Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку належить вказаний житловий будинок, відповідач не є членом її сім`ї та не проживає у будинку з вересня 2020 року, але є зареєстрованою у ньому. Реєстрація відповідача у житловому будинку є перешкодою у володінні, користуванні та розпорядженні позивачем своїм майном. Ухвалою суду від 07.12.2021 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 08.12.2021 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник, адвокат Кучера В.Л. до суду надав заяву із клопотанням про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася; про час, місце та дату судового розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзив на позов не надала. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 25.05.1973 року нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Єндріжієвським А.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1841. Реєстрація відповідачки за адресою по [ADDRESS] підтверджується копією домової книги, довідкою голови квартального комітету №39 м. Первомайська від 07.05.2021 року та відповіддю на запит суду виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 23.11.2021 року за № 963872/03.01-26. Відповідачка добровільно знятися з реєстрації не бажає. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як вбачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Отже, виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з цим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою та про оголошення фізичної особи померлою. Відомості про те, що [PERSON] є членом сім`ї [PERSON] чи близькою її родичкою, цікавилася спірним житлом, проживала разом з нею чи вели спільне господарство відсутні. Також, не встановлено, що спірний будинок відповідачка залишила вимушено, що їй чинилися перешкоди в користуванні зазначеним майном, що протягом строку не проживання на зазначеній житловій площі нею вживалися будь-які заходи щодо реалізації свого права на користування спірним будинком. Наявність поважних причин, з якими чинне законодавство України пов`язує можливість збереження житлового приміщення за відповідачем, судом також не встановлено. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи той факт, що відповідачка відсутня у житловому будинку по [ADDRESS] з вересня 2020 року, судом беззаперечно встановлено, доказів поважності причин такої відсутності сторонами не надано, а судом не здобуто, з врахуванням наведеного, з метою недопущення подальшого порушення права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном, суд приходить до висновку про законність позовних вимог. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved