Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

КС «Партнер» звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором КСНП-№0326 від 19.11.2019 року в розмірі 14475,77 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 19.11.2019 року між КС «Партнер» та членом кредитної спілки [PERSON] був укладений кредитний договір КСНП-№0326, відповідно до умов якого кредитна спілка надала позичальнику кредит у розмірі 15 000,00 грн. Кредит надавався шляхом видачі коштів через касу, що підтверджується розпискою про отримання коштів №18242 від 19.11.2019 року. Виконання зобов`язань за вказаним договором забезпечено порукою, наданою відповідачем [PERSON] . Позичальник зобов`язувався погашати кредит частинами відповідно до умов даного договору, однак свої зобов`язання не виконував належним чином, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 08.11.2021 року становить 14475,77 грн, однак позивач, враховуючи вимоги абз. 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», просить стягнути заборгованість в розмірі 14475,00 грн, з яких: 7488,21 грн - тіло кредиту, 2484,44 грн - проценти за користування кредитом, 4502,35 грн - штраф за прострочені зобов`язання. Вимога щодо повернення коштів була направлена як позичальнику, так і поручителю, однак залишені останніми без реагування. Зважаючи на викладене позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 14475,00 грн та відшкодувати судові витрати в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідачами у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подано. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 530, 543, 553, 610-612, 625, 1046-1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України. Відповідно до ст. 1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Вимогами статей 19, 21 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що спілка надає кредитні кошти на умовах їх платності. Розмір плати за надання кредиту кредитна спілка встановлює самостійно. Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору, договору поруки та вимог ЦК України. Судом установлено, що 19.11.2019 року між КС «Партнер» та членом кредитної спілки [PERSON] укладений кредитний договір КСНП-№ 0326, за умовами якого кредитна спілка надає позичальнику кредит з метою ремонту нерухомого майна в сумі 15 000,00 грн на строк 36 місяців 0 днів з 19.11.2019 року по 19.11.2022 року. Кредит надається позичальнику готівкою в касі кредитної спілки. Згідно пункту 4.1. договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься в термін не пізніше та у сумах не менших, ніж вказано в додатку № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною. В додатку №1 до договору №КСНП-0326 від 19.11.2019 року зазначено терміни, порядок погашення кредиту та процентів (графік платежів). Відповідно до пункту 4.2. договору тип процентної ставки - фіксована. Плата за весь час користування кредитом становить 70% річних, з яких: авансовий платіж 0% від суми наданого кредиту та 70% річних на фактичний залишок суми кредиту за весь час користування кредитом. Згідно пунктів 4.7., 4.7.2. договору при порушенні позичальником п. 4.1. договору, а також після закінчення строку договору, кредитодавець має право нараховувати штраф у розмірі 150% річних прострочених зобов`язань. Договір є правомірним та не визнаний недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 2-1383/2010, провадження № 14-308цс18, зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. На забезпечення виконання умов кредитного договору КСНП-№0326 від 19.11.2019 року між КС «Партнер» та [PERSON] в той же день укладений договір поруки №0326-П, за яким остання поручилася відповідати перед кредитною спілкою за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором КСНП-№0326 від 19.11.2019 року. Відповідно до пунктів 2.2., 2.3., 2.5. вказаного договору поруки, поручитель та позичальник несуть грошову та майнову відповідальність перед кредитодавцем як солідарні боржники. Поручитель відповідає по зобов`язаннях позичальника в повному обсязі, тобто: повернення кредиту, сплату процентів, неустойки, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення на встановленого % річних від простроченої суми (ст. 625 ЦКУ), відшкодування збитків, завданих кредитодавцю внаслідок невиконання, або неналежного виконання позичальником умов договору кредиту. Поручитель зобов`язаний вести контроль за виконанням зобов`язань позичальником. Поручитель забезпечує виконання умов цього договору всім належним йому майном та коштами, на які може бути звернене стягнення згідно чинного законодавства України. Пунктами 3.1. та 3.2. цього договору поруки передбачено, що порука починається з моменту підписання цього договору і діє десять років. Зобов`язання поручителя перед кредитодавцем припиняється у випадку повного виконання солідарними боржниками, або одним із них, вимог п. 2.2 цього договору (повернення кредиту, сплати процентів, неустойки, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення та встановленого % річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України), відшкодування збитків, завданих кредитодавцю внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору кредиту). Кредитна спілка свої зобов`язання виконала, що підтверджується розпискою про отримання коштів №18242 від 19.11.2019 року, згідно якої [PERSON] отримала кошти за договором КСНП-№ 0326 від 19.11.2019 року в сумі 15000,00 грн. Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала умови кредитного договору КСНП- №0326 від 19.11.2019 року у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Згідно п. 3.1.3 договору кредиту КСНП - №0326 від 19.11.2019 року кредитодавець має право вимагати повернути кредит, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, з дотриманням закону та умов розділу 4 Договору, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за кредитом, забезпеченим іпотекою, та за кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці. У цьому випадку кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити позичальника про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Як вбачається із таблиці розрахунку боргу по тілу кредиту, остання проплата за кредитним договором КСНП- № 0326 від 19.11.2019 року була здійснена позичальником 19.05.2021 року. 23.09.2021 року позивач направив відповідачам повідомлення №537, №538, якими письмово повідомив про затримку оплати кредиту, про вимогу сплатити протягом тижня прострочену заборгованість, про можливість звернення до суду за захистом своїх інтересів та примусовим стягненням боргу. Однак, направленні на адресу позичальника та поручителя вимоги залишилися без реагування. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачами своїх зобов`язання сума боргу станом на 08.11.2021 року складає 14475,77 грн, з яких: 7488,21 грн - тіло кредиту, 2484,44 грн - проценти за користування кредитом, 4503,12 грн - штраф за прострочення зобов`язання. Позивачем заявлена вимога про дострокове стягнення суми боргу в розмірі 14475,00 грн, з яких: 7488,21 грн - тіло кредиту, 2484,44 грн - проценти за користування кредитом, 4502,35 грн - штраф за прострочені зобов`язання, посилаючись щодо розміру штрафу на вимоги абз. 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Доказів, які б спростували вказаний розмір заборгованості, матеріали справи не містять. Перевіривши надані позивачем розрахунки та взявши до уваги умови кредитного договору, суд вважає доведеним обставину порушення умов кредитного договору в частині своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни та нарахування штрафу, а тому дійшов висновку, що права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений і становить в цілому 14475,00 грн, в добровільному порядку заборгованість не погашена, а тому позов підлягає задоволенню, а сума заборгованості підлягає стягненню в примусовому порядку. Щодо стягнення цієї суми солідарно з поручителем, то суд враховує, що статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Згідно з частиною четвертої статті 559 ЦК України (в редакції чинній на час дії спірних правовідносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. За укладеним договором поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором, договір поруки має встановлений строк дії поруки, який не минув, в добровільному порядку сума заборгованості не сплачена, а отже встановлена сума заборгованості за вказаним договором підлягає солідарному стягнення з позичальника та поручителя. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до положень ст. 141 ЦК України. Зважаючи, що судом позов задоволено, а норми чинного законодавства не передбачають солідарного стягненню судового збору з відповідачів, на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved