Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

02 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього онука на час його навчання у вищому навчальному закладі. У заяві вказує, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2020 року батьків [PERSON] , [INFO] позбавлено батьківських прав та призначено її піклувальником відносно неповнолітнього, та стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення ним повноліття. У серпні 2021 року вступив на навчання до Харківської національної академії Національної гвардії України на перший курс денного відділення. Відповідач [PERSON] участі в утриманні сина не бере та не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідачка [PERSON] надає матеріальну допомогу на утримання сина, але в меншому розмірі ніж потрібно на його навчання. Враховуючи, що онук набуває вищу освіту за денною формою навчання, він непрацевлаштований, будь-яких джерел доходів не має, перебуває на повному утриманні позивача, яка не має можливості утримувати онука самостійно, просить про стягнення з відповідачів аліментів на утримання повнолітнього онука в розмірі 1/4 частини їх заробітку (доходу) до закінчення навчання, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації та підвищення розміру прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, але не більш ніж до досягнення 23 років. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Заходи забезпечення позову, доказів в справі не застосовувались. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачам, третій особі копії ухвал про відкриття провадження у справі та копії позовних заяви з додатками були направлені поштою, які вони отримали, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. Відповідач [PERSON] подала відзив на позов, у якому вона частково визнала заявлені вимоги посилаючись та те, що не має постійної роботи та стабільного заробітку, розраховує лише на виконання тимчасових робіт та нерегулярні доходи. При цьому вона утримує іншу дитину [PERSON] , [INFO] , яка є хворобливою дівчинкою, що потребує додаткових видатків. За вказаних обставин є неможливими виконання обов`язку зі сплати аліментів, утримання дитини та організації власної життєдіяльності, тому у зв`язку із описаними змінами просить зменшити розмір аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину її заробітку. Відповідачем [PERSON] та третьою особою відзив на позов не подано, будь-яких, заяв чи клопотань до суду не направлено. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обгрунтовано і підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальника та стягнення аліментів задоволено. Батьків [PERSON] , якими є [PERSON] , [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина, призначено піклувальником бабусю [PERSON] та стягнуто з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини їх заробітку (доходу) до закінчення досягнення повноліття (а.с. 14-22). [INFO] [PERSON] досяг повноліття, стягнення аліментів за означеним рішенням припинено. [PERSON] є студентом першого курсу денного відділення національної академії Національної гвардії України, навчального закладу ІV рівня акредитації, строк навчання до червня 2025 року (а.с. 12). Статтею 199 СК України внормовано обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей за сукупності кількох передумов (якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу). В силу роз`яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України обов`язок батьків з утримання повнолітніх сина, доньки, на відміну від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон пов`язує з сукупністю кількох передумов, тобто продовженням особою навчання, ненастанням 23 років, потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] , суд враховує відсутність відомостей про наявність у нього інших утриманців та обмежень у працевлаштуванні, відсутність з його боку участі в матеріальному забезпеченні дитини у будь-який спосіб, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для звільнення батька від участі в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, та вважає за доцільне стягнути аліменти на утримання сина у розмірі ј частини від усіх видів його доходу(заробітку) щомісячно, починаючи з 02.11.2021 р. з дати звернення позивача з цим позовом до суду, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Разом з тим, суд бере до уваги заперечення відповідача [PERSON] при розв`язанні позову, що вона втратила роботу та не має стабільного заробітку, утримує іншу дитину 2011 року народження, яка страждає на уроджені захворювання, у зв`язку з якими перебуває на обліку в медичних закладах, отримує коштовне лікування, що у сукупності свідчить про певні обмеження фінансових можливостей особи, вважає за доцільне стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини від усіх видів її доходу(заробітку) щомісячно, починаючи з 02.11.2021 р. з дати звернення позивача з цим позовом до суду, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. . Статтею 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на викладені обставини суд у відповідності до ст. ст. 182, 200 СК України вважає за доцільне стягнути з відповідачів аліменти в розмірі означеному раніше, оскільки такий розмір аліментів на думку суду, є домірними як майновому стану платників аліментів, так і потребі повнолітньої дівчини, яка продовжує навчання у вищому навчальному закладі, в утриманні. Хоча ст. 182 СК України, положеннями якої в силу ст. 200 СК повинен керуватися суд, визначаючи розмір аліментів для повнолітніх доньки, сина, і встановлює мінімальну межу аліментів у вигляді 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд не знаходить підстав для обмеження розміру аліментів посиланням на цей розмір, оскільки в силу наведеної статті 182 СК її положення ґрунтуються на прожитковому мінімумі для неповнолітньої дитини, тоді як [PERSON] , досягнув віку повної цивільної дієздатності, в силу закону втратив цей статус. Судовий збір, від попередньої оплати якого звільнено позивача, в силу цивільного процесуального закону належить стягнути з відповідачів на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial