Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 04.01.2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді двохсот годин громадських робіт. Внаслідок вищезазначеного кримінального правопорушення, [PERSON] заподіяв потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 7539 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 7539 гривень. Позивач та його представник за довіреністю - [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити позов, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст.280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У ст.3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 04.01.2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді двохсот годин громадських робіт. Даним вироком суду встановлено, що [PERSON] 18.09.2020 року приблизно о 21 годин 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні комп`ютерного клубу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , діючи умисно,

Outcome: approved