Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з\~ позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування будинком, з підстав відсутності за місцем проживання понад 1 рік. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] . В цьому будинку зареєстрований, але з жовтня 2018 року фактично не проживає її внук [PERSON] . Оскільки відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації з належного\~ позивачу будинку, вважає, що його належить визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням в судовому порядку. В судове засідання позивач не з`явилася, в направленій до суду заяві просила розглядати справу у її відсутності, позов задоволити та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У зв`язку з відсутністю відповідача, який згідно ст. 128 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, шляхом виклику до суду через оголошення\~ на офіційному веб-сайті\~ судової влади України, суд вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України, та провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу житлових правовідносин та захисту права власності. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Згідно довідки квартального комітету №13 Смілянської міської ради від 11 вересня 2021 року в належному позивачу будинку зареєстрований, але з жовтня 2018 року [PERSON] не проживає. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Аналогічні норми містяться і в ст. 319 ЦК України, відповідно до частини 1 якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст.156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. В судовому засіданні встановлено, що право користування жилим приміщенням у відповідача виникло як у члена сім`ї власника житла. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Враховуючи викладене, зважаючи той факт, що відповідач понад один рік не користуються житловим приміщенням будинком [ADDRESS] , який належить на праві власності позивачу, обов`язки по утриманню житла не здійснює, відтак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved