Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

28 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства "Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради , в якому просив визнати незаконними нарахування плати за послуги з опалення місць загального користування, так як такі не надавались та визнати недійсним борг в розмірі 1675,00 гривень нарахований КП «Миргородтеплоенерго» за послуги з опалення місць загального користування в період з 15 жовтня 2020 року по 28 квітня 2021 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з жовтня місяця 2020 року комунальне підприємство «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради почало нараховувати йому та мешканцям будинку [ADDRESS] плату за опалення місць загального користування даного будинку. До цього такі нарахування не робили, так як опалення місць загального користування (МЗК) в будинку було відсутнє. 23 листопада 2020 року він звернувся з заявою до КП «Миргородтеплоенерго» про надання інформації щодо підстав нарахування плати за надані послуги з теплопостачання МЗК, якщо опалення МЗК в будинку [ADDRESS] відсутнє. В грудні 2020 року він звернувся із заявою до КП «Миргородтепленерго» про безпідставне нарахування за послуги з опалення МЗК, у зв`язку з відсутністю опалення МЗК будинку. До заяви було додано копію повідомлення управляючої компанії будинку КП «Миргородська управляюча компанія» Миргородської міської ради, про відсутність теплопостачання в МЗК будинку. Вказував, що відповідно до Закону України « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації мешканців(колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери, та інші підсобні і технічні приміщення). Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг(надалі-Методики) затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №315 від 22.11.2018 року терміни вживаються у таких значеннях: місця загального користування (далі-МЗК) -місця призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, крім допоміжних приміщень. Відповідно до МЗК відносяться сходові клітини, міжквартирні майданчики, коридори - які є суспільною власністю всіх власників квартир. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" (надалі - Правила) і згідно п.28 даних Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні системи опалення, сплачують послуги з централізованого опалення МЗК будинку відповідно до Методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Централізоване опалення МЗК в будинку відсутнє, що підтверджується повідомленням управляючої компанії КП «Миргородська управляюча компанія» від 15.12.2020 року. Згідно Методики у будівлі, де всі опалювані МЗК та допоміжні приміщення оснащені вузлами розподільного обліку або опалювальні прилади у яких оснащені приладами-розподілювачами теплової енергії чи вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень (Qмзк). здійснюється на підставі їх показань, при цьому таким МЗК та допоміжним приміщенням не здійснюються донарахування обсягів спожитої теплової енергії, які стосуються претензій щодо кількості та/або якості наданих послуг; споживання обсягу менше мінімальної частки середнього питомого споживання. Що стосується будинку, то у випадку обладнання МЗК лічильниками вони показали б відсутність споживання теплової енергії. І немає різниці є лічильники чи відсутні лічильники, якщо МЗК будинку не опалюються то нарахувань за опалення МЗК будинку не повинно бути. Відповідно до Методики нарахування на опалення МЗК у лютому 2021 року було використано: 149.381953*0,1=14.938195 Гкал - кількість теплової енергії використаною будинком на опалення МЗК у лютому 2021 року. Далі проводиться нарахування за опалення МЗК усім квартирам у будинку, не залежно від того користуються вони централізованим опаленням чи мають індивідуальне опалення. Нарахування у лютому 2021 році повинні були проводитись наступним чином: 14.938195:7288.3 кв.м.=0.002046 Гкал./кВ.м.-визначено кількість теплової енергії витраченої на опалення МЗК, що припадає на 1 кв.м. 0.002046 Гкал/кВ.м.*61.3 кв.м.=0.125419 Гкал.-кількість теплової енергії спожитої на опалення МЗК будинку, яку має сплатити конкретна квартира, як з централізованим опаленням так і з автономним, пропорційно площі квартири. Вартість 1 Гкал.-2056,43 грн. Отже, вартість послуг опалення МЗК квартири площею 61,3 кв.м. у будинку по [ADDRESS] у лютому 2021 року становить: 0,125419*2056.43=257,92грн. Однак йому було нараховано 0.1885*2056.43=387,63грн. 387,63-257.92=129,71 грн. Таким чином за лютий місяць 2021 року надмірно нараховані 129,71 грн. За жовтень місяць 2020 року 21,52 грн. За листопад 2020 року - 77,47 грн. За грудень 2020 року - 120,55 грн. За січень 2021 року 130,45 грн. За березень 2021 року - 79,52 грн. Відповідно до проведених розрахунків за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року було нараховано зайвих 558,72 грн. Враховуючи, що МЗК будинку не опалюються, то всі нарахування, що проводить « [PERSON] » є протиправними і не законними. Решта теплової енергії, спожитою будинком у лютому 2021 року розподіляються між квартирами, що мають централізоване опалення наступним чином: 149.381953Гкал.-14.938195Гкал.=134.443758 Гкал,-кількість - теплової енергії використаної будинком на опалення квартир з централізованим опаленням у січні 2021 року. 134.443758 Гкал:7071.2 кв.м.=0.019013Гкал/кВ.м.-кількість теплової енергії на опалення квартир з централізованим опаленням, що припадає на 1 кв.м. 0.019013 Гкал/кВ.м.*61.3 кв.м.=1.165496 Гкал.-кількість теплової енергії спожитої на опалення, яку має сплатити конкретна квартира, площею 61.3 кв.м. з централізованим опаленням, пропорційно площі квартири. 1.165496Гкал*2056.43 Грн.=2396.76 грн. Всього до сплати за лютий 2021 року за опалення квартири площею 61.3 кв.м., яка користується централізованим опаленням: 2396,76 грн.+257,92 грн.=2654,68 грн. В лютому місяці за опалення кватири площею 61.3 кв.м яка користується централізованим опаленням було нараховано 2651,35 грн, що практично збігається з його розрахунками. Вважав, що йому незаконно нараховано 1675,00 грн за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року включно. В квітні місяці 2021 року, було складено акт - претензію про ненадання послуг з опалення МЗК будинку [ADDRESS] за період з жовтня 2020 року по 10 квітня 2021 року. Відповідач безпідставно нараховує йому заборгованість по оплаті послуги яка не надається, тому, він змушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 30.04.2021 рокувідкриито провадження та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення вказаної ухвали на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз?яснено право та порядок такого подання. 25.05.2021 року від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що так як житловий багатоквартирний будинок [ADDRESS] , повністю не від`єднано від мереж централізованого опалення, теплопостачальною організацією КП «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради, проводиться нарахування плати на опалення МЗК квартирам, які встановили в своїх помешканнях автономні системи опалення. Згідно Наказу від 22.11.2018 р. № 315 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» (далі - Наказ №315). Щодо тлумачення поняття МЗК багатоквартирного житлового будинку, то воно включає в себе приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. За рахунок тепловиділень від ізольованих розподільчих трубопроводів, які розташовані в місцях загального користування будинку, створюються сприятливі умови для нормального функціонування мереж водопостачання, водовідведення та інших комунікацій. За Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. №572, ст. 382 Цивільного кодексу України, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та рішенням Конституційного суду України від 02.03.2004 р. № 4 - рп/2004, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень (приміщень загального використання) будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення (далі - ЦО) і гарячого водопостачання (далі - ГВП) не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Вказував, що за послуги з централізованого опалення місць загального користування власники індивідуальних систем опалення повинні сплачувати як згідно умов укладених договорів, так і за фактично отриману теплову енергію. Зобов`язання у споживачів виникло на підставі актів цивільного законодавства. Якщо сходові клітини не опалюються, нарахування проводиться тільки за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку прокладеними в підвалі або на горищі. Адже формула розрахунку оплати за МЗК складається з двох частин. І якщо послуги з опалення МЗК не надаються, то залишається друга частина формули, згідно якої нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі, є обов`язковими. Нарахування та оплата комунальних послуг здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства та договору, укладених між споживачами комунальних послуг та виконавцями цих послуг. Пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», встановлено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Враховуючи вимоги вищезазначених норм законодавства України, Комунальним підприємством «Мирогородтеплоенерго» Миргородської міської ради, на сайті «МИРГОРОДТЕПЛОЕНЕРГО» (https://mte.pl.ua/) опубліковано типовий договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для його укладання шляхом приєднання всіма споживачами послуг. Отже, з огляду на вищевказане, ні чинним законодавством, ні діючим договором не допускається скасування рахунків для сплати за надані послуги, на підставах зазначених позивачем у позовній заяві. На підставі викладеного, просив заявлені позовні вимоги позивача [PERSON] залишити без задоволення. 27.05.2021 року позивачем надано відповідь на відзив, у якому він зазначає, що відповідачем не правильно трактується поняття МЗК багатоквартирного будинку. В Наказі №315 говориться МЗК - місця, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, крім допоміжних приміщень . Місця загального користування багатоквартирного будинку включають в себе тільки - сходові клітини та міжквартирні коридори, а все інше це допоміжні приміщення. Відповідач стверджує, що за Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. №572, ст.. 382 Цивільного кодексу України, ст.. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та рішенням Конституційного суду України від 02.03.2004 р. №4-рп/2004, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень(приміщень загального користування) будинку та його технічного обладнання і зобов`язані браги участь у загальних витратах, пов`язаних з утримуванням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Відповідно до договору, що заключений між ним і Управителем будинку, він кожний місяць сплачує Управителю будинку витрати на утримання будинку та прибудинкової території, куди входять і витрати на обслуговування систем централізованого опалення, утеплення тепломереж і утеплення МЗК Отже, з огляду на вищевказане, Відповідач у своїй відповіді на позовну заяву не надав доказів, щодо опалення МЗК будинку, не надав методики нарахувань за опалення МЗК будинку, не надав відповіді на якій підставі йому завищують нарахування за опалення МЗК будинку. Просив заявлені позовні вимоги задовільнити. В судовому засіданні позивач пояснив, що в нього квартирі [ADDRESS] , зроблене індивідуальне опалення. Відповідач йому нараховує вартість послуг з опалення місць загального користування. Однак в будинку регістри опаленнясходових клітин демонтовані, тому відповідач неправильно нараховує йому послуги. Він зробив самостійно розрахунок за надані послуги за опалення місць загального користування відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг , різниця між його обрахунком та нарахуваннями відповідача становить 1675,00 гривень за період з 15 жовтня 2020 року по 28 квітня 2021 року. Просив визнати незаконними дані нарахування плати за послуги з опалення місць загального користування. Представники відповідача просив відмовити у позові з підстав, викладених у відзиві. Суду пояснив, що в багатоквартирному будинку по [ADDRESS] незаконно демонтовані регістри опалення. Крім того вказував, що оскільки у позивача облаштоване автономне опалення, то йому розрахунок за надані послуги рахується відповідно до п. 2 ч. 3 Розділу «» Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Позивач в порушення Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169, не надав протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку (витяг із протоколу) про ухвалене співвласниками рішення про відключення будинку від ЦО та/або ГВП\~, та копії заяви про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП, що подається до органу місцевого самоврядування та його рішення за наслідками розгляду рішеннязборів співвласників багатоквартирного будинкупо [ADDRESS] . Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що в позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Судом встановлено та сторонам не заперечувалося, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 61,3 кв.м., в тому числі житловою площею 36 кв.м. Комунальне підприємство «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради є юридичною особою, що діє на підставі Статуту, зареєстрованою в установленому законом порядку (а.с.27). Рішенням Миргородського міськрайонного суд від 07 травня 2018 року встановлено, що будинок [ADDRESS] обладнаний вузлом обліку теплової енергії, що підтверджується актами вводу в експлуатацію вузла обліку споживання теплової енергії. 06.05.2015 на системі центрального опалення будинку [ADDRESS] встановлено будинковий засіб обліку теплової енергії, який враховує всі періоди ненадання або надання не в повному обсязі послуги з центрального опалення. Відповідно до повідомлення управляючої компанії КП «Миргородська управляюча компанія» від 15.12.2020 року, відсутнє теплопостачання в під`їздах в місцях загального користування (а.с. 14). Згідно інформації КП «Миргородська управляюча компанія» від 23.11.2021 року, у вересні 2019 року за зверненням голови будинкового комітету було проведено відключення опалювальних приладів (регістрів) в місцях загального користування в 4-х під`їздах будинку [ADDRESS] (а.с. 93). 10 квітня 2021 року складено акт - претензію про ненадання послуг з опалення МЗК нашого будинку по [ADDRESS] за період з жовтня 2020 року по 10 квітня 2021 року. Вказаний акт підписано крім позивача, також двома споживачами послуг у будинку по [ADDRESS] (а.с. 12). Позивачу, як споживачу квартира якого відключена від систем централізованого опалення, нараховувалась оплата за опалення місць загального користування будинком (а.с.28). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом. Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205 ЦК України і пункту 2 статті 642 ЦК України, можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. Таким чином, договір про надання послуг з централізованого опалення є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання). Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії містить в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» «Миргородтеплопенерго» надає послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з постачання теплової енергії. Пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної гарячої води і водовідведення», послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та не можливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про надання послуги з постачання теплової енергії. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з постачання теплової енергії може бути у вигляді мовчання. 31 серпня 2020 року Комунальним Підприємство «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради на офіційній сторінці «МИРГОРОДТЕПЛОЕНЕРГО» (https://mte.pl.ua/) та офіційній сторінці Миргородські міської ради (http://mvrgorod.pl.ua). опубліковано типовий публічний договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованої постачання гарячої води для його укладання всіма споживачами послуг, умови цього договору однакові для всіх споживачів та набирають чинності через 30 днів з дня йог публікації на офіційній сторінці. Оскільки протягом 30 днів з моменту опублікування договору і розміщення інформації про договори на інформаційних стендах у боржника не виникло заперечень щодо його укладання, виходячи з практики викладеної постановою ВСУ від 22.02.2018 року по справі №641/2634/16, постановою ВСУ від 11.11.2019 по справі №646/834/17 між КП «Миргородтеплоенерго» та [PERSON] виникли фактичні договірні відносини на підставі Типового Договору з індивідуальній споживачем. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з пунктом 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. При нарахуванні плати за опалення місць загального користування у житловому будинку виконавець послуг з централізованого опалення зобов`язаний дотримуватися положень Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31 жовтня 2006 року. Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169, власник (співвласники) будівлі, в тому числі житлового будинку, подає (подають) до органу місцевого самоврядування заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП, яка складається в довільній формі, із зазначенням причини відключення, а також інформацію про намір влаштування в будівлі систем індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання). Для багатоквартирного будинку до заяви додатково додається протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку (витяг із протоколу) про ухвалене співвласниками рішення про відключення будинку від ЦО та/або ГВП та зазначаються особи, уповноважені представляти інтереси співвласників у вирішенні питань щодо відключення багатоквартирного будинку. Відповідно до статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначенні для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Доводи позивача про те, що він не отримує послугу з централізованого опалення у місцях загального користування та не зобов`язаний її оплачувати, не можуть бути підставою, для звільнення його від такої оплати, оскільки відповідне нарахування плати проводиться за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі, які розподіляються рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того, підключений цей мешканець до централізованого опалення чи має індивідуальну систему опалення, а отже позовні вимоги в частині визнання недійсним боргу нарахованого за послуги з опалень місць загального користування в період з 15 жовтня 2020 року по 28 квітня 2021 року задоволенню не підлягають. Не заслуговують на увагу твердження позивача, що оплата за централізоване опалення в під`їзді будинку не повинна нараховуватися, так як проведено відключення опалювальних приладів (регістрів) в 4 під`їзді будинку [ADDRESS] , за зверненням голови будинкового комітету у вересні 2019 року, оскільки вказане віключення було проведено без дотримання вимог п.3 Розділу ІІ Пордядку відключення споживачів від мереж (систем цетралізованого опалення(теплопостачання) та постачання гарячої води. Тому суд вважає неналежним доказом підтвердження вказаних обставин повідомлення КП «Миргородська управляюча компанія» від 23.11.2021 року, про проведено відключення опалювальних приладів (регістрів) в 4 під`їзді будинку [ADDRESS] . Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed