Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з 1/6 частини на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.07.2008 року з відповідача стягнуті аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дітей починаючи з 12.06.2008 року та до досягнення дітьми повноліття. На теперішній час дочка [PERSON] є повнолітньою, а на утримання молодшого сина стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини. Матеріальне становище відповідача змінилося, оскільки він більше не сплачує аліменти на дочку. Її матеріальне становище також змінилося, оскільки вона стала одинокою матір`ю двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, її родина отримала статус багатодітної сім`ї. Вважає що розмір аліментів які стягуються з відповідача може бути збільшено з 1/6 на 1/4 частку. Відповідачем надано до суду відзив на позов, відповідно до змісту якого відповідач зазначив, що дійсно перебував з позивачкою з зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей, рішенням суду з нього були стягнуті аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 12.06.2008 року до досягнення дітьми повноліття. 16.03.2012 року донька [PERSON] стала повнолітньою і з цього часу він продовжував сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку. 31.07.2013 року він уклав шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . З народженням дитини у новому шлюбі вважає, що сплата аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки є неможливою. Крім того, позивачкою зазначено, що вона є матір`ю двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та має статус багатодітної сім`ї, однак зміна сімейного стану позивача , а саме народження інших дітей не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів без підтвердження погіршення її матеріального становища. Позивач отримує на неповнолітнього сина [PERSON] близько 10 000 грн. щомісячно, крім того в період з листопада 2020 по вересень 2021 року він добровільно надавав матеріальну допомогу. Вважає, що даний розмір аліментів є достатнім для фізичного, інтелектуального, духовного і соціального розвитку сина, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов. Пояснив, що він отримує заробітну плату в розмірі 20 000 грн. та пенсію 18 000 грн. із заробітної плати аліменти стягуються в розмірі 6 000 грн. із пенсії близько 3 000 грн., отже сукупний розмір аліментів, що він виплачує на неповнолітнього сина є 9000 грн. Вислухав учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.07.2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дітей 1994 р.н. та 2004 р.н., починаючи з 12.06.2008 року до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 10) Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 11.06.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 12) [INFO] [PERSON] народила двох дітей [PERSON] та [PERSON] , батько дітей записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с. 14, 15) 31.07.2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с. 42). Від даного шлюбу у народилась дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 44) Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та випливають з обов`язку батьків утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття та з права отримувача аліментів звернутися з позовом про збільшення їх розміру. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Приписами ст. 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, за наявності доведених у судовому порядку підстав. Слід з`ясувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (Постанова ВС від 20.06.2019 у справі № 632/580/17). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що матеріальний стан відповідача покращився, оскільки він не сплачує аліменти на старшу дитину, яка вже досягла повноліття. Її матеріальне становище погіршилося, оскільки вона стала одинокою матір`ю двох дітей та її родина набула статусу багатодітної. Суд зазначає з цього приводу, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами статей 77, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1 ст. 81 Цивільного процесуального Кодексу України, на сторону покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З наведених норм процесуального закону вбачається, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Так позивачем не надано суду доказів, що розмір отримуваних аліментів є меншим за мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, встановлений законодавством, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; не доведено, що відбулось покращення матеріального становища платника аліментів. Навпаки відповідачем надано докази про наявність на його утриманні неповнолітньої дитини від нового шлюбу. Пояснення позивача про те, що її неповнолітня дитина [PERSON] , росте і у зв`язку з чим потребує більше коштів, ніж сплачує відповідач, не підтверджені належними доказами та не є підставою для збільшення їх розміру. Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зважаючи на встановлені судом обставини та загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Таким чином, в даному випадку позивачем не надано суду жодного доказу, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, на підтвердження обставин, які є підставами для зміни розміру аліментів, а саме щодо покращення матеріального становища платника аліментів, погіршення стану здоров`я та матеріального становища дитини, зміну сімейного стану сторін, що мали місце після винесення судом рішення від 03.07.2008 року про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання спільної дитини [PERSON] . Доказів про розмір отриманого позивачем доходу та про його зменшення позивачем суду також не надано. При встановлених обставинах, виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, враховуючи рівний обов`язок обох батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність підстав для зміни розміру аліментів, які стягнуті за рішенням суду на користь позивача на утримання сина [PERSON] [INFO] . За таких обставин, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів не підлягають задоволенню, як обґрунтовані відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, а тому ураховуючи, що при пред`явленні даного позову позивач звільнена від сплати судового збору, а в його задоволенні було судом відмовлено, тому судові витрати у вигляді судового збору слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed