Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, що було укладено між нею та [PERSON] [INFO] у м. Самоков (Республіка Болгарія), актовий запис про одруження № 0110. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 29.08.1995 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у м. Самоков (Республіка Болгарія), актовий запис про одруження № 0110. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя та на розв`язання сімейних та побутових проблем. Внаслідок цього сторони втратили один до одного почуття поваги та кохання. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.01.2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.02.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.03.2021 року провадження по справі зупинено в зв`язку з дорученням компетентному суду Республіки Болгарія про вручення судових документів відповідачу, повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та допиту [PERSON] в якості відповідача. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2021 року провадження по справі поновлено. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в протоколі допиту, який надано на виконання судового доручення, зазначив, що він визнає позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи без його участі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 29.08.1995 року у м. Самоков (Республіка Болгарія), актовий запис про одруження № 0110, що підтверджується дублікатом свідоцтва про одруження від 12.03.2007 року. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Також відповідно до змісту частини 1 статті 58 та статті 63 Закону України «Про міжнародне приватне право" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є громадянкою України, [PERSON] є громадянином Республіки Болгарія. 21.04.2004 року було укладено договір між Україною та Республікою Болгарія про правову допомогу в цивільних справах, який було ратифіковано Законом № 2911-ІV від 22.09.2005 року. Частинами першою, другою статті 2 Договору передбачено, що громадяни однієї Договірної Сторони користуються на території другої Договірної Сторони таким самим правовим захистом своїх особистих і майнових прав, як і громадяни другої Договірної Сторони. Громадяни однієї Договірної Сторони мають право вільно та безперешкодно звертатися до органів юстиції другої Договірної Сторони, до компетенції яких належать цивільні справи, і захищати у цих органах свої права на таких самих умовах, як і громадяни іншої Договірної Сторони. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, враховуючи, що відповідач позов про розірвання шлюбу визнає, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved