Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивачка [PERSON] , скориставшись канцелярією суду, 14.06.2021 року звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем [PERSON] і зареєстрованого виконавчим комітетом Голобутівської сільської ради Стрийського району Львівської області 02.10.2017 року, актовий запис № 6. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище, що було присвоєне після державної реєстрації шлюбу, - « [PERSON] ». Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення цієї позовної заяви до суду у розмірі 908 грн., а також у сплаті адвокатесі Ярмощук Н.В. згідно укладеного договору коштів за отриману професійну правничу допомогу у загальному розмірі 4\~000 грн., а всього 4\~908 грн., позивачка просить покласти на відповідача. Позов обґрунтовано тим, що їх з відповідачем сім`я фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. Сторони з березня 2021 року не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо. Від спільного проживання сторони мають двоє малолітніх дітей дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають та залишаться проживати разом із позивачкою. Позивачка зазначає також, що вона не примирилася з відповідачем і надалі має намір проживати окремо від нього. Спору з приводу поділу спільно нажитого майна, а також з приводу визначення місця проживання дитини, у сторін на даному етапі немає. Відтак, позивачка просить на підставі статей 3, 24, 56, 105, 110, 112 СК України, позов задовольнити. Відповідач у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про розірвання шлюбу не подав. Разом з тим, будучи присутнім у судовому засіданні, відповідач висловив позицію про те, що проти задоволення позовних вимог заперечує, не згідний на розірвання шлюбу, так як вважає, що між ним та позивачкою може бути досягнуто примирення. Заяви та клопотання учасників справи. 05.10.2021 року відповідачем під час судового розгляду справи по суті заявлено клопотання про надання сторонам по цій справі про розірвання шлюбу строку для примирення. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 05.07.2021 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Т. Шевченка, 89 у м. Стрий Львівської області, на 09.08.2021 року о 12.30 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 09.08.2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судовий розгляд справи відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Т. Шевченка, 89 у м. Стрий Львівської області, на 05.10.2021 року о 10.15 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 05.10.2021 року задоволено клопотання відповідача про надання сторонам по цій справі про розірвання шлюбу строку для примирення. Надано сторонам по цій справі про розірвання шлюбу строк для примирення два місяці. Провадження по справі зупинено. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 03.12.2021 року провадження по справі поновлено. Судове засідання щодо продовження розгляду справи по суті призначено у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Т. Шевченка, 89 у м. Стрий Львівської області, на 11.01.2022 року о 11.00 год.. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо продовження її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. У судове засідання щодо продовження розгляду даної справи по суті з`явилися уповноважена представниця позивачки адвокатеса Ярмощук Н.В. та відповідач. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких прав [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Так,\~судом встановлено,\~щосторони, які є громадянами України, вступили у шлюб 02.10.2017 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Голобутівської сільської ради Стрийського району Львівської області 02.10.2017 року, актовий запис № 6. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Голобутівської сільської ради Стрийського району Львівської області 02.10.2017 року (оригінал міститься у справі, а. с. 8). [INFO] , у сторін народилася дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 27.04.2021 року (копія мітиться у справі, а. с. 9), а [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Голобутівської сільської ради Стрийського району Львівської області 20.12.2017 року (копія міститься у справі. а. с. 10), які на даний час є малолітніми та проживають разом із позивачкою за її зареєстрованим й фактичним місцем проживання. Судом також встановлено, що сторони з березня 2021 року не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо. Такі дії сторін викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя. Тому позивачка вважає, що примирення між нею та відповідачем неможливе. Вжиті судом заходи щодо примирення сторін по цій справі не принесли бажаного результату, а позивачка після поновлення провадження по цій справі надалі наполягає на розірванні шлюбу. Норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування. В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Згідно із\~ст. 24 зазначеного Кодексу,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно\~із статтями 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя. Висновок суду за результатами розгляду справи. Виконуючи вищенаведені приписи, а також враховуючи ту обставину, що сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, а тому їх шлюб слід розірвати. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід розірвати шлюб між сторонами, котрий був зареєстрований 02.10.2017 року виконавчим комітетом Голобутівської сільської ради Стрийського району Львівської області, про що було зроблено актовий запис № 6, із залишенням позивачці після розірвання шлюбу її прізвища, присвоєного після державної реєстрації шлюбу, - « [PERSON] », так як остання про це клопоче перед судом в своїй позовній заяві. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру, у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією № 28 від 14.06.2021 року (оригінал міститься у справі, а. с. 1), - слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, зокрема в силу ухвалення рішення на користь позивачки, покласти на відповідача. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1\~ст. 137 ЦПК України, у відповідності до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво у суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Пунктом 3.2.\~рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже,\~з викладеного\~випливає,\~що до\~правничої допомоги\~належать й\~консультації та\~роз`яснення з\~правових питань;\~складання заяв,\~скарг та\~інших документів\~правового характеру,\~представництво у\~судах тощо.Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, котрі свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачкою на підтвердження відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу надано витяг з договору б/н про надання правничої допомоги від 06.08.2021 року, укладений між нею та адвокатесою Ярмощук Н.В. (копія міститься у справі, а. с. 31), а також квитанцію до прибуткового касового ордера від 11.06.2021 року за № 23 про оплату за отриману консультацію та оформлення позовної заяви на суму 1\~000 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордера від 06.08.2021 року за № 39 про оплату за участь адвокатеси у даній справі (копії містяться у справі, а. с. 11, 30) згідно згаданого вище договору, на суму 3\~000 грн.. Водночас щодо визначених у ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~співмірності такого розміру з складністю справи та виконаних адвокатесою Ярмощук Н.В. робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатесою на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатесою послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи,\~суд дійшов висновку про недотримання у повному обсязі позивачкою вимог вищенаведеної норми, що є наслідком застосування положень цього Кодексу\~для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, а тому, на переконання суду, з відповідача на користь позивачки достатнім буде стягнути судові витрати за професійну правничу допомогу у загальному розмірі 2 000 грн.. Отже, загальний розмір судових витрат, пов`язаних із отриманням позивачкою професійної правничої допомоги, котрі підлягають до стягнення на її користь з відповідача в силу ухвалення судом рішення не на його користь, становить 2 000 грн.. Решту витрат, пов`язаних із отриманням позивачкою професійної правничої допомоги, також у розмірі 2\~000 грн., слід залишити за останньою, що, з-поміж іншого, буде сприяти розподілу між сторонами по справі про розірвання шлюбу судових витрат на професійну правничу допомогу порівну й відповідати вимогам об`єктивності та справедливості здійснення цивільного судочинства. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачкою судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду та сплати нею ж витрат за отриману професійну правничу допомогу, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved