Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з нею. В обґрунтування вимог позивач вказала, що у 2015 році між ними було зареєстрованому шлюбу. Від даного шлюбу у них з відповідачем [INFO] народилася дочка [PERSON] . Після народження дочки в сім`ї стали часто виникати сварки та непорозуміння у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків. Відповідач зловживає спритними напоями, а тому у листопаді 2020 року вона разом з дочкою та дітьми від першого шлюбу була змушена переїхати до своєї матері по [ADDRESS] . У квартирі, де вони проживають, хороші умови проживання, є все необхідне для побуту, дочка забезпечена одягом, іграшками, книгами, елементами домашнього вжитку та усіма потрібними для її гармонійного розвитку речами. Дочка відвідує дитячий садок НВК за №7 по вул. Василя Стуса, 6 у м. Тернопіль, який знаходиться поблизу місця їх проживання. Вважає, що вона може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Вона працює на посаді фельдшера у комунальному підприємстві «Тернопільелектротранс» та отримує дохід. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2021 року матеріали справи направлено в орган опіки і піклування Тернопільської міської ради для дачі висновку щодо визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Яворський А.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку. Присутня в судовому засіданні представник відповідача - адвокат Вербіцька М.В., до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити, про що подала письмову заяву. Представник органу опіки та піклування Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився. Попередньо подав заяву про розгляд справи без її участі. Судом встановлено, що 15 серпня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15 серпня 2015 року. Від даного шлюбу в сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 січня 2016 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №69. Як слідує з довідки за №08 від 02 березня 2021 року, виданої КП «Тернопільелектротранс», [PERSON] працює на посаді фельдшера (СБДР) та за період з червня 2020 року по грудень 2020 року загальна сума її доходу становить 64 621,58 грн. Як вбачається з посвідчення серії [NUMBER] від 17 березня 2016 року, виданого Управління у справах сім`ї, молодіжної політики і спорту Тернопільської міської ради, [PERSON] та [PERSON] мають право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей. Встановлено та визнається сторонами, що дочка [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Відповідач проживає окремо. Згідно висновку органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини за №871 від 29 вересня 2021 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №871 від 29 вересня 2021 року, орган опіки і піклування вважає за доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . У висновку зазначено, що [PERSON] на засідання комісії не з`явився та не повідомив причин відсутності. Представник відповідача в судовому засідання не заперечила щодо задоволення позову, про що подала письмову заяву. Фактів аморальної поведінки позивача судом не встановлено. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. В силу вимог ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В силу вимог ст. ст. 7, 155 СК України дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положенням пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків У відповідності до вимог ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з вимогами ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. В силу вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з вимогами ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до вимог ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що малолітня дочка [PERSON] , якій виповнилось шість років, тривалий час проживає разом з матір`ю. Батько проживає окремо. Відповідно до висновку органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини за №871 від 29 вересня 2021 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №871 від 29 вересня 2021 року, орган опіки і піклування вважає за доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Cудом встановлено, що матір займається вихованням дочки та дбає про її розвиток, що стверджується позивачем та не заперечується відповідачем. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги той факт, що представник відповідача не заперечує щодо задоволення позовних вимог, про що подав письмову заяву про визнання позову, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] , що буде забезпечувати права та інтереси дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Крім того, враховуючи, що позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судом рішення у справі та визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до вимог ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 454 грн. судового збору.

Outcome: approved