Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася з позовом до Турбівської селищної ради (далі - відповідач) з вимогою: - визнати за позивачем право власності на 1/2 частку житлового будинку - „А" (загальною площею - 34,9 кв.м., житловою площею 15,5 кв.м.); веранду - «а»; ганок; сарай - «Б»; сарай - «б»; сарай - «б1»; сарай - «В»; погріб - «п/В»; літня кухня «Г»; погріб - «п/Д»; убиральню -«Е»; огорожу - «№1»; ворота- «№2»; хвіртку- «№3»; криницю - «№4», криницю - «№5», що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , який до дня своєї смерті проживав по [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалась із права власності на Ѕ частки житлового будинку із господарськими спорудами розташованого по [ADDRESS] , як члена колгоспного двору. За життя чоловік заповітного розпорядження не складав, а інші спадкоємці від спадкового майна відмовились. Після смерті чоловіка позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 22.09.2004 отримала свідоцтво на право на спадщину на частину спадкового майна. В подальшому в 2020 році позивач звернулась до державної нотаріальної контори з метою оформлення на неї Ѕ частки будинку, що належала спадкодавцю, однак постановою нотаріуса від 12.02.2021 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний будинок. З метою оформлення спадщини позивач звернулась із відповідним позовом до Липовецького районного суду, рішенням якого від 27.08.2021 у цивільній справі №136/600/20 за позивачем було визнано право власності на Ѕ частки житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , по спадкуванню за законом після смерті чоловіка. Позивач за життя, станом на 15.04.1991 була членом колгоспного двору разом зі своїм покійним чоловіком [PERSON] після якого і прийняла спадщину на його частку в колгоспному дворі, таким чином вона являється власником іншої Ѕ вказаного будинку, як член колгоспного двору. В зв`язку із необхідністю відчуження належного майна позивач звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно, однак їй було відмовлено у державній реєстрації права власності на належну Ѕ часку будинку із господарськими спорудами у зв`язку із тим, що згідно довідки Турбівської селищн ради, де вказано, що дані будинок відносився до категорії колгоспних дворів, а тому неможливо встановити яка частка зазначеного будинку належить позивачу. Внаслідок викладеного, державний реєстратор прав на нерухоме майно Липовецької міської ради не може зареєструвати належну позивачу Ѕ частку в нерухомому майні та вона змушена звернутись до суду для визнання права власності на відповідну частку будинку із господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Той факт, що Ѕ частка даного будинку належить тільки позивачу, як члену колгоспного двору підтверджується довідкою Турбівської селищної ради про те, що станом на 15.04.1991 головою колгоспного двору був її покійний чоловік, а до членів колгоспного двору, відносилась і позивач. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 16.11.2021 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник у своїй заяві від 15.12.2021 позов визнав та просив про розгляд справи без його участі. У судове засідання позивач не з`явилася, однак у своїй заяві від 20.01.2022 просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов просила його задовольнити. З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , який до дня своєї смерті проживав по [ADDRESS] . За життя чоловік заповітного розпорядження не складав, а інші спадкоємці від спадкового майна відмовились. З метою оформлення спадщини позивач звернулась із відповідним позовом до Липовецького районного суду, рішенням якого від 27.08.2021 у цивільній справі №136/600/20 за позивачем було визнано право власності на Ѕ частки житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , по спадкуванню за законом після смерті чоловіка. Позивач за життя, станом на 15.04.1991 була членом колгоспного двору разом зі своїм покійним чоловіком [PERSON] після якого і прийняла спадщину на його частку в колгоспному дворі. Звернувшись до державного реєстратора прав на нерухоме майно їй було відмовлено у державній реєстрації права власності на належну Ѕ часку будинку із господарськими спорудами у зв`язку із тим, що даний будинок відносився до категорії колгоспних дворів, а тому неможливо встановити яка частка зазначеного будинку належить позивачу. Позивач змушена звернутись до суду для визнання права власності на відповідну частку будинку із господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Разом з тим, представник відповідача у своїй заяві від 15.12.2021 позов визнав. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 120 ЦК УPCP 1964 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі ст.ст. 121, 123 ЦК УPCP 1964 року володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2005 №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Зібрані у справі докази підтверджують, що факт належності Ѕ частка будинку належить тільки позивачу, як члену колгоспного двору підтверджується довідкою Турбівської селищної ради про те, що станом на 15.04.1991 головою колгоспного двору був її покійний чоловік [PERSON] , а до членів колгоспного двору, відносилась і позивач. Однак, державний реєстратор прав на нерухоме майно Липовецької міської ради не може зареєструвати належну позивачу Ѕ частку в нерухомому майні та вона змушена звернутись до суду для визнання права власності на відповідну частку будинку із господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] . З огляду на викладене та в контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, що є очевидним, а обраний нею спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для визнання за нею права власності, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований. Крім цього, представник відповідача надав суду заяву про визнання позову. Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved