Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

04 листопада 2020 року адвокат Ковжога Олександр Іванович звернувся в суд з позовом, діючи в інтересах [PERSON] , [INFO] , яка діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей, обґрунтовуючи свій позов тим, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 07.04.2020 року був розірваний. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу місце проживання дітей не встановлено. [PERSON] з дітьми проживала на квартирі [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З 22.05.2020 року [PERSON] з дітьми проживає окремо у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Діти також проживають і з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На сьогоднішній день [PERSON] та [PERSON] не дійшли згоди з ким будуть проживати діти. Позивач вважає, що в інтересах дітей [PERSON] та [PERSON] діти повинні проживати з матір`ю, так як вона забезпечує їх всім необхідним для навчання та побуту, забезпечує достатнім життєвим рівнем, необхідним харчуванням, одягом, діти завжди охайні та привітні. [PERSON] , як мати у повному обсязі створює всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина та доньки, задовольняючи гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Слідкує за їх станом здоров`я, розвитком, виховує та піклується про них, у неї з дітьми особливий психологічний контакт та привязеність матері до дітей. Проживання дітей з одним з батьків не звільняє обох з батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально забезпечувати. [PERSON] немає наміру перешкоджати батьку [PERSON] в здійсненні його права та обов`язків щодо дітей. Просили суд визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] за місцем проживання: [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10.11.2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради, Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей (а.с.42-43, том 1). 14.12.2020 року позивач [PERSON] звернувся в суд з зустрічним позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, мотивуючи свою зустрічну позовну заяву тим, що після розірвання шлюбу між ним та [PERSON] , остання в травні 2020 року виїхала з квартири [ADDRESS] , а неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати з ним. [PERSON] за весь період окремого проживання від дітей жодного разу не зверталася до нього з пропозицією, не висловлювала йому жодних вимог, претензій з приводу місця проживання дітей. Діти жодного разу не висловлювали йому бажання проживати разом з матір`ю. В зв`язку з чим просив суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з ним батьком за місцем реєстрації батька та неповнолітніх дітей: [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 11.02.2021 року об`єднано в одне провадження цивільну справу №545/3396/20 (провадження №2/545/308/20 за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей із цивільною справою №545/3037/20 (провадження №2/545/231/21) за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради, Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей, присвоївши їм спільний судовий номер 545/3037/20 (провадження №2/545/231/21) (а.с.83, том 1). Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 11.02.2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради, Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей передано за підсудністю до Київського районного суду міста Полтави (а.с.87-86, том 1). Суддею Київського районного суду м.Полтави Яковенко Н.Л. прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. Справу розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 9 годину 26.03.2021 року (а.с.93-94, том 1). Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 26.03.2021 року клопотання представника позивача [PERSON] Ковжога Олександра Івановича , погоджене з відповідачем [PERSON] , про врегулювання спору за участю судді задовольнити. Зупинити провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей у зв`язку з проведенням процедури врегулювання спору за участю судді (а.с.138-140, том 1). Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 27.04.2021 року припинено врегулювання спору за участю судді в цивільній справі №545/3037/20 у зв`язку з закінченням строку врегулювання спору за участю судді. Поновлено провадження в справі. Передано цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу (а.с.142-143, том 1). Суддею Київського районного суду м.Полтави Турченко Т.В. прийнято до розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей до свого провадження. Справу розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 9 годину 20 травня 2021 року (а.с.147, том 1). Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 20.05.2021 року виключено з кола третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Службу у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей (а.с.174-175, том 1). Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 04.08.2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей та призначити справу до судового розгляду на 20 вересня 2021 року 0 9 годині 30 хвилин (а.с.227, том 1). В судовому засіданні [PERSON] , адвокат Ковжога О.І. позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] просили відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON] , адвокат Новікова М.О. зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В задоволенні первісного позову [PERSON] просили відмовити за безпідставністю. Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради в судове засідання свого представника не направили, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи згоду учасників процесу, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явилися в судове засідання. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , думку адвоката Ковжоги О.І., відповідача [PERSON] , думку адвоката Новікової М.О., заслухавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити, зустрічну позовну заяву [PERSON] задовольнити частково. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 07.04.2020 року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області було розірвано (а.с.11, том 1). Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.07.2020 року, актовий запис №15 (а.с.9, том 1) та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.07.2020 року, актовий запис №20 (а.с.10, том 1). В судовому засіданні встановлено і сторони не заперечували, що між ними виник спір щодо визначення місця проживання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вимоги чинного законодавства України, усталену міжнародну практику з цього питання, матеріали даної цивільної справи, надані сторонами докази, враховуючи пояснення свідків, думку самих дітей, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). В постанові Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі №204/6905/17 зазначено, що тлумачення статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. При вирішенні даного спору щодо визначення місця проживання дітей, суд враховує вік дітей, а саме, що на час розгляду справи по суті [PERSON] виповнилося 14 років, а [PERSON] - 12 років; потребу дітей у материнській турботі та догляді, що діти звикли до певного місця проживання та школи, обстановки та режиму дня. В судовому засіданні 07.10.2021 року були допитані діти сторін [PERSON] та [PERSON] , які зазначали, що відносини з батьками в них добрі, спілкуватися з матір`ю вони бажають, проте, проживати хочуть з батьком [PERSON] . 07.10.2021 року в судовому засіданні було допитано в якості свідка директора Гожулівського НВК [PERSON] , яка зазначила, що [PERSON] та [PERSON] навчаються в гімназії: [PERSON] в 9-му класі, а [PERSON] в 6 класі. Діти позитивні, відвідують різні гуртки, навчаються по мірі своєї можливості. Як діти ставляться до своїх батьків їй невідомо, проте зазначила, що батько частіше цікавиться навчанням дітей у школі ніж матір. З ким діти проживають на даний час їй невідомо. Факти насилля в сім`ї їй невідомі. Цього ж дня в якості свідка був допитаний класний керівник [PERSON] - [PERSON] , який зазначив, що на даний час діти проживають разом з батьком [PERSON] . Останні два роки питання, які пов`язані з навчання [PERSON] , він вирішує з батьком. Матір він бачив лише один раз, коли вона забирала сина на прийом до лікаря. До розлучення батьків дитини, він спілкувався також матір`ю. [PERSON] має достатній рівень знань, входить в трійку кращих учнів класу. Психологічних змін в дитині після розірвання шлюбу батьків він не помітив. Про насильство в сім`ї [PERSON] йому нічого невідомо. Крім того, зазначив, що, на його думку, [PERSON] більше схиляється до спілкування й проживання з батьком ніж з матір`ю. 03.11.2021 року в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які вказували, що як батько, так і мати піклуються про дітей. Після розірвання шлюбу між [PERSON] , діти проживають разом з батьком. Проте вихованням дітей займаються обоє батьків. 17.01.2022 року в судовому засідання були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зазначили, що діти виявляють бажання проживати з батьком. 17.01.2022 року в судовому засіданні була також допитана свідок [PERSON] , яка є класним керівником [PERSON] . Свідок повідомила суду, що розмовляла з дівчинкою і вона їй сказала, що маму вона любить, ходить до неї в гості, але проживати бажає з батьком [PERSON] . За приписами ч.4, ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 (далі - Порядок), органами опіки та піклування є районні, районі у м.Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у м.Києві та м Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад. Пунктом 72 Порядку вказано, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно Висновку виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради, як органу опіки та піклування від 03.08.2021 року №224 про внесення змін в рішення виконкому від 27.07.2021 року №221, орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] (а.с.216-219, том 1). Частиною другою статті 6 СК України визначено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно з ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Оскільки дитині сторін [PERSON] , [INFO] , вже виповнилось 14 років, він є неповнолітньою дитиною, місце проживання визначається ним самим, тому позов в частині визначення місця проживання [PERSON] підлягає закриттю. Враховуючи вік дитини [PERSON] , [INFO] , можливість батька створити дитині належні умови для проживання, розвитку та виховання, беручи до уваги висновок Служби у справах дітей Київської районної в м.Полтаві ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком [PERSON] , бажання самої дитини проживати з батьком, суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , оскільки це забезпечить якнайкраще її інтереси. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial