Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому позивач просить суд зобов`язати [PERSON] , в якому просив суд: - зобов`язати відповідача звільнити 1/5 частину квартири [ADDRESS] , від власного майна; - зобов`язати забезпечити безперешкодне використання 1/5 частини житлової квартири [ADDRESS] , шляхом вселення [PERSON] у 1/5 частину житлової квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 01.05.2021 року між сторонами укладено Договір найму (оренди), за умовами п. 1.1. якого відповідач мав передати, а позивач мав прийняти у тимчасове платне користування (найм) для тимчасового (не постійного) проживання наступний об`єкт нерухомого майна: 1/5 частини квартири [ADDRESS] , проте у встановлені договором строки відповідач не звільнив вказане житлове приміщення від власного майна та не забезпечив безперешкодне використання позивачем вказаною частиною квартири. Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний в позові спосіб. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.06.2021 року позовну заяву залишено без руху та позивачеві надано строк для усунення недоліків з дня отримання копії ухвали. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального провадження і призначено підготовче судове засідання у справі. Також, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.11.2021 року закрито підготовче засідання по даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Крім того, цією ухвалою судом задоволено заяву представника позивача адвоката Костирі Г.А. про участь в судовому засіданні за межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а саме «EasyCon» 22 листопада 2021 року. Сторони в судове засідання не з`явилися, а також не з`явився представник позивача та на зв`язок в режимі відеоконференції не вийшов, у зв`язку з чим ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2021 року розгляд справи було відкладено на 29.12.2021 року. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача адвоката Костирі Г.А. від 29.12.2021 року про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якій представник позивача наполягав на задоволенні позову. Відповідно до п. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про причини неявки чи клопотань про розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. 01.05.2021 року між [PERSON] (Наймачем) та [PERSON] (Наймодавцем) укладений Договір найму (оренди), за умовами п. 1.1. якого відповідач мав передати, а позивач мав прийняти у тимчасове платне користування (найм) для тимчасового (не постійного) проживання наступний об`єкт нерухомого майна: 1/5 частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до умов п. 5.1.2 Договору оренди, Наймодавець зобов`язувався, у строк, протягом 24 годин, з моменту підписання договору, та акту приймання-передачі, передбаченого п. 5.1.1 цього договору, звільнити 1/5 частини квартири [ADDRESS] від власного майна та майна третіх осіб. За умовами п. 5.1.3 Договору відповідач зобов`язувався, у строк протягом 24 годин, з моменту підписання цього договору, та акту приймання-передачі. передбаченого п. 5.1.1 цього договору, забезпечити безперешкодне використання позивачем 1/5 частиною житлової квартири [ADDRESS] шляхом вселення позивача у 1/5 частиною житлової квартири [ADDRESS] . Позивач наголосив, що відповідач свої зобов`язання, визначені умовами п.п. 5.1.2, 5.1.3 Договору оренди не виконав, таким чином з 03.05.2021року відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язань, передбачених п.п. 5.1.2, 5.1.3 Договору оренди. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 01.05.2021 року між сторонами укладений Договір найму (оренди), за умовами п. 1.1., 5.1.2., 5.1.3. якого відповідач мав передати, а позивач мав прийняти у тимчасове платне користування (найм) для тимчасового (не постійного) проживання наступний об`єкт нерухомого майна: 1/5 частини квартири [ADDRESS] , при цьому позивач зобов`язувався, у строк, протягом 24 годин, з моменту підписання договору, та акту приймання-передачі, передбаченого п. 5.1.1 цього договору, звільнити 1/5 частини вказаної квартири від власного майна та майна третіх осіб, а також у строк протягом 24 годин, з моменту підписання цього договору, та акту приймання-передачі, передбаченого п. 5.1.1 цього договору, забезпечити безперешкодне використання позивачем 1/5 частиною вказаної житлової квартири шляхом його вселення. 01.05.2021 року між сторонами підписано Акт прийому-передачі, згідно умов якого Наймодавець передав, а Наймач прийняв об`єкт нерухомого майна: 1/5 частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст.\~759\~ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст.\~810\~ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Положенням ЦК України щодо найму (оренди), найму (оренди) житла визначені права та обов`язки орендаря. Так, відповідно до ст.\~765\~ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму. Позивач в обґрунтування позову вказував, що протягом 24 годин з моменту підписання вказаних Договору та Акту прийому-передачі вказаної частини квартири, йому не було забезпечено доступ з боку [PERSON] до 1/5 частини квартири [ADDRESS] . Разом з тим, доказів на підтвердження чинення позивачу перешкод у користуванні орендованим житлом позивач не надав ані до позову, ані в ході судового розгляду справи, як і не надав доказів того, що відповідач не звільнив 1/5 частини квартири [ADDRESS] від власного майна. Відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого, суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з вимогами ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Зі змісту статті 81 ЦПК України випливає, що обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень . Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, враховуючи, що позивач всупереч вимог частини 1 статті 81 ЦПК України не довів факту, що відповідач не звільнив 1/5 частину квартири [ADDRESS] , від власного майна, що є його процесуальним обов`язком, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а саме звільнити 1/5 частину квартири [ADDRESS] , від власного майна. Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача забезпечити безперешкодне використання 1/5 частини житлової квартири [ADDRESS] , шляхом вселення [PERSON] в 1/5 частину житлової квартири [ADDRESS] , суд вважає необхідним зазначити наступне. Зважаючи на спірні правовідносини, надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту порушеного права, зважаючи на права орендаря (наймача), визначені ст. ст. 765, 766 ЦК України, а також положення ч. 2 ст. 16 ЦК України, яким визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, суд вважає, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права, що є наслідком відмови у задоволенні вказаної частини позовних вимог. Положеннями ст.\~766\~ЦК України визначені правові наслідки непередання майна наймачеві. Так, якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором: 1) вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою; 2) відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків. При цьому, положенням ч. 2 ст. 16 ЦК України\~визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, які є вичерпними. Так, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення ; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Водночас, відповідно до п. 2 ч. 2 ст.\~16\~ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Натомість, договором або законом право захисту позивача шляхом вселення не передбачено. Зважаючи на спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що спосіб захисту права позивача є іншим, аніж визначений позивачем в позовній заяві. Невірно обраний позивачем спосіб захист порушеного права є підставою для відмови у задоволенні позову. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод щодо доспупності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, відповідно до змісту статей 11, 15\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Водночас, внаслідок порушеного права особа може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Зважаючи на спірні правовідносини, зміст позовних вимог, визначений позивачем спосіб захисту порушеного права, позов в частині позовної вимоги про зобов`язання відповідача забезпечити безперешкодне використання 1/5 частини житлової квартири [ADDRESS] , шляхом вселення [PERSON] у вказану частину квартири, задоволенню не підлягає. Відповідно, з урахуванням визначених підстав, правові підстави для задоволення цього позову вцілому відсутні. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 1, ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України та покласти судові витрати на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed