Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

АТ "АКЦЕНТ-БАНК" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивує тим, що 20.01.2016 року відповідач приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Також, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується її підписом у заяві. АТ "А-БАНК" свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Однак, відповідач в порушення умов договору не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в результаті чого станом на 05.04.2021 року має заборгованість у розмірі 16522,29 грн., яка складається з наступного: 13668,87 грн. - заборгованість за кредитом; 2853,42 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. В зв`язку з викладеним АТ "АКЦЕНТ-БАНК" просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 16522,29 грн., а також судові витрати в розмірі 2270 грн. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області [PERSON] від 15.06.2021 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду. Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.09.2021 року № 1978/0/15-21 суддю [PERSON] звільнено з посади судді Буринського районного суду Сумської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Відповідно до розпорядження керівника апарату Буринського районного суду Сумської області від 30.09.2021 року №106 проведено повторний автоматизований розподіл, згідно якого головуючим суддею для розгляду даної справи визначено суддю Гука Т.Р. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області Гука Т.Р. від 01.10.2021 року дану цивільну справу прийнято до провадження та призначено її до судового розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Представник позивача Шкапенко О.В. разом із позовною заявою подав письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача, в якій заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] двічі викликалась в судове засідання, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядку її місцем проживання та була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалась та клопотання про відкладення розгляду справи чи його проведення без її участі не подавала. З врахуванням вказаних обставин та положень ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 20.01.2020 року між АТ "Акцент-Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 6). До кредитного договору банк додав Умови та правила надання банківських послуг та витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «А-Банк», розміщені на сайті https://a-bank.com/ua/green/tariffs в розділі «Умови та правила» тарифи користування кредитною карткою «Зелена», які не підписані відповідачем. Також, у цих документах відсутня дата їх формування, дані про ознайомлення позичальника і її підпис, дані про їх вручення відповідачу на час укладення договору теж відсутні. Крім того, позивачем надано Паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", в якому міститься запис про його підписання [PERSON] , простим електронним підписом, шляхом підтвердження дзвінком 20.01.2020 року. Вказаний Паспорт споживчого кредиту містить умови кредитування за типами кредитних продуктів: картка "Універсальна", картка "Універсальна GOLD" та картака "Зелена". При цьому, у підписаній відповідачем анкеті-заяві від 20.01.2020 року будь-які дані про тип отриманої останньою кредитної картки, розмір відсотків за користування кредитом та строк повернення коштів відсутні. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 05.04.2021 року відповідач має заборгованість у розмірі 16522,29 грн., яка складається з наступного: 13668,87 грн. - заборгованість за кредитом; 2853,42 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, -договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, - публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України,- розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України,- позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України, -якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів користування кредитною картою «Зелена» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку на сайті як невід`ємну частину спірного договору. Витягом з Тарифів користування кредитною картою «Зелена» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 р. (провадження № 6-16цс15). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, - доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, додані до позовної заяви, Витяг з Тарифів та Умови та правила надання банківських послуг А-Банку, які не підписані відповідачем, не можна вважати частиною кредитного договору, укладеного між сторонами 20.01.2020 року шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви. А тому позивачем не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, встановлену у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства (встановлені законом), зокрема ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивачем не пред`являлись. З урахуванням наведеного, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитом відсутні. Разом з тим, беручи до уваги, підписану відповідачем, Анкету-заяву та виходячи з положень ст. 1046 ЦК України, суд встановив, що між АТ КБ "АКЦЕНТ-БАНК" та відповідачем укладено договір, за умовами якого остання отримала грошові кошти, які зобов`язана повернути позикодавцеві в такій же сумі. При цьому, укладений між сторонами договір від 20.01.2020 року не містить строку повернення кредиту (користування ним). Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Таким чином, оскільки, на момент розгляду справи фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «АКЦЕНТ-БАНК» не повернуті, суд приходить до висновку, що порушене право позивача, підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитом в розмірі 13668,87 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з врахуванням частково задоволених вимог (82,73%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1877,97 грн. судових витрат, понесених позивачем по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial