Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

21 грудня 2021 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська розглянута з винесенням судового рішення цивільна справа № 205/6014/20 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення безпідставно набутих коштів, яким відмовлено у задоволені позовної заяви [PERSON] . Надаючи до суду відзив відповідач [PERSON] у ньому зазначала, що у зв`язку з розглядом цієї справи вона понесла витрати на оплату правової допомоги у розмірі 3 500 гривень та очікує понести витрати на правову допомогу у орієнтовному розмірі ще 10 000 гривень, у зв`язку з чим відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у цій справі нею будуть подані всі докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. 23 грудня 2021 року представник відповідача [PERSON] шляхом поштового відправлення Укрпошта направив до суду заяву, яка надійшла до суду 28 грудня 2021 року, про розподіл судових витрат у вигляді витрат на правничу (правову) допомогу у вищезазначеній цивільній справі, в якій просить вирішити питання про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] витрати понесені на правничу (правову) допомогу у розмірі 12 000 гривень, з яких 6 550 гривень вона вже сплатила, та 5 450 гривень має сплатити. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Круглого В.В. надійшла заява про розгляд клопотання без технічної фіксації, просив задовольнити у повному обсязі та долучити до матеріалів справи ще одну копію квитанції про перерахування коштів Адвокатському об`єднанню «Круглий та партнери» за послуги з надання правової допомоги згідно договору від 05 квітня 2021 року від [PERSON] у розмірі 1 000 гривень. Представник позивача [PERSON] - адвокат Гусакова О.Б. на електронну адресу суду надіслала заяву про проведення засідання без їх участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд вищезазначеної заяви повідомлявся належним чином про час і місце проведення судового засідання, однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи вищезазначене, суд, вважає за доцільне розглянути заяву про розподіл судових витрат без участі сторін. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 1 статті 133ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу [PERSON] у зазначеній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 05 квітня 2021 року (а. с. 105) надавав адвокат Круглий В.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2641 від 17 вересня 2012 року). Відповідно до положень п. 4.3 договору клієнт зобов`язаний оплатити надання правової допомоги на умовах визначених та узгоджених клієнтом та Адвокатським об`єднанням в додатковій угоді до цього договору, а також фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору. Згідно із п. 2 додаткової угоди від 05 квітня 2021 року до договору про надання правової допомоги від 05 квітня 2021 року клієнт оплачує послуги Адвокатського об`єднання (гонорар) у фіксованому розмірі 12 000 гривень. Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Також Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Так, на підтвердження витрат на правову допомогу Круглим В.В. надано акт прийому - передачі від 23 грудня 2021 року наданих послуг (правової допомоги) до договору про надання правової допомоги від 05 квітня 2021 року з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 23 грудня 2021 року. Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Більш того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначила про те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем [PERSON] послуг адвоката та понесення нею витрат в суді першої інстанції у розмірі 7 550 гривень, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями про перерахування коштів Адвокатському об`єднанню «Круглий та партнери» за послуги з надання правової допомоги згідно договору від 05 квітня 2021 року від [PERSON] , та які ще має сплатити у розмірі 4 450 гривень, відповідно до фіксованого розміру гонорару у розмірі 12 000 гривень узгодженого сторонами в додатковій угоді до договору про надання правової допомоги від 05 квітня 2021 року. Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України). З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем [PERSON] документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу, також враховуючи, що неспівмірність цих витрат позивачем не спростовано, а у задоволені позову [PERSON] відмовлено, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] витрати на правничу допомогу у сумі 12 000 гривень.

Outcome: approved