Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 25.08.2018 року у розмірі 13287,56 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 25.08.2018 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір № б/н, у відповідності до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок Згідно умов договору [PERSON] зобов`язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісію. У порушення умов кредитного договору № б/н від 25.08.2018 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі в результаті чого станом на 25.12.2019 року має заборгованість в розмірі 13287,56 грн., а саме: 91045,45 грн. - заборгованість за тілом кредиту в тому числі 91045,45 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 649,14 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 2429,04 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 608,93 - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що 25.08.2018 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний Договір б/н, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 16 березня 2021 року мається заборгованість в розмірі 13287,56 грн., а саме: 91045,45 грн. - заборгованість за тілом кредиту в тому числі 91045,45 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 649,14 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 2429,04 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 608,93 - штраф (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з наданої довідки про отримані відповідачем картки, що додана до позову, відповідачу видані кредитні картки № [NUMBER] від 25.08.2018 та № [NUMBER] від 26.09.2018, строк дії встановлено до липня 2022 року. Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість за відсотками нарахована станом на 25.12.2019, при цьому строк дії карток встановлено до липня 2022 року, тому заборгованість за простроченими відсотками підлягає стягненню з відповідача. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Щодо стягнення штрафів (фіксована частина та процентна складова), суд зазначає наступне. Згідно п.2.1.1.7.6 Умов, а також тарифів при порушені позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідно до Довідки про умови кредитування підписаної відповідачем за порушення строків платежів по будь - якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше чим на 120 днів позичальник сплачує штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Згідно наявного розрахунку заборгованості у відповідача наявна заборгованість зі сплати штрафів, а саме 500 грн. фіксована частина, 608,93 грн. процентна складова. Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15від 21 жовтня 2015 року цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З урахуванням вказаної правової позиції, суд дійшов висновку, що у стягненні фіксованої частини штрафу та процентної складової належить відмовити. На підставі вищевикладеного, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає доведеним факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за кредитним договором № б/н від 25.08.2018, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість, яка становить 12178,63 грн, з яких: 91045,45 грн. - заборгованість за тілом кредиту в тому числі 91045,45 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 649,14 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 2429,04 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial