Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в Радивилівський районний суд Рівненської області до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначає, що 17.11.21 р. шлюб між сторонами розірваний. В шлюбі народилась [PERSON] , [INFO] . Крім того, зазначає, що відповідач не приймає участь в вихованні та матеріальному забезпеченні дочки. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в сумі 3000 грн. щомісяця. Ухвалою Радивилівського районного суду від 15.11.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 30.11.21 р. розгляд справи відкладено. В судове засідання сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судова влада. Разом з тим, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити позов. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав в частині стягнення аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно. На підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, суд враховує наступне. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 17.11.21 р. у справі № 568/1498/21 розірвано шлюб між сторонами. З свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 15.02.2018 р. вбачаєтьсґ, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї вбачається, що [PERSON] проживає разом з матер`ю [PERSON] . Матеріально та по догляду допомагають батьки позивача; власного житла, автомобіля позивач не має; соціальної допомоги від держави не отримує. Згідно з ч.1ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно дост. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятоюстатті 157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Частиною другою ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня - 2100 гривня. Суд враховує, що позивачем не обґрунтовано жодними належними доказами розмір аліментів в сумі 3000 грн. В матеріалах справи відустні докази на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в сумі 3000 грн. щомісячно. Разом з тим, суд бере до уваги заяву відповідача про визнання позовних вимог в частині сплати аліментів на утримання дитини в сумі 1500 грн. щомісячно. Враховуючи те, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів в сумі 1500 грн. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернувся в суд з даним позовом 27.10.2021 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду вх.. №6659/21 від 27.10.2021 р. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 1 частини першоїстатті 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір в розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial