Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 26 лютого 2020 року між ним та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» було укладено договір про надання кредиту № 090390-ЛЦ-001, з терміном повернення до 17 червня 2020 року з процентною ставкою 0,83141900 % за кожен день користування кредитом. 24 березня 2021 року [PERSON] на телефон отримав смс-повідомлення від КБ «ПриватБанк» про те, що належна йому картка заблокована на підставі постанови приватного виконавця Пироги С.С. З метою з`ясування підстав відкриття виконавчого провадження 25 березня 2021 року позивач звернувся з відповідним листом до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. з проханням надати виконавчий документ, який став підставою для відкриття виконавчого провадження. 04 квітня 2021 року [PERSON] отримав відповідь, разом з якою надано копії матеріалів виконавчого провадження № 64916410, а також, зокрема, копію виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. від 17 лютого 2021 року. З виконавчого напису вбачається, що з позивача було звернене стягнення, як з боржника за кредитним договором № 090390-ЛЦ-001 від 26 лютого 2020 року, укладеного з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», заборгованість в сумі 32918,32 гривень, з яких: 18484,37 гривень - заборгованість за сумою кредиту, 13683,95 гривень - прострочена заборгованість по несплаті відсотків. При вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріусом не було враховано, що станом на 12 червня 2020 року було сплачено в користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 25620 гривень (11 квітня 2020 року було сплачено 5400 гривень, 25 травня 2020 року - 20000 гривень, 12 червня 2020 року - 220 гривень), що підтверджується відповідними банківськими квитанціями. Оскаржуваний виконавчий напис був здійснений на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року. Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що відповідачем не було подано документів, які б підтверджували безспірність заборгованості або іншої відповідальності перед стягувачем, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість в розмірі 32168,32 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Пирога С.С., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., кожен зокрема,про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач правом подати відзив не скористався. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Маневицького районного суду від 21 січня 2022 року постановлено розгляд даної справи проводити у відсутності представника відповідача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить наступних висновків. Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 26 лютого 2020 року було укладено договір про надання кредиту № 090390-ЛЦ-001, згідно якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 20000 гривень з процентною ставкою за користування кредитом 0,83141900 % за кожен день користування кредитом. Строк дії договору - з дати його підписання та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором, але не пізніше ніж до 17 червня 2020 року (а.с. 8-9). 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис з приводу стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 32168,22 гривень, які є його боргом за кредитним договором № 090390-ЛЦ-001 від 26 лютого 2020 року, укладеним між ним та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (а.с. 10). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області № 64916410 від 23 березня 2021 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом № 6311, вчиненим 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з фізичної особи - підприємця [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 090390-ЛЦ-001 від 26 лютого 2020 року, заборгованості в сумі 32168,32 гривень (а.с. 6-7). Вказаний виконавчий напис виносився на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року та ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат». Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п. 1 та п. 2, що стосуються переліку документів, необхідних для одержання виконавчого напису по іпотечних та кредитних договорах. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/1 вказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду України було залишено без змін. Отже, нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису керувався п. 2 Переліку № 1172, який втратив чинність 22 лютого 2017 року, тобто до вчинення виконавчого напису 17 лютого 2021 року. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Як вбачається з копії оскаржуваного виконавчого напису, у ньому зазначено відомі дані боржника [PERSON] , а також, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06 квітня 2020 року по 29 грудня 2020 року. Сума заборгованості в складає 32168,32 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 18484,37 гривень, прострочена заборгованість за процентами - 13683,95 гривень (а.с. 10). Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі № 554/6777/17 від 13 жовтня 2021 року з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Разом з тим, Верховний суд України у постанові по справі № 554/6777/17 від 13 жовтня 2021 року зазначив, що право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Матеріали справи не містять доказів направлення позичальником листа - вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа. Окрім того, як вбачається з письмових матеріалів справи, [PERSON] було сплачено в користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 25620 гривень (11 квітня 2020 року - 5400 гривень, 25 травня 2020 року - 20000 гривень, 12 червня 2020 року - 220 гривень), що підтверджується відповідними банківськими квитанціями (а.с. 11-12). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 12 ЦПК України унормовано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, а відтак позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню 908 гривень судового збору.

Outcome: approved