Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

03.12.2021 року до Олександрівського районного суду надійшла позовна заява представника позивача до [PERSON] про стягнення заборгованості. 14.12.2021 року судом отримана інформація про місце проживання відповідача та цього ж дня відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження. В обґрунтування свого позову представник позивача зазначив, що відповідачка звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 30.07.2008 року. Банком було відкрито картковий рахунок із початковим лімітом зазначеним у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано в користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідачка станом на 19.10.2021 року має заборгованість - 37993,02 грн., яка складається з: 37993,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту. Просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 37993,02 грн., та судові витрати у вигляді судового збору. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в розмірі 25000 грн, оскільки їй був встановлений саме такий кредитний ліміт. На даний час не працює, тому сплатити всю заборгованість не може, сплачує заборгованість частинами. Також зазначила, що в заяві розмір відсотків на місяць складає 3 %, а з неї стягували 3,5 %. Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с.3). Суд, вислухавши відповідачку, дослідивши та оцінивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 30.07.2008 року відповідачка звернулась до АТ Комерційний банк «ПриватБанк» з Анкетою-заявою, відповідно до якої виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку "Універсальна" (а.с.35). Бажаний кредитний ліміт - 2400 грн. Відповідно до довідок наданих позивачем, [PERSON] , 30.07.2008 року, була видана кредитна картка [NUMBER] з кредитним лімітом 2400 грн. 02.04.2014 року була видана кредитна картка [NUMBER] та 22.09.2017 року кредитна картка [NUMBER] (а.с.34). 24.09.2018 року кредитний ліміт збільшено до 25000 грн. 02.10.2019 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с.33). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 30.07.2008 року, укладеного між "ПриватБанком" та клієнтом - [PERSON] , заборгованість за тілом кредиту становить - 37993,02 грн. (а.с.12-22). Відповідно до виписки за договором б/н за період 30.07.2008-21.10.2021, баланс по картці [NUMBER] на кінець періоду становить: - 37933,02 грн. (а.с.23-32). Відповідно до п. 3.2, 3.3 договору,відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розмірукредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач зобов`язався: на підставі п. 6.4. договору у разі незгоди з змінами Правил/або Тарифів Банку надати банку заяву про розірвання договору та погасити заборгованісь перед Банком, та заборгованість, яка утворилась протягом 30 днів з часу поверненя Карт виданих Держателю. У разі незгоди з списанням коштів по картрахунку, писмьово повідомити Банк про це, на протязі 35 днів з моменту списання; на підставі п. 6.5. договору погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; на підставі п. 6.7. договору слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту (а.с.36-45). Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, їх взаємозв`язок у сукупності, та вважає, що вони є достатніми для вирішення справи по суті. Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За вимогами ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 599 ЦК України, передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За вимогами частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено судом, 30.07.2008 року відповідачка звернулась з заявою до позивача з метою отримання банківських послуг. У зв`язку з чим в заяві-анкеті від 30.07.2008 року, зазначила свої персональні дані; контактну інформацію та бажаний кредитний ліміт (а.с.35). Позивач виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами, про що свідчить довідка про встановлення та зміну кредитних лімітів (а.с.33). Зазначені докази фактично не спростовані відповідачкою в судовому засіданні, а навпаки підтверджені в судовому засіданні її показами. Відповідачка не заперечувала факту наявності у неї вказаної картки та користування нею. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів (а.с.7-22, 23-32) вбачається, що відповідачка, активно користувалася наданими їй банком коштами, систематично, частково сплачувала заборгованість за договором. Посилання відповідачки, на те що в заяві розмір відсотків на місяць складає 3 %, а з неї стягували 3,5 %, суд відхиляє, оскільки не подання Банку заяви про розірвання договору відповідно до п. 6.4. договору (а.с.39), та продовження активного користування відповідачкою кредитною карткою, суд розцінює як згоду відповідачки з усіма змінами Правил та/або Тарифів Банку. Відповідачка не виконала свої зобов`язання з повернення коштів, не надала своєчасно банку грошові кошти в необхідному розмірі для погашення заборгованості за кредитом, в результаті чого утворилась заборгованість. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 37993,02 грн. за кредитним договором № б/н від 30.07.2008 року, підлягають задоволенню, оскільки зазначена сума підтверджена наданим розрахунком та випискою з карткового рахунку, та не спростована відповідачкою у судовому засіданні. Судові витрати позивача по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved