Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 14.09.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3400 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами" складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач в порушення умов кредитного договору не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором, в зв`язку з чим станом на 01.12.2019 року має заборгованість у розмірі 107922,93 грн., з яких: 4354,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 639,22 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, 97313,49 грн. нарахована пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 5115,38 грн. штраф (процентна складова). На підставі викладеного АТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 107922,93 грн., а також судові витрати в сумі 2102 грн. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області Куцана В.М. від 20.01.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи з викликом сторін. 10.03.2020 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, покликаючись на їх безпідставність, оскільки, позивачем не доведено, що надані ним витяги з Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг Приватбанком, які нею не підписані, є складовою кредитного договору. При цьому, в заяві від 14.09.2011 року процентна ставка не зазначена, а також у ній відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Також, вважає, що банком при зверненні з позовом до суду пропущено строк позовної давності, визначений ст.257 ЦК України. Представником позивача [PERSON] було подано відповідь на відзив, в якій вказує, що відповідачем було підписано анкету-заяву, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна". Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася грошима, а отже отримала кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій без наявності картки є неможливим. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наведений, судово-економічні експертизи по справі не проводились. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, то між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Крім того, так як строк перевипущеної відповідачу картки встановлено до останнього дня жовтня 2015 року, то банк звернувся в суд з позовом 11.01.2020 року до спливу строку позовної давності. Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.09.2021 року № 1978/0/15-21 суддю [PERSON] звільнено з посади судді Буринського районного суду Сумської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Відповідно до розпорядження керівника апарату Буринського районного суду Сумської області від 23.09.2021 року №74 проведено повторний автоматизований розподіл, згідно якого головуючим суддею для розгляду даної справи визначено суддю Гука Т.Р. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області Гука Т.Р. від 28.09.2021 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання для розгляду справи з повідомленням учасників справи. Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися. Представник позивача разом із позовною заявою подав письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача, в якій заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у відзиві також просила провести розгляд справи без її участі. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін та їх представників. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву від 14.09.2011 року, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 17). В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Підписавши вказану анкету-заяву, відповідач також підтвердила, що вона ознайомилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. На підставі підписаної відповідачем анкети-заяви позивач надав останній кредит у розмірі, встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому неодноразово збільшувався та зменшувався, востаннє до 3400 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 106). Крім того, як слідує з довідки АТ КБ "Приватбанк" [PERSON] було видано кредитну картку з терміном дії до 10/15 (а.с. 104). Відповідач користувалася наданими їй кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку (а.с.184-188). Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 01.12.2019 року відповідач має заборгованість у розмірі 107922,93 грн., з яких: 4354,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 639,22 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, 97313,49 грн. нарахована пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 5115,38 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складову його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими процентами за користування кредитними коштами. У наданій позивачем копії заяви [PERSON] від 14.09.2011 року відсутні будь-які дані про тип кредитної картки, розмір відсотків за користування кредитом, строк повернення коштів, розміри пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. На підтвердження заявлених позовних вимог до позовної заяви банком додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна": "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна CОNTRACT", "Універсальна GOLD", а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не підписані відповідачем. Однак, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", доданий позивачем до позовної заяви, не є належним доказом погоджених сторонами умов кредитного договору, оскільки, в ньому зазначена загальна інформація щодо усіх типів кредитних карт "Універсальна", та з нього неможливо встановити який саме тип кредитної картки отримала відповідач та які тарифи були нею погоджені при підписанні анкети-заяви. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву, а також те, що вони на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені і штрафів та саме у зазначеному в них розмірі і порядку нарахування. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (14.09.2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (14.01.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у\~анкеті-заяві\~домовленості сторін\~про сплату\~відсотків за\~користування кредитними\~коштами,\~пені та\~штрафів за\~несвоєчасне погашення\~кредиту, наданий банком Витяг з Умов та правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, доданий до позовної заяви, Витяг з Умов та Правил, які не підписані відповідачем, не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 14.09.2011 року, шляхом підписання відповідачем заяви. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Решти складових частин укладеного між сторонами договору, а саме Пам`ятки клієнта та Тарифів банку позивачем суду взагалі не надано. З урахуванням наведеного, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів відсутні. Разом з тим, беручи до уваги, підписану відповідачем, Анкету-заяву та виходячи з положень ст. 1046 ЦК України, суд встановив, що між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір, за умовами якого остання отримала грошові кошти, які зобов`язана повернути позикодавцеві в такій же сумі. При цьому, укладений між сторонами договір від 14.09.2011 року не містить строку повернення кредиту (користування ним). Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Таким чином, оскільки укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), позивач, в силу ч.2 ст.530 ЦК України вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Із вказаних вище розрахунків заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що позивач в односторонньому порядку нараховував відповідачу за боргованість за відсотками за користування кредитом, пенею та комісію, сплату яких умовами договору не передбачено, та кошти сплачені відповідачем по кредитному договору направляв на їх погашення. За наведеного, суд вважає, що розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту слід розраховувати лише беручи до уваги суми фактично використаних останньою кредитних коштів та суми сплачених нею коштів на погашення заборгованості. Згідно наданої банком виписки по рахунку вбачається, що за період з 09.07.2012 року по 01.03.2020 року відповідачем фактично отримано та використано кредитні кошти в загальному розмірі 16782,04 грн., а сплачено на погашення кредиту 18878,83 грн., що свідчить про відсутність у [PERSON] заборгованості за тілом кредиту. Враховуючи викладене, заявлені АТ КБ "ПриватБанк" позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, відсотками, пенею та штрафами є безпідставними та задоволенню не підлягають. У відповідності до ст.141 ЦПК України в зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі підстави для стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем по сплаті судового збору, відсутні.

Outcome: dismissed