Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до [PERSON] , у якому просила визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачка починаючи з 16 січня 2018 року не проживає за цією адресою, її речі у квартирі відсутні, участі в утриманні цього житла вона не бере. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. У період з жовтня 2019 року до 16 лютого 2021 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2021 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Справа призначалася до розгляду по суті на 25 жовтня 2021 року та 11 січня 2022 року. У судове засідання 11 січня 2022 року сторони не з`явилися, з невідомих суду причин. Позивач не заперечує проти розгляду справи без її участі. Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які не з`явилися. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Відповідно до інформації, наявної у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Дата набуття права власності - 01 липня 2019 року, підстава договір купівлі-продажу від 04 жовтня 2001 року. Відповідно до даних Реєстру територіальної громади м. Миколаєва за цієї адресою зареєстровано місце проживання, окрема, [PERSON] . Починаючи з 17 жовтня 2003 року до 19 листопада 2018 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (сином позивачки). Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 29 травня 2019 року, засвідчених [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою з 16 січня 2018 року, її речі за цієї адресою відсутні. Вирішуючи питання про обґрунтованість позову суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Виходячи із приписів ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності. Судом встановлено, що відповідач починаючи з 16 січня 2018 року не проживає у квартирі за адресою [ADDRESS] , її речі у цьому житлі відсутні, а доказів поважності причин не проживання за цією адресою суду не надано. Вказане підтверджується наявними у справі доказами та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних у судовому засіданні 25 жовтня 2021 року. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідача [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування квартирою за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 768 грн 40 коп. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved