Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

26 травня 2020 року позивач акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі - АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період з жовтня 2013 року по травень 2020 за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 30762,45 грн., інфляційні витрати в розмірі 7081,08 грн. та 3% річних в розмірі 2183,28 грн., а також стягнути судові витрати по справі в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтовування позову зазначено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» надавало житлові-комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2013 по 01.05.2020 за адресою [ADDRESS] в повному обсязі, а тому відповідач повинен сплати грошові кошти на надані послуги, водночас останній свого обов`язку перед позивачем не виконав, а тому позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 3 червня 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 24 вересня 2020 року по справі ухвалено заочне рішення. Ухвалою суду від 30 червня 2021 року заочне рішення по справі скасовано та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 12 липня 2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву у якому останній просить суд у задоволені позову відмовити в повному обсязі. Зазначає, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та у нього відсутні договірні відносини з АТ «Криворізька теплоцентраль» з приводу отримання послуг з централізованого теплопостачання. Також вказує, що з листопада в його квартирі встановлено автономне опалення, а відтак він не споживає послугу, яка надається позивачем. Окрім цього вказує на пропуск позивачем трирічного строку позовної давності до пред`явлених позовних вимог. 26 липня 2021 року представником позивача надано до суду відповідь на відзив у яких позивач зазначає, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] було самовільне демонтовано опалювальне обладнання. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, звернулася до суду із заявою в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою в якій просив розглянути справу у його відсутність, у задоволенні позову просив відмовити, а вразі задоволення позову просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 року «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання в Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста і таким чином з 01.10.2013 року виконавцем послуги теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку [ADDRESS] є АТ «Криворізька теплоцентраль». (а.с. 121) Зазначені обставини сторонами не заперечувались та відповідачем у заявах по суті справи не ставились під сумнів. З наданої АТ «Криворізька теплоцентраль» виписки з особового рахунку № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , вбачається, що за цією адресою зареєстровано [PERSON] з 21.04.1995 та зазначено, що він є власником вказаного житлового приміщення. (а.с. 4) За період з жовтня 2013 року по травень 2020 року АТ «Криворізька теплоцентраль» за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за особовим рахунком № [NUMBER] , квартири за адресою [ADDRESS] , опалювальної площі 60,40 м. кв., де зареєстровано 2 особи, нараховано загальну суму 30762,45 грн. (а.с. 5-7) Згідно Акту № б/н від 1 квітня 2012 року, складеного за участі представника криворізького підприємства теплових мереж «Криворіжпеломережа» та [PERSON] , при обстеженні приміщення абонента [PERSON] за адресою [ADDRESS] встановлено, що мається розрив у мережі централізованого опалення; стояки ізольовані, заглиблені в стіну; система гарячого водопостачання демонтована; пакет документів мається; у приміщенні встановлено автономне опалення; пропонується зняти навантаження, Q=0,0031. (а.с. 63) ТОВ «Естрея» виконано робочий проект розрахунку теплового навантаження з опалення приміщень квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 64-69) Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 24 березня 1994 року, [PERSON] - продала, а [PERSON] - придбав у власність квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] . (а.с. 97-100) Актом № 4218 від 8 жовтня 2013 року підтверджується, що з 02 жовтня 2013 року подано теплоносій до будинку [ADDRESS] . (а.с. 122) Актом № 4691 від 26 березня 2014 року підтверджується, що 25 березня 2014 року відключено централізоване опалення будинку [ADDRESS] . (а.с. 122) Актом № 5123 від 27 жовтня 2014 року підтверджується, що з 26 жовтня 2014 року подано теплоносій до будинку [ADDRESS] . (а.с. 122) Актом № 5507 від 14 квітня 2015 року підтверджується, що 13 квітня 2015 року відключено централізоване опалення будинку [ADDRESS] . (а.с. 122) Актом № 5733 від 26 жовтня 2015 року підтверджується, що з 22 жовтня 2015 року подано теплоносій до будинку [ADDRESS] . (а.с. 123) Актом № 6013 від 08 квітня 2016 року підтверджується, що 7 квітня 2016 року відключено централізоване опалення будинку [ADDRESS] . (а.с. 123) Актом № 6353 від 26 жовтня 2016 року підтверджується, що з 26 жовтня 2016 року подано теплоносій до будинку [ADDRESS] . (а.с. 123) Актом № 6630 від 25 березня 2017 року підтверджується, що 25 березня 2017 року відключено централізоване опалення будинку [ADDRESS] . (а.с. 123) Актом № б/н від 28 жовтня 2017 року підтверджується, що з 28 жовтня 2017 року подано теплоносій до будинку [ADDRESS] . (а.с. 124) Актом № 8924 від 10 квітня 2018 року підтверджується, що 01 квітня 2018 року відключено централізоване опалення будинку [ADDRESS] . (а.с. 124) Актом № б/н від 12 листопада 2018 року підтверджується, що з 12 листопада 2018 року подано теплоносій до будинку [ADDRESS] . (а.с. 124) Актом № б/н від 09 квітня 2019 року підтверджується, що 08 квітня 2019 року відключено централізоване опалення будинку [ADDRESS] . (а.с. 124) Актом № б/н від 12 жовтня 2019 року підтверджується, що з 12 жовтня 2019 року подано теплоносій до будинку [ADDRESS] . (а.с. 125) Актом № б/н від 15 квітня 2020 року підтверджується, що 15 квітня 2020 року відключено централізоване опалення будинку [ADDRESS] . (а.с. 125) Актом № б/н від 2 листопада 2020 року підтверджується, що з 02 листопада 2020 року подано теплоносій до будинку [ADDRESS] . (а.с. 125) Актом № б/н від 14 квітня 2021 року підтверджується, що 14 квітня 2021 року відключено централізоване опалення будинку [ADDRESS] . (а.с. 125) Судом встановлено, що спірні відносини виникли у зв`язку із виконанням послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, тому до них мають бути застосовані норми Цивільного кодексу України, Житлового кодексу УРСР, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», а також Правил надання населенню послуг централізованого опалення холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630). Так, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», (далі - Закон № 1875-ІV), визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІV споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону № 1875-ІV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Враховуючи наведене, обов`язок з укладання договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630). Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , та у спірний період АТ «Криворізька теплоцентраль» за вказаною адресою надавало послуги із централізованого опалення житлового приміщення. Згідно з пунктами 24, 25 Правил № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4). При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4). Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 р. № 4 (далі - Порядок), не передбачена можливість відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води окремої квартири у багатоквартирному будинку, а відключення окремого багатоквартирного будинку за заявою власника (власників) будинку вирішується постійно діючою міжвідомчою комісією, створеною органом місцевою самоврядування або місцевим органом виконавчої влади відповідно до розділу 2 вищезазначеного Порядку. Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акту на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Тобто, єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому. Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідачів від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання послуг з постачання тепла. Разом з тим, суд, дослідивши Акт №б/н від 01.04.2012, яким зафіксовано, що квартира розташована за адресою: [ADDRESS] відключена від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, дійшов висновку, що вказаний акт має довільну форму, підписаний представником КПТС «Криворіжтепломережа» і абонентом [PERSON] , на затвердження до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води, не подавався, тому цей доказ не є доказом відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказом ненадання споживачам послуг з постачання тепла, а відтак є недопустими, відповідно до ст.78 ЦПК України. Вказані обставини свідчать про те, що відповідачем не надано суду доказів на отримання відповідного дозволу міжвідомчої комісії. Таким чином, діюче законодавство та нормативні акти не передбачають відключення окремої квартири у багатоквартирному будинку від централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно нарахування плати за надані послуги позивачем проводиться правомірно. Оскільки, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону «України Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування частини другої статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18). Дослідивши розрахунок заборгованості, а саме Інформацію про нарахування по рокам із зазначенням періодів нарахування, перерахування, оплати послуг, детальну виписку з особового рахунку із зазначенням нарахувань та оплати послуг опалення, розрахунки сум компенсації за інфляцію та 3% річних (а.с. 5-7, 126-127), суд дійшов висновку про підтвердження факту наявності заборгованості відповідача по оплаті послуг з централізованого опалення за період з жовтня 2013 року по травень 2020 року в сумі 30762,45 грн., а також погоджується із розрахунком інфляційних втрат в сумі 7081,08 грн. та 3% річних в сумі 2183,28 грн. Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 26 травня 2020 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів по травень 2017 року включно. На підставі зазначеного, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період до травня 2017 року, у зв`язку зі спливом позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про захист свого порушеного права поза межами строку позовної давності. Разом з тим, позивачем не пропущено позовну давність щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за щомісячними платежами за період з травня 2017 року, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 18127,00 грн. Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідач у встановлені законом строки не вносив плату за надані позивачем житлово-комунальні послуги, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для про задоволення позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочки виконання зобов`язань з травня 2017 року до травня 2020 року, а саме: інфляційні втрати у розмірі 3355,89 грн. та три відсотки річних у розмірі 1402,86 грн. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1201,84 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial