - 8020 грн. (а.с. 114). Відповідно до відомостям довідки від 29.10.2021 про нарахування та виплату паю по Чорнобаївському відділенню [PERSON] по дог. № 53 кадастровий № 2955 за 2018-2020 р.р., [PERSON] нараховано ТОВ «Силікат-1» орендну плату за 2018 р. в розмірі 9689,44 грн., перераховано по банку - 7800 грн.; нараховано за 2019 р. - 9962,73 грн., перераховано по банку - 8020 грн.; нараховано за 2020 р. - 9962,73 грн., перераховано по банку - 8020 грн. (а.с. 118). З відомостей Публічної кадастрової карти України (https://map.land.gov.ua/?cc=3461340.1719504707,6177585.367221659&z=6.5&l=kadastr&bl=ortho10k_all) судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером: 7125155100:04:000:0220 та земельна ділянка з кадастровим номером: 7125155100:04:000:2956; земельна ділянка з кадастровим номером: 7125155100:04:000:0222 та земельна ділянка з кадастровим номером: 7125155100:04:000:2955 мають однакові межі індексних кадастрових карт (лінії зеленого кольору) на Публічній кадастровій карті України. Факт присвоєння земельним ділянкам, належним позивачу на праві власності, подвійних кадастрових номерів також підтверджується наданими в судовому засіданні поясненнями представника відповідача ТОВ «Лєтол» та представника позивача [PERSON] - [PERSON] , яка суду пояснила, що її батьку на праві власності належить дві земельні ділянки (паї). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України в редакції, чинній на час звернення до суду, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Надаючи правову оцінку належності обраного заінтересованою особою способу захисту, суди повинні зважати і на його ефективність в контексті статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушене цивільне право чи інтерес підлягає судовому захисту у спосіб, який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають ураховувати його ефективність. Це означає лише те, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України і цей перелік не є вичерпним, про що прямо зазначено у вказаній статті. Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Отже, позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Аналізуючи зміст позовної заяви позивача враховуючи первісну позовну заяву (а.с.1-4) та заяву про зміну предмета позову (а.с. 64-67) предметом позову позивача є вимога про стягнення з відповідача ТОВ «Лєтол» заборгованості по сплаті орендної плати, штрафних санкцій за несвоєчасну сплату орендної плати та розірвання договорів оренди землі укладених між позивачем [PERSON] та ТОВ «Лєтол» 14.03.2017. Підставами позову зазначений факт систематичного порушення відповідачем ТОВ «Лєтол» обов`язку по сплаті орендної плати за період з 2019 по 2020 р.р., що є підставою для розірвання договорів оренди землі від 14.03.2017. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Отже, розглядаючи справу, суд керується нормами матеріального права, які діяли станом на 14.03.2017 - дата, яка зазначена датою укладення договорів оренди землі між [PERSON] та ТОВ «Лєтол». Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі». Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбаченихстаттями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Пунктом «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Разом із тим, як зазначалося вище, згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність». Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто, систематична (два і більше разів) несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину, не у повному обсязі (часткове виконання зобов`язання) є підставою для розірвання такого договору. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 327/163/17, від 13 травня 2021 року у справі № 192/149/17, від 15 січня 2020 року у справі № 709/591/18. Отже, звертаючись до суду із позовом позивач зазначає про те, що підставою для розірвання спірних договорів є факт систематичної несплати орендарем - ТОВ «Лєтол» орендної плати. У ході розгляду справи судом встановлено, що 14.03.2017 між позивачем [PERSON] та ТОВ «Лєтол» укладені договори оренди землі від 14.03.2017, предметом якого є передача в оренду (строкове платне користування) земельних ділянок для сільськогосподарського використання, загальною площею 2,41 га, кадастровий номер 7125155100:04:000:0222, кадастровий номер 7125155100:04:000:0220. Умови вказаних договорів є ідентичними. Відповідно до умов п. 21 вищезазначених договорів передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 7 днів після державної реєстрації цього договору. Право оренди земельних ділянок було зареєстровано 11.04.2017 приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н.Б. (а.с.8, 11). Пунктом 29 договорів передбачені права орендодавця. Зокрема, орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Пунктом 30 договорів передбачені обов`язки орендодавця: зокрема, передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди. Вказані положення договору узгоджується із нормами ст. 24 ЗУ «Про оренду землі». Однак, позивачем не було доведено перед судом належними та достатніми доказами факт виконання свого обов`язку щодо передання вказаних земельних ділянок у користування відповідачу ТОВ «Лєтол». У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Цинда Л.Г. повідомила суду про підписання між сторонами договорів оренди ( [PERSON] та ТОВ «Лєтол») актів прийому-передачі земельних ділянок, однак в підтвердження вказаних тверджень вказані акти суду надані не були. Представник відповідача ТОВ «Лєтол» заперечив факт передання земельних ділянок в користування ТОВ «Лєтол», пояснюючи свої заперечення тим, що спірними земельними ділянками користується ТОВ «Силікат-1» за що сплачує позивачу орендну плату. Вказані доводи представника відповідача підтверджуються відомостями досліджених в судовому засіданні відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків стосовно [PERSON] та довідок виданих ТОВ «Силікат-1» від 29.10.2021, щодо сплати останніми орендної плати за користування земельними ділянками, належними позивачу, з кадастровими номерами: 7125155100:04:000:2956 та 7125155100:04:000:2955, які, як встановлено судом з відомостей Кадастрової карти України, є тими самими земельними ділянками з кадастровими номерами: 7125155100:04:000:0222, 7125155100:04:000:0220. Отже, на думку суду, враховуючи встановлені судом обставини, а саме не доведеністю позивачем виконання свого обов`язку щодо передання земельних ділянок у користування відповідачу ТОВ «Лєтол», внаслідок чого товариство не мало змоги обробляти землю та отримувати від неї дохід, у позивача відсутне право вимагати від даного товариства сплати орендної плати, а отже у відповідача ТОВ «Лєтол» не виникло обов`язку її сплачувати. Твердження представника позивача - адвокати Цинди Л.Г. про те, що сплатою ТОВ «Лєтол» орендної плати за 2017, 2018 роки останні підтвердили свій обов`язок сплачувати орендну плату позивачу за користування його земельними ділянками, згідно з договорами оренди землі від 14.03.2017, не спростовують зроблені судом висновки щодо не доведення позивачем факту виконання свого обов`язку передання спірних земельних ділянок в користування відповідачу, а отже виникнення обов`язку у ТОВ «Лєтол» її сплачувати. Відповідно до положень частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з частинами першою та четвертою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи висновки, які були зроблені судом вище, суд прийшов до переконання про відсутність законних підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача ТОВ «Лєтол» на користь позивача [PERSON] заборгованості по сплаті орендної плати. Оскільки, судом відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по орендної плати, також не підлягає до задоволення позовна вимога позивача про розірвання договорів оренди землі укладених між [PERSON] та ТОВ «Лєтол» 14.03.2017 в односторонньому порядку з підстави систематичної несплати ТОВ «Лєтол» орендної плати. Суд констатує, що враховуючи встановлені судом обставини справи, а саме присвоєння земельним ділянкам належних позивачу подвійних кадастрових номерів, що в подальшому призвело до укладення між сторонами спірних договорів всупереч принципу добросовісності та справедливості, позивачем обраний не ефективний спосіб захисту своїх порушених прав, який не відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року). Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено у повному обсязі судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed