Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 13 грудня 2021 року звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначив, що 09 січня 2020 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, в якому [INFO] народилася дочка [PERSON] . Зазначив, що відповідач матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини не надає, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки її матеріальне становище не дозволяє їй самостійно утримувати дитину та забезпечити їй належний рівень життя. Також відповідач ухиляється від утримання позивачки, чим порушує її права, передбачені ст.84 СК України, згідно з якою дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вказав, що відповідач офіційно не працевлаштований, але постійно виїжджає на заробітки за межі України, де отримує певні доходи у вигляді заробітної плати, розмір якої позивачці невідомий. Окрім цього, відповідач має задовільний стан здоров`я, інших дітей на утриманні не має, а тому спроможний сплачувати аліменти у встановленому законом розмірі. Позивачка ж ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує лише державну допомогу у розмірі 860 грн щомісячно, що в теперішній час недостатньо для утримання дитини, а також ще й для свого існування. Просить суд стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання, в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду й до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити,проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Ухвалою суду від 18.01.2022 постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом установлено, документально підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , що між сторонами 09 січня 2020 року укладено шлюб, який зареєстрований Ратнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №2. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст.141 згаданого Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Як вбачається із довідки Ратнівської селищної ради Волинської області №1778 від 30.11.2021, дочка [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні [PERSON] . У силу ст.141 СК України відповідач як батько дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні поряд з позивачкою. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи із норм СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. У ч.1 ст. 184 СК України зазначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону. За ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум з 01 січня 2022 року на дітей віком до 6 років становить 2100 гривень. Відповідно до ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму в контексті ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" задовольняє тільки мінімальні потреби дитини, вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Із позовної заяви вбачається, що відповідач є особою працездатного віку, докази наявності протипоказань щодо працевлаштування останнього відсутні, інших утриманців відповідач не має, офіційно ніде не працює, отримує мінливий дохід, виїжджаючи на роботу за кордон. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін у твердій грошовій сумі в розмірі, дещо вищому за мінімальний. Враховуючи зазначене, а також положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1800 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону. Крім того, статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом вказаної норми права можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Мінімальний розмір аліментів на дружину чинним сімейним законодавством не передбачений. Відповідач є особою молодого працездатного віку, не надав належних та допустимих доказів щодо заборони працювати за станом здоров`я та щодо наявності інших утриманців. зв`язку із захворюванням, на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей. Наведені обставини свідчать про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці, однак не в такому розмірі, як визначив представник позивача. Суд вважає, що розмір аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, має бути зменшеним. Так, з урахуванням обставин справи та відповідно до зазначених вище норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і вважає справедливим та достатнім стягувати з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову й до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави з урахуванням заявлених позивачем двох позовних вимог слід стягнути судовий збір в розмірі 1816 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial