Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які утримуються з нього за рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 28.04.2021 року в розмірі 1/4 частини від його заробітку на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, та в розмірі 1/4 частини від його заробітку на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову посилається на те, що його матеріальний стан погіршився, оскільки на даний час він втратив роботу, доглядає матір похилого віку, якій встановлено третю групу інвалідності загального захворювання довічно. Вказав, що коштів по догляду від управління соціального захисту населення він не отримує, в центрі зайнятості на обліку не перебуває, офіційного доходу не отримує. Тому, сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 28.04.2021 року та судовим наказом від 01.02.2021 року, він не в змозі. Просить зменшити розмір аліментів та стягувати з нього аліменти на користь сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини із всіх видів його заробітку (доходу), на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, та аліменти на користь дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 із всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дочкою повноліття. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, позов підтримує. У відповіді на відзив вказує, що заперечення відповідачки не підтверджені доказами. Просить врахувати те, що, позивач має заборгованість за кредитом перед КБ «Приватбнк», у зв`язку з чим не може сплачувати аліментів вчасно та в повному розмірі. Відповідачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві на позов проти позову заперечила, зазначила, що позивач звільнився з роботи за власним бажанням у зв`язку з виїздом за кордон для працевлаштування. Вказала, що позивач працює та отримує дохід в більшому розмірі ніж раніше. Матері позивача встановлено 3 групу інвалідності з 2017 року і дана обставина існувала на момент ухвалення судових рішень про стягнення аліментів. Крім того, матір позивача має у власності 4 земельні ділянки, які здає в оренду та отримує від цього дохід. Також зазначила, що матір позивача володіє квартирою, гаражем, отримує пенсію та субсидію, тому її майновий стан дозволяє забезпечувати себе особисто. Також відповідачка вказала, що на її утриманні знаходяться батьки, які є пенсіонерами, її матір має поганий стан здоров`я, оскільки хворіє тяжкими хворобами, лікування яких потребує додаткових витрат. Вивчивши та дослідивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з таких підстав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України, згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, як на матір, так і на батька законом покладається обов`язок утримувати свою дитину. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, які визначають обов`язки батьків утримувати своїх дітей, зокрема ст.ст. 182, 183, 184 СК України. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони є батьками повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . 01 лютого 2021 року Волочиським районним судом Хмельницької області по справі №671/81/21 видано судовий наказ про стягнення із позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 25 січня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 28 квітня 2021 року (справа № 671/82/21) присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 січня 2021 року, на період його навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. На час ухвалення даного рішення [PERSON] працював на посаді інженера-інспектора Хмельницького міського РЕМ. 13 серпня 2021 року [PERSON] звільнився з роботи за власним бажанням, та станом на 17 серпня 2021 року до Хмельницького міського центру зайнятості у пошуках роботи не звертався, що підтверджується копією наказу про припинення трудового договору від 11.08.2021 року, копією трудової книжки [PERSON] , копією довідки від 17.08.2021 року № 4552, виданою Хмельницьким міським центром зайнятості. Матір позивача [PERSON] , 1944 року народження, з 10 жовтня 2017 року є особою з інвалідністю другої групи, загального захворювання, групу інвалідності їй встановлено довічно, у зв`язку з чим вона потребує амбулаторного та періодично стаціонарного лікування. Вказане підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , копією довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0944471, медичною довідкою від 12.08.2021 року. Згідно з даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 254684929 від 28.04.2021 року, [PERSON] , матір позивача, має у власності 4 земельні ділянки призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які здає в оренду та отримує орендну плату, що підтверджується інформацією з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків. Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Позивач, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження суттєвого погіршення свого матеріального стану, що перешкоджає йому сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки від доходу та на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки від доходу. Зокрема, позивач не надав будь-яких доказів про розмір отриманих ним доходів на час стягнення з нього за судовими рішеннями аліментів та про розмір доходів, які він отримує на даний час. Крім того, позивачем не надано доказів щодо відсутності у нього на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, тощо. На думку суду, посилання позивача на обставини щодо його звільнення з роботи 13 серпня 2021 року та те, що станом на 17 серпня 2021 року він не звертався за пошуками роботи до Хмельницького центру зайнятості, не можуть бути визнані достатніми доказами на підтвердження такого погіршення матеріального стану, яке позбавляє його можливості сплачувати аліменти у розмірі, згідно з судовими рішеннями. Відповідно до інформації державної прикордонної служби України від 01.10.2021 року, відразу після звільнення з роботи позивач виїхав за межі України та перебував за кордоном з 30.08.2021 року (виїзд) по 30.09.2021 року (в`їзд). (а.с. 67). Як вбачається із змісту судового рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , судом було враховано те, що позивач також сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі ј частки від доходу та має матір похилого віку. Судом не приймаються до уваги доводи відповідача про здійснення догляду за матір`ю, оскільки в судовому засіданні не доведено належними доказами, що матір потребує догляду чи матеріального утримання саме з його боку. Та обставина, що матір позивача хворіє, на думку суду, не може бути підставою для зменшення стягнення аліментів. Крім того, суд враховує, що матір позивача щомісячно отримує пенсію по віку, з 10.10.2017 року їй було встановлено інвалідність і дані обставини існували на час ухвалення вищевказаних судових рішень про стягнення аліментів. Також, матір позивача має дохід від надання земельних ділянок в оренду, зокрема, за 1 квартал 2021 року вона отримала 2733 грн., за 2 квартал 2021 року - 29950,10 грн. (а.с.12, 66). Посилання позивача на те, що він має заборгованість за кредитним договором, суд вважає недостатнім для підтвердження суттєвого погіршення його матеріального стану та неспроможності сплачувати аліменти. Відповідач є працездатним та може працевлаштуватись, інших дітей на утриманні він не має. Отже, з врахуванням встановлених обставин та зазначених вище норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] .

Outcome: dismissed