Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 20 листопада 1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в подружжя народилася троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Указує, що протягом подружнього життя між сторонами виникали сварки, непорозуміння та конфлікти, які сторонами улагоджувалися з метою збереження сім`ї. З 2018 року сторони однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 15 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2022 заяву [PERSON] про розгляд справи у порядку загального позовного провадження залишено без задоволення. У судовому засіданні представник позивача адвокат Петрова А. М. зазначила, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторони тривалий час разом не проживають, позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, в яких народилася дитина, збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме його інтересам, а примирення між сторонами є неможливим. Позивач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що розірвання шлюбу не призведе до порушення житлових прав дітей. Представник відповідача адвокат Костинчук В. В. у судовому засіданні просив врахувати, що розірвання шлюбу між сторонами може позначитися на праві родини отримати житло від Міністерства оборони України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що між [PERSON] , громадянином України, [INFO] та [PERSON] , громадянкою України, [INFO] , 20 листопада 1999 року Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зареєстровано шлюб, актовий запис № 796, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15 жовтня 2021 року, виданим повторно. У шлюбі у сторін народилася троє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 листопада 2001 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 вересня 2008 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 серпня 2010 року. Згідно зі статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, подальше збереження шлюбу призведе до порушення інтересів позивача, тому наявні підстави для задоволення позову. Разом з тим, доводи відповідача про те, що розірвання шлюбу може вплинути на житлові права її та їхніх неповнолітніх дітей, враховуючи предмет позову, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, а примушування до збереження шлюбу є неприпустимим. При цьому відповідач, у разі наявності спору, не позбавлена права звернення до суду за захистом своїх житлових прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені [PERSON] по сплаті судового збору, слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved