Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та визначити місце проживання дитини разом з нею. Позовну заяву мотивує тим, що між сторонами припинені шлюбні стосунки, примирення є неможливим. Крім того, просить судові витрати стягнути з відповідача на її користь. Позивач подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечує проти задоволення позову. Представник ООП Рівненського міськвиконкому Самолюк І.Р. подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, висновок від 09.12.2021 року № 08-2251 підтримує, не заперечує проти задоволення позову. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та задоволення позову у зв`язку з цим, суд враховує таке. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 20 лютого 2015, серії [NUMBER] , сторони зареєстрували шлюб 20 лютого 2015 року, актовий запис №179. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини третьої статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Відповідно до висновку органу опіки та піклування № 08-2251 від 09.12.2021 року комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради від 08.12.2021 року вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір"ю [PERSON] . Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач не заперечує проти визначення місця проживання дитини, [PERSON] з матір`ю, про що свідчить подана ним заява про визнання позовних вимог, тому суд дійшов висновку, що після розірвання шлюбу, дитину слід і надалі залишити проживати з позивачкою, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved