Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

05 січня 2022 року до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] , подана її представником [PERSON] , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний виконавець Коваль Віталій Олександрович та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна, про визнання виконавчого напису №2042 від 24 листопада 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльової Л.М., таким, що не підлягає виконанню. Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі вказаного вище виконавчого напису до набрання рішенням суду за даним позовом законної сили. Вказана заява мотивована тим, що позивачка оскаржує виконавчий напис нотаріуса №2042 від 24 листопада 2021 року про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості у розмірі 8 605 грн. 00 коп., яка стягується, згідно заяви, за відсутності заборгованості та за відсутності у нотаріуса права видавати виконавчі написи в спірних правовідносинах. При цьому у разі незабезпечення позову з позивача може бути стягнута значна сума, для повернення якої доведеться прикладати значні зусилля, відповідно позивач просить зупинити стягнення на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса. Частиною першою статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Зважаючи на зміст наведеного законодавчого припису розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася. Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, а також матеріали, додані до позовної заяви та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено можливість забезпечення позову зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Частиною третьою статті 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктів 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд бере до уваги наведені вище положення процесуального законодавства та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, виходить з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням їх розумності, обґрунтованості і адекватності, враховує необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову і заявленими позовними вимогами та приходить до висновку, що у даних правовідносинах зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, як спосіб забезпечення позову, прямо передбачений чинним законодавством та буде співмірним із заявленими позовними вимогами. При цьому у разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб матиме місце виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку. За таких обставин заява про забезпечення позову є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved