Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, ПрАТ «Харківенергозбут», АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз», ТОВ «Харківгаз збут» про встановлення порядку користування квартирою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником 1/2 частини (спільна часткова власність) квартири за адресою: [ADDRESS] . Власником іншої частини квартири був [PERSON] 28.09.2015 державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Лозівської державної нотаріальної контори, за р. № 2-588 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] . У березні 2018 року власником 1/2 частини квартири (спільна часткова власність) стала [PERSON] на підставі договору дарування від 21.03.2018. Між співвласниками квартири виникають суперечки щодо порядку користування квартирою та сплати житлово-комунальних послуг, в результаті чого утворився борг за вересень 2021 року. На підставі вищевикладеного, просила встановити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] ; виділити [PERSON] в користування кімнату № 2 площею 13,9 кв. м; виділити [PERSON] в користування кімнату № 4 площею 13,2 кв. м; залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] : кухню - 5,1 кв. м, ванну кімнату - 2,4 кв. м, вбиральню (поєднану) - 1,2 кв. м, передпокій - 8,1 кв. м, вбудовану шафу - 1,1 кв.м, балкон (терасу) - 3,0 кв.м. Позивачка в підготовче засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідачка в підготовче засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, в судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про дату та час підготовчого засідання. Представники АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» та ТОВ «Харківгаз збут» надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили вирішити справу на розсуд суду. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому засіданні за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 08.07.1994 двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] загальною площею 45,9 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі наказу по Лозівському ковальсько-механічному заводу від 22.06.1994 №817 (а.с. 11). Відповідно до копії технічного паспорта, спірна квартира є двокімнатною, житлова площа - 27,1 кв.м., у тому числі 1 кімната- 13,9 кв.м., 2 кімната - 13,2 кв.м., кухня - 5,1 кв.м., ванна кімната - 2,4 кв.м., вбиральня (поєднана)- 1,2 кв.м., передпокій - 8,1 кв.м., вбудована шафа - 1,1 кв.м, балкон (тераса) - 3,0 кв.м. Загальна площа квартири - 45,9 кв.м. (а.с. 13-15). З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.10.2020 та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що [PERSON] є власником 1/2 частини квартири на праві приватної спільної часткової власності за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Лозівським ковальсько-механічним заводом, та [PERSON] є власником 1/2 частини квартири на праві приватної спільної часткової власності за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування №122, виданого 21.03.2018 приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області (а.с. 16-18). Згідно копії квитанції станом на вересень 2021 року за адресою: [ADDRESS] наявна заборгованість за послуги з водопостачання у сумі 247,40 грн., опалення у сумі 1814,28 грн., транспортування та захоронення ТПВ у сумі 13,46 грн., управління багатоквартирним будинком у сумі 906,40 грн. (а.с. 19). Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1, 2, 3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. Згідно ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до п.п. 41, 42 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 розділ загальних витрат на освітлення, опалення, ремонт підсобних приміщень квартир, в яких проживає два і більше власників, провадиться за узгодженням мешканців квартири. Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників про розподіл витрат на оплату комунальних та інших послуг розв`язуються судом. Статтею 156 Житлового кодексу УРСР встановлюються права і обов`язки членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) та передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї, при цьому на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Таким чином, враховуючи, що відповідач по справі визнала позовні вимоги, виходячи з інтересів сторін, суд приходить до висновку про необхідність встановлення порядку користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Суд також зазначає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, а тому суд приймає визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачка до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги - позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved