Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

17 листопада 2021 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування свого позову позивач посилався на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.1996 року належить житлова квартира по [ADDRESS] . У належній позивачу квартирі, окрім власника зареєстровано відповідача [PERSON] , який являється рідним братом дружини позивача. Відповідача [PERSON] було зареєстровано без мети фактичного проживання за виниклими сімейними обставинами. Відповідач за вищезазначеною адресою ніколи не мешкав, своїх власних речей у квартирі не зберігає, вселитись намірів не вчиняв, ключів від замку вхідних дверей не має, утримувати житлову квартиру за місцем реєстрації не намагався. Позивач не вчиняв відповідачу перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] . Відповідач виїхав за межі України та у м.Жовті Води не перебуває приблизно з 2011 року. На час перебування у м.Жовті Води відповідач мешкав у квартирі його батьків за адресою: [ADDRESS] . Стосунки із відповідачем позивач не підтримує, про місце перебування та фактичного проживання останнього йому не відомо. Відповідач періодично виходить на зв`язок та телефонує дружині позивача [PERSON] , яка доводиться відповідачу рідною сестрою. У телефонних розмовах відповідач не заперечує проти визнання його таким, що втратив право користування житлом, оскільки приїхати для зняття з реєстраційного обліку місця проживання не може. Реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі створює перешкоди щодо володіння, користування та розпорядження належною власністю. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було витребувано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 26.11.2021 року надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] . Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2021 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання на 08 год. 30 хв. 23 грудня 2021 року. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23.12.2021 року розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, призначений на 08-30 год. 23.12.2021 року, у зв`язку з першою неявкою відповідача, було відкладено на 08 год. 00 хв. 13 січня 2022 року. 13.01.2022 року позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи є заява позивача [PERSON] , в якій він просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх. 13.01.2022 року відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Відповідачу [PERSON] відповідно до вимог ЦПК України, направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. На адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /адреса місця реєстрації відповідача/. Заперечень щодо розгляду справи у його відсутності не надійшло. Відзив на позов відповідач не подав. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 20.11.1996 року, зареєстрованим в реєстрі за №2-6014 та посвідченим державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори. /а.с.6/ Відповідно до довідки про склад сім`ї №1/3-3552 від 10 листопада 2021 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] та значиться зареєстрованим відповідач у справі - [PERSON] , [INFO] . /а.с.10/ Відповідно до акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 10.11.2021 року, посвідченого сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] ніколи не проживав, не проживає і його місцезнаходження на теперішній час їм не відомо. Особистих речей, які належать [PERSON] в кв.125 немає. /а.с.9/ З часу реєстрації і по день розгляду справи відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні, не користується ним, як житловою площею, витрати на утриманню квартири не несе, комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться, ніякого майна відповідача у квартирі немає. Фактично його реєстрація за даною адресою має формальний характер. На даний час реєстрація відповідача створює перешкоди у користуванні належною позивачу квартирою, оскільки останній позбавлений можливості реалізувати свої права власника в повній мірі. У зв`язку з цим, позивач змушений звернутися до суду та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі статтею 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Із роз`яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Позивач, ставлячи питання про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] ,посилається на те, що відповідач в спірній квартирі не мешкає, а його реєстрація створює перешкоди у користуванні та розпорядженні майном. Оскільки відповідач не проживає і не користується даним житловим приміщенням, що є приватною власністю, не виявив наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. Відповідно до п. 3 Правил Реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради). Відповідно до п. 26 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судові витрати позивач просив віднести за його рахунок. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved