Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

25.06.2021 року до Червонозаводського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна, в якій позивач просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Яни Вікторівни таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у квітні 2021 року до ТОВ «Евромост», за місцем роботи позивача, від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що винесені в межах виконавчого провадження № 65006074 по примусовому виконанню оскаржуваного виконавчого напису. Так, у період з 2012 року по 2016 рік позивач уклав кредитний договір з фінансовою установою, якою саме позивач не пам`ятає, так як пройшло довгий час з моменту його укладення та фактичного виконання. Позивач припускає, що кредитний договір було укладено з ПАТ «Дельта Банк». Так, відповідач звернувся до приватного нотаріуса без повідомлення позивача про відступлення права вимоги. Крім того, зобов`язання за договором позивачем виконані більше ніж три роки тому. Позивач посилається, що не існує заборгованості в такому розмірі, що зазначено у виконавчому написі. Вчинення оскражуваного виконавчого напису суперечить принципам ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», так як з дня виникнення права вимоги минуло значно більше ніж три роки, так як строк кредитування за вищезазначеним кредитним договором закінчився. Крім того, законом не передбачено можливість вчинення виконавчого напису нотаріусом на кредитному договорі, укладеному в простій письмові формі. Позивач вказує, що будь-які відносини між ним та відповідачем відсутні, жодні договори між сторонами не укладалися, повідомлення про відступлення прав вимоги від банку на користь відповідача на адресу позивача ніколи не надходили. На підставі викладеного позивач просить задовольнити його позов повному обсязі. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Білінської О.В. від 12.07.2021 року матеріали вищезазначеного позову направлено за територіальною підсудністю до Центрального районного суду міста Миколаєва. 16.09.2021 року матеріали справи надійшли до канцелярії Центрального районного суду міста Миколаєва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 23.09.2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу та третій особі направлялась позовна заява з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі. Вказане поштове відправлення представник відповідача отримав 17.12.2021 року, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справ. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 23.09.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Поряд з цим, вищезазначеною ухвалою також було витребувано у відповідача наступні документи: оригінал, або належним чином засвідчену копію кредитного договору, що укладений з [PERSON] ; оригінал або належним чином засвідучену копію розрахунку заборгованості позивача за вказаним кредитним договором; оригінал або належним чином засвідучену копію повідомлення від відповідача, направлене на адресу позивача, про наявність заборгованості за вказаним договором; оригінал або належним чином засвідучену копію виконавчого напису № 5660, виданого 09.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною; оригінал або належним чином засвідучену копію договору про відступлення прав вимоги новому кредитору - ТОВ "ФК "Аланд"; оригінал або належним чином засвідучену копію повідомлення від ТОВ "ФК "Аланд", направленого на адресу позивача, про наявність заборгованості за кредитним договором та передачу прав вимоги за ним новому кредитору; оригінал або належним чином засвідучену копію виписки з банківського рахунку, яка підтверджує наявність та розмір простроченої заборгованості, а також останню дату внесення грошових коштів на погашення кредиту. 04.01.2022 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшов лист з приводу надання вищезазначених документів. Так, представник відповідача зазначає, що відповідачем було надано приватному нотаріусу повний пакет оригіналів документів для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. При цьому, документи були виготовлені в одному екземплярі, а їх копії не виготовлялись та не зберігаються в компанії. Отже, у відповідача відсутні документи та/або їх копії, які були витребувані судом. Крім того, ухвалою від 23.09.2021 року було витребувано у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Яни Вікторівни належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис № 5660, виданий 09.03.2021 року. Проте, станом на 05.01.2022 року ухвала в цій частині не виконана. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.09.2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову по справі та зупинено стягнення за виконавчим написом № 5660 від 09.03.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 9 434,87 грн., який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни. Вивчивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, виконавче провадження № 65006074) перебуває виконавчий напис № 5660, вчинений 09.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, щодо стягнення з боржника, яким є [PERSON] , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 9 434,87 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5 (далі - Порядок). Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172 (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. При цьому, ст. 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «ФК «Аланд» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Аланд», зазначений у написі, є безспірним. Наведені обставини вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом у оскаржуваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач, заперечує розмір боргу та звернувся до суду. Це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною. Враховуючи викладене,

Outcome: approved