Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вище вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що від шлюбу, який розірвано 14.06.2021 року, сторони мають доньку - [PERSON] . З метою підвищення рівня світогляду дитини, забезпечення належного її виховання, покращення фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків, позивач просить суд надати дозвіл на тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України до Республіки Польща [PERSON] , [INFO] , без згоди та супроводу батька - [PERSON] на строк 12 місяців: з 01.01.2022 року по 01.01.2023 року. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі; позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити; щодо прийняття заочного рішення не заперечувала (а.с. 57). Представником Служби у справах дітей Пулинської селищної ради подано заяву про розгляд справи без їх участі; позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 51, 53). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився; про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток, копій ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками на зареєстроване місце проживання, однак поштові відправлення повернулися на адресу суду не врученими адресату з відмітною пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 55-56, 59-60). Відповідно до ч. 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 14.06.2021 року (а.с. 11-12). З копії свідоцтва про народження [PERSON] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 941 від 05.04.2016 року вбачається, що позивач та відовідач є батьками дитини (а.с. 10). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання (а.с. 9) [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Довідка директора Початкової школи від Місцевого самоврядування, яка ходить до Комплексу шкіл в Валіхновах підтверджує зарахування [PERSON] , яка народилась [INFO] в м. Житомирі, Україна, до дошкільного навчального закладу в навчальному році 2021/2022 (а.с. 23). З копії трудового договору від 28.05.2021 року вбачається, що [PERSON] уклала трудовий договір з ТОВ КТ «I. M. WORK», Варшава (а.с. 24-26) та отримує дохід у республіці Польща (а.с. 28). Відповідно до заяви від 29.09.2021 року [PERSON] , який, згідно даноої заяви, є власником приміщення, гарантує надати [PERSON] місце проживання за адресою: [ADDRESS] , в період з 07.10.2019 року по 31.05.2023 року (а.с. 21). Рішенням Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області № 238 від 27.10.2021 року (а.с. 16) затверджено висновок служби у справах дітей Пулинської селищної ради про підтвердження місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , для її тимчасового виїзду за межі України (а.с. 17). Позивачка має намір забезпечити навчання дітей за кордоном, однак, в зв`язку з відсутністю дозволу батька на виїзд неповнолітніх дітей за кордон, змушена звернутись до суду з даним позовом. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами). Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише передбачено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як зазначено у ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини, Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Таким чином, незалежно від того, чи проживають батьки дітей разом чи окремо, вони зобов`язані піклуватись про них та забезпечувати всі необхідні умови для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Отже, тимчасовий виїзд дитини за кордон на підставі рішення суду передбачений законодавством та має відповідати найкращим інтересам дитини. Відповідний дозвіл за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення. Наведене узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18). Вказаних висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 537/2826/20-ц. Враховуючи, що позивачка має намір забезпечити навчання та належний розвиток дитини в Республіці Польща, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог, відтак слід надати [PERSON] , [INFO] , дозвіл на тимчасовий виїзд до Республіки Польща на тимчасове проживання та навчання на строк з дати набрання законної сили рішенням суду до 01 січня 2023 року, без дозволу (згоди) та супроводу батька - [PERSON] , у супроводі матері [PERSON] , яка має забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення дитини в Україну. Також,

Outcome: approved