Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

05 серпня 2021 року орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі представника Майдебура Ю.В. звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до відповідачів, в якому просить: відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав; стягнути з [PERSON] та [PERSON] , аліменти на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з дня пред`явлення позову з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 20 липня 2021 року до служби у справах дітей Одеської міської ради надійшла заява [PERSON] з проханням провести обстеження житлово-побутових умов проживання свого житла за адресою: [ADDRESS] , та поспілкуватися із його дружиною [PERSON] , у зв`язку з тим, що мати не дозволяє дітям спілкуватись з родичами. 23 липня 2021 року до служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло телефонне повідомлення від інспектора сектору ювенальної превенції Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області про те, що за адресою: [ADDRESS] на підвіконні сидить жінка та просить про допомогу у зв`язку з тим, що її разом з малолітніми дітьми утримують зачиненими у квартирі чотири дні. Спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради 23.07.2021 року здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] , де було встановлено, що за вказаною адресою проживає відповідачка [PERSON] разом з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , бабуся малолітніх [PERSON] та дядько [PERSON] .. Батько дітей [PERSON] в телефонній розмові 23.07.2021 року повідомив, що він перебуває на роботі та не може здійснювати догляд за дітьми, а також те, що чотири дні тому він перевіз дружину з дітьми із помешкання, яке орендувало подружжя у зв`язку з постійними сварками та неадекватною поведінкою матері дітей. 27 липня 2021 року до служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло телефонне повідомлення від [PERSON] про те, що на [ADDRESS] в неадекватному стані перебуває [PERSON] , яка проявляє агресію до дітей, штовхає їх та кричить. Спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради 27.07.2021 року здійснений негайний виїзд за адресою: [ADDRESS] , під час якого було встановлено, що [PERSON] поводить себе неадекватно по відношенню до своїх малолітніх дітей. Співробітниками поліції була викликана швидка медична допомога та [PERSON] була доставлена до КУ "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я". Представник позивача обгрунтовує позовні вимоги тим, що мати [PERSON] перебувала у неадекватному стані, а батько малолітніх [PERSON] залишив дітей під наглядом матері з наявними ознаками вираженого психічного розладу, що є прямою загрозою життю та здоров`ю дітей. Згідно з актами проведення оцінки рівня безпеки дітей від 27.07.2021 року, перебування малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з батьками загрожує їх життю та здоров`ю. В результаті чого дітей було направлено до КНП "Міська дитяча лікарня № 2" Одеської міської ради. Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 344/01-06 від 30.07.2021 року "Про невідкладне відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у батьків [PERSON] та [PERSON] , та тимчасове влаштування дітей до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення". Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2021 року зазначена позовна заява в порядку п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передана за підсудністю на розгляд Саратського районного суду Одеської області (а.с. 43). Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2021 року позовну заяву органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.49-50). 02 листопада 2021 року за вхідним номером ЕП-1646/21-Вх від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (а.с.55-57). 03 листопада 2021 року відкрито провадження у цивільній справі, залучено до участі у справі Комунальне некомерційне підприємство "Міський спеціалізований будинок дитини № 1" Одеської міської ради як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та призначено підготовче засідання на 06 грудня 2021 року (а.с. 60). Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 06 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.153). Представники позивача належним чином повідомлені про розгляд справи до суду не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали повністю, просили його задовольнити (а.с.168-172). Начальник Служби у справах дітей Одеської міської ради, яку належним чином повідомили про розгляд справи, до суду не з`явилась, надіслала письмові пояснення в порядку ст. 181 ЦПК України, в яких просила розгляд справи проводити без представника Служби у справах дітей Одеської міської ради. Зазначила, що у вирішенні справи покладається на розсуд суду, при прийнятті рішення просила врахувати найкращі інтереси дітей (а.с.78-81). Представник третьої особи Комунальне некомерційне підприємство "Міський спеціалізований будинок дитини № 1" Одеської міської ради, належним чином повідомлені про розгляд справи до суду не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 163). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в задоволенні позову та повернути їм дітей, тому що вони належним чином виконували батьківські обов`язки, люблять своїх дітей, підстави для відбрання дітей відсутні. Заслухавши відповідачів [PERSON] та [PERSON] , дослідивши надані сторонами докази суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданим 18 січня 2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та серії [NUMBER] , виданим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.88, 89). 20 липня 2021 року за вх. № 770 до служби у справах дітей Одеської міської ради надійшла заява [PERSON] , в якій він просив провести обстеження житлово-побутових умов проживання свого житла за адресою: [ADDRESS] , та поспілкуватися із його дружиною [PERSON] , у зв`язку з тим, що мати не дозволяє дітям спілкуватись з родичами (а.с. 15). 27 липня 2021 року комісією було проведено оцінку рівня безпеки дітей, відповідно до яких перебування малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з батьками загрожує їх життю та здоров`ю та дітей було направлено до КНП "Міська дитяча лікарня № 2" Одеської міської ради (а.с.21-25, 26-30). 30 липня 2021 року за № 344/01-06 Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження "Про невідкладне відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у батьків [PERSON] та [PERSON] , та тимчасове влаштування дітей до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення" (а.с. 31-33). З довідок Комунального некомерційного підприємства "Міський спеціалізований будинок дитини № 1 Одеської міської ради від 01.11.2021 року за № 904 та 904/1, малолітня [PERSON] , [INFO] перебуває у зазначеному закладі з 28 липня 2021 року, а малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває у зазначеному закладі з 02 серпня 2021 року (а.с. 68, 69). З виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] № 1132, яку надано КНП "Міська дитяча лікарня №2 "вбачається, що дата надходженн дитини: 27.07.2021 року, дата виписки: 28.07.2021 року, дитина була доставлена у відділення співробітниками служби по правам дітей на обстеження з метою її подальшого влаштування, стан при надходженні: не порушено. Стан при виписці: задовільний (а.с.117). Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] № 1133, наданої КНП "Міська дитяча лікарня №2 ", дата надходження дитини 27.07.2021 року, дата виписки: 02.08.2021 року, дитина була доставлена у відділення співробітниками служби по правам дітей на обстеження з метою її подальшого влаштування, стан при надходженні: не порушено. Стан при виписці: задовільний. (а.с.118). Таким чином, при медичному обстеженні у дітей не було виявлено захворювань або травм, які б свідчили про неналежне виконання батьківських обов`язків чи про жорстоке поводження із ними з боку відповідачів. Частиною 1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст. 9 Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У абзаці 4 ст.1 Закону України "Про охорону дитинства" № 2402-III від 26 квітня 2001 року визначено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Відповідно до ст. 12 цього ж Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 8 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Ст. 51 Конституції України та ст. ст.151, 180 СК України встановлюють для батьків обов`язок виховувати та утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. За роз`ясненнями, наданими у п.п.16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Згідно із положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Європейський суд з прав людини у справі "Савіни проти України" (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) наголосив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Європейський суд у рішенні у справі "Гаазе проти Німеччини" (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. У рішенні від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України" (заява № 2091/13), та в п. 100 рішення від 16 липня 2015 року "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) ЄСПЛ наголосив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні відповідачі заперечували, що під час відібрання дітей існувала загроза для них від батьків, батьки не втратили інтересу до дітей, мають бажання та можливості утримувати та виховувати їх. Вони забезпечують їх усім необхідним за для проживання та розвитку. Вважають, що вони спроможні в подальшому виховувати, утримувати своїх дітей. Беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачів, які б свідчили про ухилення ними від виховання своїх дітей, і як наслідок необхідність застосування заходу у вигляді відібрання дітей від матері та батька без позбавлення їх батьківських прав, позивачем до суду не надано. За положеннями частини 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 21.09.2021 року, яке набрало законної сили 04.10.2021 року, встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення [PERSON] було інкриміновано те, що вона не в повному обсязі виконує обов`язки по вихованню щодо своїх дітей [PERSON] , 2016 р.н. та [PERSON] , 2020 р.н., а саме: 23.07.20212 року за адресою [ADDRESS] , вийшла до кімнати, поставила дітей на підвіконня, вибила сітку і почала голосно кричати. Свідок [PERSON] повідомив суду, що 23.07.2021 року його сестра дітей на підвіконня не ставила, у зв`язку з чим, загрози їх життю чи здоров`ю не створювала. Дітей виховує належним чином, виконує всі батьківські обов`язки. Свідгок [PERSON] повідомила, що заяву про вчинення правопорушення не писала, лише давала пояснення. Її донька завжди належним чином виконує батьківські обов`язки, діти нагодовані та чисті. Оскільки матеріали справи не містили жодних доказів щодо порушення [PERSON] батьківських обов`язків, провадження у адміністративній страві відносно [PERSON] за ч.1 ст. 184 КУпАП було закрито судом у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 119). Медична довідка про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 12ЯЯУ № 880836 від 28.10.2021 року, яка видана КНП "Одеській обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради", підтверджує, що за результатами огляду [PERSON] , [INFO] психіатричні протипоказання до виконання роботи офіціанта не виявлено. Довідка дійсна до 28.10.2026 року (а.с.120). Сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 10ААЖ № 105251 від 28.10.2021 року, виданий КНП "Одеській обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради", підтверджує, що за результатами огляду [PERSON] , [INFO] , ознак наркологічних захворювань не виявлено. Довідка дійсна до 28.10.2022 року (а.с.121). Зазначені докази спростовують посилання позивача на те, що мати [PERSON] має ознаки вираженого психічного розладу, а батько [PERSON] залишив дітей під наглядом матері з наявними ознаками вираженого психічного розладу, що створювало пряму загрозу життю та здоров`ю дітей. Медична довідка про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 12ЯЯУ № 880834 від 28.10.2021 року, видана КНП "Одеській обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради", підтверджує, що за результатами огляду [PERSON] , [INFO] , психіатричні протипоказання до виконання роботи екструдорщіка не виявлено. Довідка дійсна до 28.10.2026 року (а.с.122). Сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 10ААЖ № 1334911 від 28.10.2021 року, виданий КНП "Одеській обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради", підтверджує, що за результатами огляду [PERSON] , [INFO] , ознак наркологічних захворювань не виявлено. Довідка дійсна до 28.10.2022 року (а.с.123). Лист КНП "Міський спеціалізований будинок дитини №1" Одеської міської ради від 20.12.2021 за № 1060, підтверджує, що за час перебування дітей в закладі ними піклуються батьки, постійно контролюють стан здоров`я дівчат ( а.с.163). Оскільки дії відповідачів засвідчують, що вони не втратили інтересу до дітей, мають бажання та можливості утримувати та виховувати їх, суд вважає доцільним і таким, що відповідає найкращим інтересам дітей, не відбирати дітей від матері та батька без позбавлення їх батьківських прав, при цьому поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням [PERSON] та [PERSON] батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Таким чином, враховуючи надані докази позивачем та відповідачем, встановлені обставини у судовому засіданні, а також вищенаведені норми права, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed