Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису №6563, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 9325,05 грн таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що заборгованість є спірною, крім того, кредитний договір, що нотаріально не посвідчений, не входить до переліку документів, на підставі яких проводиться стягнення в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. 03.11.2021 судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, пояснення від третіх осіб не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., 06.04.2021 видано виконавчий напис №6563 про стягнення [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», що є правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», заборгованості за кредитним договором №AG7624575 від 07.04.2019 в сумі 7825,05 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 1500,00 грн, а всього стягнуто 9325,05 грн. Правовідносини щодо вчинення нотаріусами виконавчих написів врагульованого у Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012. Відповідно до ст.ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно зі ст. 87 на підставі вищевказаного виконавчого напису для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу II «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.1 1.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 зміни, внесені до Переліку постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», визнано незаконними та нечинними. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 зазначене вище рішення суду залишено без змін. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 в редакції постанови КМУ від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу II «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Судом встановлено, що кредитний договір №AG7624575 від 07.04.2019, що укладений [PERSON] із ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» не був нотаріально посвідчений, заборгованість є спірною, а тому виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог закону, що призвело до порушення прав позивача. За таких обставин належним способом захисту порушеного права позивача є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивача звільнено від сплати судового збору. Оскільки позовні вимоги задоволено, то судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved