Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , житель [ADDRESS] , в інтересах якого діє представник - адвокат Візінська Галина Василівна, звернувся до суду з позовом до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області та просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 30.06.1988. Згідно довідки Топорівського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 22-374 від 06.08.2021, за вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку загальною площею 0,25 га. Відповідно до довідки Топорівського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 367 від 06.08.2021, станом на 15.04.1991 в житловому господарстві в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На момент припинення колгоспного двору його членами були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/3 частці кожного. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме 1/3 частка житлового будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає. Померла [PERSON] заповіту не вчиняла, спадкоємцями першої черги за законом є її чоловік - [PERSON] та син - [PERSON] . Згідно довідки Топорівського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 22-381 від 16.08.2021 на момент смерті [PERSON] разом з нею були зареєстровані та проживали: чоловік - [PERSON] , син - [PERSON] та невістка - [PERSON] . Проживаючи із спадкодавцем, як спадкоємці першої черги за законом, [PERSON] та [PERSON] успадкували 1/3 частку вищевказаного житлового будинку, яка належала померлій [PERSON] , в рівних частинах по 1/6 частці. [PERSON] , фактично прийнявши спадщину після смерті дружини - [PERSON] став власником 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій, однак не оформив своїх спадкових прав на вищезгадане майно. Отже, [PERSON] став власником Ѕ частки вищевказаного житлового будинку (1/3 частки належали йому, як члену колгоспного двору, що не втратив право на частку в його майні та 1/6 частка як спадкоємцю після смерті дружини - [PERSON] ). [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме 1/2 частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що невизначені частки членів колишнього колгоспного двору. Отже, позивач [PERSON] має право на визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в цілому. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача - адвокат Візінська Галина Василівна подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд провести за відсутності позивача та його представника; позовні вимоги підтримують, позовну заяву просить задовільнити. Відповідач Городенківська міська рада до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 червня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення цього ж виконкому № 110 від 08 червня 1988 року, в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] в цілому, та записаний в реєстрову книгу за реєстровим № 246 від 30.06.1988. [ADDRESS] переіменована на [ADDRESS] , що стверджується довідкою № 22-369 від 06.08.2021 року, виданою Топорівським старостинським округом Городенківської міської ради. В житловому будинку по [ADDRESS] ( [ADDRESS] головою колгоспного двору був [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою № 22-382 від 16.08.2021 року, виданою Топорівським старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 284428777 від 12.11.2021 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. В житловому будинку [ADDRESS] , площа земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд становить 0,25 га, що доводиться довідкою № 22-374 від 06.08.2021 року, виданою Топорівським старостинським округом Городенківської міської ради. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок споруджено в 1966 році (реконструкція в 1991 році), господарські будівлі та споруди споруджено в 1982, 1985, 1991 роках. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 490 від 10.09.2021, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 13.09.2021 становить - 121200 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Згідно ксерокопій витягів з погосподарських книг за 1986-1990 роки, 1991-1995 роки (особовий рахунок № [NUMBER] , № [NUMBER] ), виданих Топорівським старостинським округом Городенківської міської ради, суспільна група господарства - колгосп., голова сім`ї - [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , вибув у Чернівці 01.09.1984, [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Станом на 15.04.1991 в житловому господарстві в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою № 367 від 06.08.2021 року, виданою Топорівським старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що колишнім членам колгоспного двору[PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по 1/3 частині житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. [PERSON] померла [INFO] в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 13 від 10.06.2000, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 червня 2000 року Виконкомом Топорівської сільської ради. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. На час смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , разом із нею по [ADDRESS] , проживали та були зареєстровані: чоловік [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою № 22-381 від 16.08.2021 року, виданою Топорівським старостинським округом Городенківської міської ради. [PERSON] , 1937 року народження та [PERSON] , 1940 року народження були подружжям, одружилися 14 лютого 1965 року, про що 14.02.1965 складено відповідний актовий запис № 11, що доводиться копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 14.02.1965. Те, що позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] стверджено копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 28 серпня 1976 року. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , в рівних частках, які прийняли спадщину після її смерті, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступили в управління та володіння спадковим майном є - син [PERSON] та чоловік [PERSON] . Із копії спадкової справи № 338/2006 (номер у Спадковому реєстрі 39836034), наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємцю першої черги за законом [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстроване в реєстрі за № 787, на свідоцтво про право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії 1В-1У-№026410, що належав померлій [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входила також 1/3 частина житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, яку в рівних частках (по 1/6 частині) успадкували спадкоємці першої черги за законом - син [PERSON] та чоловік [PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. 30.01.2009 [PERSON] , житель [ADDRESS] залишив заповіт, посвідчений секретарем виконкому Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франквської області, згідно якого усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів своєму синові [PERSON] , 1976 року народження. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 2. Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 46319647, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №65915499 від 06.08.2021. [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в с. Топорівці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 60 від 23.01.2021, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.01.2021 року. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На час смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , разом із ним по [ADDRESS] , проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою № 22-370 від 06.08.2021 року, виданою Топорівським старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] є його син [PERSON] , який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Із копії спадкової справи № 147/2021, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшан Р.Р. вбачається, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв спадкоємець за заповітом [PERSON] , так як він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Копією Витягу № 65915479 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 06.08.2021 підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 68106606 (номер у нотаріуса 147/2021), спадкодавець - [PERSON] . [PERSON] приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшан Р.Р. 01.09.2021 видано 3 (три) свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що зареєстровані в реєстрі за № 1613, № 1614, № 1615 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2590 га, 0,1544 га, 0,0491 га, що належали спадкодавцю [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить також Ѕ частина житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] : 1/3 частина даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, та 1/6 частина успадкована ним після смерті дружини [PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. Постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшан Р.Р. № 371/02-31 від 11.11.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . Причиною відмови нотаріуса є те, що надані позивачем документи, які підтверджують право власності на житловий будинок, видані на ім`я [PERSON] , як голові колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити часткув житловому будинку та відповідно видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач [PERSON] , якому, як колишньому члену колгоспного двору належить 1/3 частина житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] фактично став власником ще 2/3 частин даного житлового будинку. Однак, через його реєстрацію як колгоспного двору немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved