Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] у якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частки усіх його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 травня 2012 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. У шлюбі в них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] 05.11.2021 року подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позов про розірвання шлюбу. Із липня 2021 року позивач та відповідач проживають у різних кімнатах їхньої квартири, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Діти знаходяться на повному утриманні позивачки та проживають з нею в кімнаті. Зважаючи на це, матеріально утримувати спільних з відповідачем синів самостійно позивач не має змоги, оскільки працює на посаді лаборанта в Тернопільській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 5 з поглибленим вивченням іноземних мов. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року було відкрите провадження у зазначеній справі та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, окрім того пояснила, що відповідач дітей не утримує. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Алексенко С. Л. у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково в розмірі 1/3 частини усіх його доходів з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідач обґрунтовує поданий відзив тим, що на даний час отримує мінімальну заробітну плату та не має жодних додаткових доходів, сплата аліментів щомісяця у розмірі, який просить позивачка, поставить його у скрутне матеріальне становище. Жодних доказів, підтверджуючих наявність додаткових доходів, які б дозволяли відповідачу сплачувати аліменти у такому розмірі, стороною позивача не було надано. З огляду на наведене, відповідач [PERSON] просить суд позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задовольнити частково - стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки усіх його доходів щомісячно на двох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, оглянувши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 19 травня 2012 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області 19 травня 2012 року, актовий запис № 48 У сторін є спільні діти: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції 27 лютого 2014 року, актовий запис № 468) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 27 червня 2017 року, актовий запис № 360.) [PERSON] працевлаштований у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ТЕРН ТРАНС СЕРВІС» та займає посаду водія, загальна сума доходу за період з червня 2021 року по листопад 2021 року становить 37 395, 16 грн., що підтверджується довідкою про доходи виданої ТОВ «ТЕРН ТРАНС СЕРВІС». Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 Сімейного кодексу України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Судом установлено, що сторони не досягли згоди з приводу понесення витрат на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Згідно із частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітніх дітей сторін на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також, беручи до уваги часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, а тому із відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] слід стягувати аліменти на неповнолітніх дітей: синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки усіх його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.11.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити При визначенні розміру аліментів, суд наголошує на тому, що обов`язок щодо утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial