Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 05.10.2021 року вчинено виконавчий напис № 10506 про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 0676004544 від 28.10.2019 року, який укладеного нею з ТОВ «ІНФІНАНС». Вважає, що виконавчий напис є безпідставним, бо його вчинено з порушенням вимог щодо безспірності заборгованості та без додержанням процедури вчинення виконавчого напису, оскільки можливість вчинення виконавчого напису передбачена лише на підставі оригіналу нотаріального посвідченого договору. Однак, не зважаючи на це, приватним нотаріус вчинила виконавчий напис на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, не підписаний сторонами та не забезпечений іпотекою. Крім того, позивачці невідомо, з яких документів нотаріус могла встановити чи дійсно боржником допущено прострочення платежів та чи дотримано стягувачем строки звернення за вчинення виконавчого напису, оскільки саме безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом напису. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 10506, вчинений 05.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» з [PERSON] 98174,05 грн. та стягнути з відповідача понесені позивачкою судові витрати у справі. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14.12.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. (а.с.78) Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал», який належним повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 74), в судове засідання свого представника не направив, про причини його неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст. 280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. (а.с. 79) Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О., про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи без його участі не надала. (а.с. 67) Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України "Про нотаріат"), зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстровано у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, із змінами, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Разом з тим, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано нечинною та незаконною Постанову КМ України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема п.2 вказаних Змін, яким було передбачено стягнення заборгованості з підстав, що стосуються кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такої. З урахування приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості по спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-887цс17 від 05.07.2017 року). В судовому засіданні встановлено, що 05.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 10506 та запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке на підставі Договору № 14-07/21 про відступлення прав вимоги від 14.07.2021 року є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ІНФІНАНС», загальну суму заборгованості в розмірі 98174,05 грн., що виникла за кредитним договором № 0676004544 від 28.10.2019 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та [PERSON] . (а.с. 10) Виконавчий напис № 10506 від 05.10.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О., що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 67574593 від 18.11.2021 року (а.с. 11), а відповідно до копії постанови від 26.11.2021 року, приватним виконавцем звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.13-15) Разом з тим, вказаний виконавчий напис нотаріусом вчинено 05.10.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, доказів того, що укладений між банком та позивачкою кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису був посвідчений нотаріально, відповідачем не надано, що є підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у Постанові ВС від 12.03.2020 року (справа № 757/24703/18-ц, провадження № 61-12629св19). До того ж, згідно заявлених вимог, позивачка оспорює заборгованість по кредитному договору, а відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували безспірність вказаної заборгованості на момент видачі виконавчого напису нотаріусом, а також доказів отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, що передбачено підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та доказів набуття новим кредитором - ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за договором, який укладено між позивачкою та ТОВ «ІНФІНАНС», чим порушено права та законні інтереси позивачки. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що виконавчий напис про стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором, нотаріусом вчинено на підставі норми закону, яка визнана нечинною у судовому порядку, без належного підтвердження безспірності вимог кредитора, що дає суду підстави для задоволення заявлених позивачкою вимог та визнання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, судовий збір у розмірі 908,00 грн. (а.с.1) сплачений позивачкою при подачі позовної заяви та судовий збір в розмірі 454,00 грн. (а.с.31) сплачений при подачі заяви про забезпечення позову, яку задоволено судом, всього в розмірі 1362,00 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивачки. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 2 ст.137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною третьою вказаної норми закону, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»). Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо), розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. З матеріалів справи вбачається, що між позивачкою та адвокатом Піскуновим В.М. 29.11.2021 року укладено договір № 2502/21-27 про надання правової допомоги, згідно з яким [PERSON] доручила адвокату Піскунову В.М. виконання робіт, пов`язаних із наданням правової допомоги, щодо захисту прав та інтересів останньої в судах та зобов`язалась здійснити оплату за виконану адвокатом роботу в розмірі згідно додаткової угоди (а.с.22), додатком № 1 до договору № 2502/21-27 від 29.11.2021 року визначено розмір та порядок оплати праці адвоката в якому детально вказано обсяг робіт, які адвокат зобов`язався виконати та вартість робіт на загальну суму 6700,00 грн. (а.с.25-26), яка оплачена позивачкою у повному обсязі, що підтверджується копією квитанції від 29.11.2021 року (а.с.24). Разом з тим, судом встановлено, що такі види робіт, як підготовка відповіді на відзив вартістю 500,00 грн., складання заяв, клопотань і заперечень з процесуальних питань вартістю 200,00 грн. та участь у судових засіданнях вартістю 1000,00 грн. на загальну суму 1700,00 грн. адвокатом не виконувались, оскільки матеріали справи доказів на підтвердження вказаних витрат не містять, зокрема судовий розгляд справи здійснювався без участі учасників справи, заяви, клопотання і заперечення з процесуальних питань представником не подавалися, що дає суду підстави для висновку, що позивачкою поза розумним сумнівом доведено розмір понесених нею витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн., розмір цих витрат відповідає критеріям як реальності наданих позивачці адвокатських послуг, так і розумної необхідності таких витрат, тому понесені позивачкою [PERSON] витрати на правову допомогу у вказаному розмірі підлягають стягненню з відповідача, а в задоволенні решти вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 1700,00 грн. слід відмовити. На підставі ст.ст.18, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 12, 81, 133, 141, 247, 263 - 265, 268, 273, 274-279, 280-282 ЦПК України суд,-

Outcome: partial