Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Вказує про те, що на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.2021 року, укладеного з [PERSON] , який діяв за довіреністю від імені власника квартири - [PERSON] , набув право власності на вказану квартиру. На час укладання договору купівлі-продажу у квартирі були зареєстровані її власник - відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] . У договорі було зазначено, що продавець зобов`язується до 07.10.2021 року забезпечити зміну реєстрації місця проживання зареєстрованих у квартирі осіб, однак до цього часу відповідачі залишаються зареєстрованим у вказаній квартирі, хоча з дати продажу квартири по теперішній час не проживають в ній, їх фактичне місце проживання та засоби зв`язку невідомі. Своїми діями відповідачі створюють йому перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном, тобто порушують права позивача, як власника квартири. Позивач надав письмову заяву про підтримку позову, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 36). Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 17, 18), однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позовної заяви з доданими до неї документами та в судове засідання не з`явились (а.с. 32-35), причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, поважності неявки не убачається. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідачів в розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Позивач [PERSON] є власником житлової квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.10.2021 р. (а.с. 8-10). Як вбачається з довідки та відповіді виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області, попередній власник вказаного житла [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , залишаються зареєстрованим у ньому (а.с. 11, 17, 18), хоча за п. 9 вищевказаного договору продавець зобов`язувалась до 07.10.2021 року забезпечити зміну реєстрації місця проживання зареєстрованих у квартирі осіб (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Суд, захищаючи права власності позивача, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно п. 33, 34, 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла [PERSON] має право вимагати визнання попереднього власника [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останньої з реєстрації. Відповідач [PERSON] не є членом сім`ї [PERSON] , а вочевидь є членом сім`ї попереднього власника житла [PERSON] , яка розпорядилась своєю власністю, продавши її позивачу. [PERSON] є законним власником цього житла. Право користування цим житлом у відповідачів [PERSON] та [PERSON] є похідним від права власності на це житло попереднього власника житла. Відносно нового власника квартири [PERSON] відповідачі [PERSON] та [PERSON] є сторонніми особами, які втратили право користування цим житлом та реєстрація їх в квартирі порушує права власника. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла [PERSON] . Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved