Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки Представник позивачки адвокат Сумцов Є.С. у грудні 2021 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував\~тим,\~що у\~2021\~році [PERSON] \~дізналася про\~те,\~що за\~виконавчим написом\~від 26.06.2021\~№ 241506,\~вчиненим приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенко\~Є.М.\~з позивачки\~як з\~боржника стягується\~на користь\~відповідачазаборгованість в розмірі 13577 грн. Державним виконавцем\~Тростянецького відділу\~державної виконавчої\~служби в\~Охтирському районі\~Сумської області\~Північно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Суми)\~Конєвим Олександром\~Миколайовичем було\~відкрито виконавче\~провадження \~ №\~67266578\~ про\~стягнення з\~ [PERSON] \~на користь\~відповідачазаборгованості в розмірі 13577 грн. Представник позивачки вважає, що вказаний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки [PERSON] не відомі про існуючі кредитні чи боргові зобов`язання у сумі 13577,00 грн., перед ТОВ «Фінансова компанія управління активами». У той же час відповідачем на адресу позивача жодних повідомлень з розрахунками заборгованості не надходило. Заборгованість у сумі 13577 грн. є оспорюваною, оскільки позивачка її не визнає, вимоги про порядок погашення боргу, розрахунок заборгованості до позивачки не надходили, а відтак у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Представник позивачки [PERSON] посилався на те, що чинна редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, який з позивачкою не укладався. Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та чинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Нотаріально посвідчений договір між сторонами не укладався, а отже це є безумовною підставою для визнання судом оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на указані обставини, представник позивачки [PERSON] просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, вчинений 26.06.2021 року та зареєстрований у реєстрі за №241506, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 13577 грн., таким, що не підлягає виконанню. Стислий виклад позиції відповідача Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в судове засідання не з`явився, Товариством відзив не подано, але надіслано заяву про визнання позову, подано клопотання про врегулювання спору за участі судді та про зменшення витрат на правничу допомогу з 6000 грн. до 1907,00 грн. Позиція третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та державний виконавець Тростянецького відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Конєв Олександр Миколайович у судове засідання не з`явились, письмових пояснень не надали. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 07.12.2021 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 07.12.2021 за заявою представника позивача судом вжито заходів забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. До 29.12.2021 суду надійшли клопотання відповідача про врегулювання спору за участі судді, про визнання позовних вимог та зменшення витрат на правничу допомогу. Представником позивача 11.01.2022 до суду подано заперечення на клопотання відповідача про зменшення витрати на оплату правничої допомоги адвоката. Ухвалою суду від 14.01.2022 року у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про проведення процедури врегулювання спору за участю судді відмовлено. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено,\~що приватним\~нотаріусом приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенком\~Є.\~М.\~26.06.2021\~був вчинений\~виконавчий напис,\~зареєстрований у\~реєстрі \~№241506,\~за яким\~нотаріусом звернено\~стягнення із [PERSON] , як боржника за кредитним договором №3928831 від 23.12.2020 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , за яким з останньої стягується заборгованість за період з 20.06.2021 по 26.06.2021, яка складається з 4000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 9552,00 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісією, 25 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Загальна сума, що підлягає стягненню 13577,00 грн. (а.с.10). У спірному виконавчому написі вказано, що відповідач набув право вимоги до позивачки за кредитним договором №3928831 від 23.12.2020 року на підставі Договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 року, укладеного відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Проте указаний договір факторингу до суду не надано. На підставі оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі № 241506 від 26.06.2021 року за заявою відповідача державним виконавцем Тростянецького відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Конєвим О.М. постановою від 25.10.2021 було відкрито виконавче провадженні №67266578(а.с.8). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»\~(далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом\~та іншими актами законодавства України. Відповідно до\~статті 87 Закону\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону\~визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України\~\~\~від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України\~\~від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;\~\~в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження\~№ 12-5гс21). Судом установлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 26.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Доказів того, що Кредитний договір №3928831 від 23.12.2020 року, і який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально відповідач суду не надав, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). За таких обставин, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Поряд з цим доказів набуття прав вимоги за Кредитним договором №3928831 від 23.12.2020 року та доказів безспірності заборгованості відповідач суду не надав, визнавши позов. Підстави для неприйняття визнавання відповідачем позову судом не установлено. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису позов адвоката Сумцова Є.С., поданий в інтересах [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу(стаття 133 ЦПК України). Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. за подання позову та в сумі 454 грн. 00 коп. за подання заяви про забезпечення позову. Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, оскільки відповідач визнав позов, з останнього на користь позивача слід стягнути 50% суми судового збору, яка підлягає відшкодуванню позивачу у розмірі 681 грн. ((908 грн. + 454 грн.) х 50 %), решту суми слід компенсувати позивачці з Держаного бюджету. Відповідно до заяви про розподіл судових витрат представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Відповідач подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 1907 грн. 00 коп., посилаючись на те, що справа не є складною, належить до категорії малозначних, судова практика є усталеною, гонорар адвоката не відповідає критеріям співмірності та середній вартості адвокатських послуг в аналогічних справах. Крім того, відповідач просив врахувати вчинення ним дій для врегулювання спору мирним шляхом. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За приписами частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК україни). Позивач в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав Договір про надання правничої допомоги від 03.12.2021 року та Додаток № 1 до нього (послуги оплачуються з розрахунку 1000 грн. за 1 годину, загальна сума гонорару за виконання доручення у справі про визнання виконавчого напису складає 6000 грн.); Акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 14.01.2022, квитанцію від 12.01.2022 про перерахування позивачкою адвокату Сумцову Є.С. коштів на загальну суму 6000 грн. В Акті приймання-передачі наданих послуг № 1 від 14.01.2022 представник позивача надав детальний опис робіт (наданих послуг) з наведенням здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, які узгоджуються з матеріалами справи (узгодження правової позиції з клієнтом, аналіз законодавства та практики, підготовка позовної заяви - 3000 грн. з розрахунку 3 год. 00 хв. витраченого часу; підготовка адвокатського запиту - 500 грн. до державного виконавця, підготовка заяви про забезпечення позову 500 грн., виходячи з витрат часу 30 хв., представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 1000 грн., виходячи з витрат часу 1 год., підготовка заяви про розподіл судових витрат - 500 грн., виходячи з витрат часу 30 хв., підготовка заперечення на клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу 500 грн., виходячи з витрат часу 30 хв. Обсяг наданих адвокатом Сумцовим Є.С. послуг позивачу, які зазначені в Акті № 1 від 13.01.2022 підтверджується матеріалами справи, в якій містяться підготовлені указаним представником процесуальні документи, про які йдеться в Акті. Крім того, протоколом судового засідання від 14.01.2022 підтверджується фактична участь у ньому адвоката Сумцова Є.С. При цьому, суд враховує, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Доводи відповідача про невідповідність понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги критерію співмірності є необґрунтованими зважаючи на такі мотиви. Сума витрат [PERSON] в розмірі 6000 грн. відповідає умовам Договору про надання правничої допомоги від 03.12.2021 року та Додатку № 1 до нього та є співмірною з часом витраченим адвокатом на узгодження позиції з клієнтом, підготовкою позовної заяви та іншими наданими послугами, які були неминучими (підготовка адвокатського запиту для збору доказів, ініціювання заходу забезпечення позову ураховуючи звернення відповідача оспорюваного виконавчого напису до примусового виконання, участь в судовому засіданні тощо). Належність цієї справи до категорії малозначних не свідчить про те, що обсяг послуг адвоката та час, що він витрачає у таких категоріях справ не повинен належно оцінюватись на оплачуватись. Посилання відповідача на те, що середня вартість адвокатських послуг в аналогічних справах становить 1907 грн., який самостійно обчислено відповідачем з власних міркувань, суд не бере до уваги, оскільки такий критерій визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат не передбачено ЦПК України. Подане відповідачем клопотання про врегулювання спору за участі судді суд не може врахувати як підставу для зменшення розміру витрат позивача на оплату правової допомоги, яке було залишено без задоволення, оскільки з огляду на зміст позову та позицію сторони позивача по суті цього клопотання в ході судового розгляду, указане клопотання містило неприйнятні для [PERSON] умови мирного врегулювання спору, яка не визнав сам факт наявності заборгованості перед відповідачем. За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, понесені позивачкою у цій справі витрати на правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача в сумі 6000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved