Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 березня 1981 року. Від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначив, що після реєстрації шлюбу, вони проживали у с.Висічка Чортківського району Тернопільської області. У 2001 році відповідачка, з метою пошуку роботи, виїхала до Італійської республіки. У 2002 році вона приїжджала додому, і знову повернулася назад. З тих пір вони не бачилися. Станом на сьогодні, відповідачка проживає в Італійській республіці. Фактично, шлюбні відносини між ними припинені, оскільки тривалий час разом не проживають, не живуть подружнім життям, не ведуть спільного господарства та не мають спільного сімейного бюджету. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить його інтересам, а розірвати шлюб в органі державної реєстрації актів цивільного стану позбавлений можливості, оскільки відповідачка перебуває за кордоном, у зв`язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з поштового повідомлення, наявного в матеріалах справи, відповідачка повідомлення про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до такої документи, отримала 29 грудня 2021 року однак станом на дату розгляду справи, відзив на позов, як і будь-яких інших заяв чи клопотань, до суду не подала. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 26 травня 2021 року Борщівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано Франківськ), [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 10 березня 1981 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя дітей не має. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі з 2002 року разом не проживають, не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Наміру зберегти шлюб, ні позивач, ні відповідачка не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved