Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка мотивує свої позовні вимоги тим, що 22 серпня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося по причині зловживання ним спиртними напоями та подружньої зради. З жовтня 2020 року шлюбні відносини припинені, заявниця переїхала на нове місце проживання до своїх батьків, де наразі проживає. При неприязнених відносинах, що наразі склалися між сторонами, позивач вважає, що подальше збереження сім`ї не можливе, відновляти шлюбні відносини не бажає. За таких обставин, вона просить суд шлюб розірвати. В підготовчому судовому засіданні позивач підтримала повністю позовні вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в підготовче судове засідання з`явився, позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. 22 серпня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 51. (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27 жовтня 2016 року Бабушкінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1365. (а.с.3). У підготовчому судовому засіданні було встановлено, що сторони не мешкають разом та не ведуть спільного господарства понад один рік. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно, не може бути відновлена та шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved