Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

09.11.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер батько - [PERSON] , про що свідчить відповідний актовий запис за №20, зроблений 23 вересня 2019 року у Річківській сільській раді Косівського району Івано-Франківської області. До дня смерті [PERSON] проживав у належному йому житловому будинку [ADDRESS] . [PERSON] за життя заповітного розпорядження щодо належного йому на день смерті майна не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги на майно, належне на день смерті [PERSON] , є його діти - [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , а також дружина - [PERSON] . Позивач, фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки проживала у вказаному житловому будинку на день смерті спадкодавця і проживає в ньому до даного часу. Цей житловий будинок набутий батьком до шлюбу з мамою і він не належить до спільного майна подружжя. Між спадкоємцями досягнуто згоди, що це майно має перейти у власність позивача. У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до нотаріуса Косівського районного нотаріального округу з заявою про оформлення права на спадщину після смерті батька і надала підтверджуючі документи. Після чого виникла необхідність представити правовстановлюючі документи на майно належне померлому на день смерті, і в тому числі на господарство [ADDRESS] . Однак, позивачка не змогла представити нотаріусу правовстановлюючі документи щодо належності на праві власності померлому цього житлового будинку. [PERSON] звернулася до Косівської міської ради про те, чи видавалось свідоцтво про право власності на це господарство у с. Річка Косівського району. Надійшла відповідь, що таке свідоцтво не видавалося. Після чого відповідне звернення направила до Коломийського МБТІ щодо видачі витягу з реєстру прав на нерухоме майно на спірне господарство, на що дано відповідь про те, що право власності на це господарство в реєстрі прав на нерухоме майно не зареєстровано. У зв`язку з цим постановою нотаріуса Косівської державної нотаріальної контори від 13.08.2021 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вище вказаний житловий будинок. Ці обставини призвели до неможливості оформлення права власності на спадкове майно у позасудовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує повністю. Представник відповідача до суду не прибув, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати справу у відсутності представника Косівської міської ради, заперечень щодо позову не має. За правилами ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що батьком позивача є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.12.1999 року (а.с.6). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 23.09.2019 року (а.с.5); згідно довідки Косівської міської ради Річківського старостинського округу №137 від 28.09.2021 року зазначено, що [PERSON] постійно проживав і був зареєстрований по день смерті в житловому будинку, за адресою: [ADDRESS] (а.с.9); згідно виписки з погосподарської книги Косівської міської ради Річківського старостинського округу №952 від 08.11.2021 року зазначено, що відповідно до записів погосподарської книги №10 за 2016-2023 роки [PERSON] , який помер [INFO] належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що має поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.10); згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів №66608 від 25.06.2020 року право власності на спірний будинок не зареєстровано (а.с.11); постановами від 13.08.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на житловий будинок у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього (а.с.16-17). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст.3 Конституції України встановлений принцип верховенства права, який зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини. Даний позов має бути розглянутий в аспекті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, в якій зазначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України: право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом ст.ст.2, 20 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про реєстрацію права подається власником, іншим право набувачем. Стаття 25 ЦК України визначає, що правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Пунктом 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» регламентовано: право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] за свого життя не здійснив реєстрацію свого права власності на спірний будинок, після його смерті неможливо здійснити вказану реєстрацію, а тому право власності позивача в порядку спадкування на належне спадкодавцеві господарство підлягає захисту у судовому порядку. Отже суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, враховуючи й те, що відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спірний будинок в порядку спадкування за заповітом. На підставі ст.ст. 1216, 1222, 1223, 1268 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved