Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

24.09.2021 року позивач КВП «Краматорський водоканал» звернувся в суд з даним позовом. Позовна заява вмотивована тим, що КВП «Краматорський водоканал» має зобов`язання по забезпеченню населення, у тому числі відповідачів, бюджетних установ, організацій та інших суб`єктів господарювання міста Краматорська послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, шляхом систематичного здійснення виробничо-господарської діяльності за встановленими НКРЕКП України тарифами. Так, позивач надає житлово-комунальні послуги за адресою відповідачів: [ADDRESS] , а відповідачі ними користуються. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Станом на 01.08.2021 року за вказаною адресою позивачем надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідачі ухилились від сплати наданих послуг, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 33\~919,90 грн., у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом, та просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у сумі 33\~919,90 грн., та судові витрати в розмірі 2270,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що відповідачами взагалі не здійснювалася оплата наданих послуг навіть з урахуванням здійснених самостійно розрахунків, що свідчить про свідоме ухилення від оплати. Просить стягнути заборгованість в сумі 33\~919,90 грн. за надані послуги та 2270 грн. судових витрат з [PERSON] та [PERSON] , оскільки факт не проживання останнього в кв. [ADDRESS] належним чином не підтверджений. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] згідно договору купівлі продажу від 02.02.2007 р., посвідчений нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори продав їй квартиру за адресою: [ADDRESS] та більше в ній не мешкає. Крім того, [PERSON] зазначила, що їй відмовили в укладенні договору та у прийнятті на абонентський облік її засоби обліку на підставі акту від 02.04.2007 року. Також, із розміром заборгованості відповідач не погодилась, оскільки, строк позовної давності становить 3 роки, тоді як позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.03.1997 року по 01.08.2021 року. За її підрахунками заборгованість перед позивачем за період з 01.08.2018 року по 31.08.2021 року становить 1\~449,29 грн. Проти стягнення вказаної суми лише з неї не заперечує. Вважає, що під час проведення нарахувань за надані послуги, відповідач зловживає монопольним становищем, вимоги позивача є необгрунтованими, заявлена до стягнення сума обчислена невірно. Просить суд застосувати строк позовної давності. В частині позовних вимог про стягнення судового збору в сумі 2\~270 грн. зазначила, що позивачем не підтверджено факт сплати судового збору за даним позовом, тому стягненню не підлягають. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. В порядку ст.223 ЦПК України, судом, з урахуванням думки учасників судового засідання, визнано можливим проводити судовий розгляд за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що у КВП "Краматорський водоканал» на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , що свідчить про надання позивачем послуг з централізованого водопостачання і водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі\~ст. 151 ЖК України, громадяни, що мають у приватній власності житловий будинок, квартиру, зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, тримати в порядку прибудинкову територію. Згідно зі\~ст. 156 ЖК України\~повнолітні члени родини власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку й прибудинковій території й проведенню ремонту. Згідно зі\~ст. 162 ЖК України, плата за використання житловим приміщенням в домі (квартирі), що перебуває у громадянина на праві приватної власності, встановлюється згодою сторін. Сплата за комунальні послуги сплачуються, окрім квартирної плати, по ствердженим в встановленому порядку тарифу. Час внесення квартирної плати й плати за комунальні послуги ухвалюються угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги поділяються на житлові послуги (послуги з управління багатоквартирним будинком: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівля електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами). Згідно п.5 ч.2\~ст.7 Закону України «Про житлово комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 18 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року у справі № 308/10167/15-ц. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст.31\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги". До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. Відповідно до ч. 1, 2 і 6 ст. 11 ЦК України "Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства... Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків... є договори та інші правочини... У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастанна певної події". Тобто, цивільні права та обов`язки споживача послуг централізованого водопостачання та водовідведення можуть виникати у особи не лише із ст. 322 ЦК України, але і з Житлового Кодексу, Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", Закону України "Про житлово-комунальні\~послуги" від 24.06.2004 Хе 1875-IV, та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630. В приведених актах викладено спеціальні норми права, які визначають права та обов`язки споживача, відмінні від обов`язків власника по утриманню майна. Цими нормами до споживачів житлово-комунальних послуг віднесено не тільки власників житлових приміщень, але і членів їх родин, орендарів та інших осіб, які користуються; житлово-комунальними послугами. В частині доводів відповідача [PERSON] щодо її незгоди з проведеними позивачем нарахуваннями, суд заначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Вимоги до змісту зведених документів наведені у ч. 2 тієї ж статті. Довідка по особовому рахунку, подана до позову як доказ нарахування плати та існування заборгованості, в повній мірі відповідає вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та дає змогу встановити адресу, за якою здійснюється облік, період надання послуги, тарифи та норми, які застосовувались на певну дату, кількість осіб або об`єм спожитих послуг, заборгованість. Надана суду довідка підписана уповноваженою особою. Таким чином, вказана довідка є належним доказом, в розумінні ч. 1 ст. 76 та ч. 1 ст. 77 ЦПК України. Згідно з вимогами ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з довідок про реєстрацію місця проживання особи № 54804 від 04.10.2021 року та № 54989 від 05.10.2021 року. Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності до даного позову, оскільки визначений законодавством трирічний строк позивачем було пропущено. Згідно з відомостями про нарахування та оплату за централізоване водопостачання та централізоване водовідведення по особовому рахунку № [NUMBER] на кв. [ADDRESS] , який оформлений на [PERSON] , за період з 01.08.2018 року по 01.08.2021 року заборгованість перед КВП «Краматорський водоканал» склала 33\~919,90 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2018 року по 01.08.2021 року в сумі 12\~737,74 грн. В решті позовних вимог, а саме стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.1997 року по 01.09.2018 року, слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Суд приходить до висновку, що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] виходячи з наступного. Відповідач [PERSON] стверджує, що за адресою [ADDRESS] , відповідач [PERSON] не мешкає з лютого 2007 року. Відповідно до статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2013 року із змінами - місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно зі статтею 6 цього Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Відповідно до статті 11-2 зазначеного Закону орган реєстрації для потреб реєстрації місця проживання відповідно до цього Закону формує та веде реєстр територіальної громади. Орган реєстрації є розпорядником відповідного реєстру територіальної громади. Органи реєстрації здійснюють обмін відомостями між реєстрами різних територіальних громад для реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання особи у разі її вибуття з однієї адміністративно-територіальної одиниці та прибуття до іншої адміністративно-територіальної одиниці в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вказаною статтею передбачено перелік відомостей, які вносяться до реєстру територіальної громади, зокрема місце проживання та інформація про попереднє місце проживання. У разі відсутності споживача або членів його сім`ї оплата вартості послуг здійснюється відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 № №1875-IV, споживач має право на несплату вартості житлово - комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному підтвердженні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Такий порядок передбачений п. 29 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 де вказано, що споживач має право на зменшення розміру плати в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Слід звернути увагу на те, що звернень з питання здійснення перерахунку в зв`язку з не проживанням за адресою: [ADDRESS] , від відповідачів до КВП «Краматорський водоканал» не надходило. Також слід зазначити, що на момент відкриття провадження у цивільній справі відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи № 54989 від 05.10.2021 року та № 54805 від 04.10.2021 року. Таким чином, оскільки належних та допустимих доказів в підтвердження факту не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не надано, суд приходить до висновку, що останній, також, є належним співвідповідачем по справі. Згідно зі ст. 541 ЦК України "Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання". Оскільки послуги водопостачання та водовідведення надаються до квартири, в якій зареєстровані відповідачі, через системи водопостачання та водовідведення, встановити чіткий об`єм послуг наданих кожному відповідачу неможливо, через що зобов`язання щодо надання і сплати наданих послуг є солідарним. Солідарна відповідальність за своєю юридичною природою не може бути поділена між особами, на яких вона покладена, а наступає послідовно, у разі відсутності належних коштів в одного боржника настає відповідальність для іншого боржника. Пункт 7 "Правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території", затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 08.10.1992 за № 572, передбачає ідентичні обов`язки власника та наймача (орендаря) квартири, житлового приміщення по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг. Пункт 10 цих "Правил..." передбачає обов`язок мешканців житлового приміщення, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі), розподіляти за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних послуг. Таким чином, діюче законодавство передбачає однакові права і обов`язки власника та наймача (орендаря) житлового приміщення як в частині оплати за отримані житлово - комунальні послуги, так і в частині розподілу за узгодженням одне із одним загальних витрат на оплату житлово-комунальних послуг. При цьому жодній сторонній особі (виконавцю послуг) не надано право поділяти суму боргу між мешканцями житлового приміщення. За позовний період відповідачами не проводилась оплати послуг водопостачання та водовідведення, у зв`язку з із чим сума боргу в розмірі 12\~737,74 грн. підлягає до солідарного стягнення з відповідачів. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В частині доводів відповідач [PERSON] щодо не прийняття позивачем її квартирного засобу обліку на абонентське обслуговування, суд зазначає, що вказані обставини не доведені відповідачем належними та допустимими доказами. Крім того, згідно Розділу 5 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлового-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190, споживачі, які приєднані або мають намір приєднатися до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, зобов`язані забезпечити наявність у них засобів вимірювальної техніки, за умови їх відповідності вимогам\~Закону України\~«Про метрологію та метрологічну діяльність» та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки (далі - вузли комерційного обліку). Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла за період з 01.08.2018 року по 01.08.2021 року в сумі 12\~737, 74 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 20.09.2021 року. При цьому судом не приймаються доводи відповідача [PERSON] щодо неналежності вказаного письмового доказу до матеріалів саме вказаної цивільної справи, оскільки судом було перевірено зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України та зарахування підтверджено відповідною Випискою із зазначенням дати зарахування суми судового збору на казначейський рахунок 20.09.2021 року. Таким чином з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути в рівних частинах судовий збір в загальному розмірі 852,44 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог), тобто з кожного по 426,22 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial