Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Представник ТОВ «Харківгаз збут» звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.04.2016 року по 31.05.2016 рік у розмірі 21022,36 грн, пеню у розмірі 35,26 грн, три відсотки річних у розмірі 1394,30 грн, інфляційні втрати у розмірі 2895,11 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються позивачем. Внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість за період з 01.04.2016 року по 31.05.2016 рік у розмірі 21022,36 грн. У зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ позивач просить стягнути три відсотки річних у розмірі 1394,30 грн, інфляційні втрати у розмірі 2895,11 грн, пеню у розмірі 35,26 грн. Ухвалою судді від 14.07.2021 року відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням сторін. 08.10.2021 року надійшли заперечення на позовну заяву з проханням застосувати позовну давність до вимог позивача та відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем у липні 2021 року сплачено всю суму боргу в межах позовної давності з урахуванням трьох відсотків річних, пені, інфляційних витрат та суми судового збору. У відповіді на відзив представник позивача просив стягнути пеню в розмірі 35,26 грн, три відсотки річних у розмірі 669,56 грн, інфляційних втрат у розмірі 1241,80 грн та судовий збір. 28.10.2021 року надійшла заява про зменшення позовних вимог з проханням стягнути з відповідача пеню у розмірі 35,26 грн, три відсотки річних у розмірі 1394,30 грн, інфляційні втрати у розмірі 2895,11 грн та суму судового збору у розмірі 2270 грн. У судове засідання учасник справи не з`явились, надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до підпункту 33,37 пункту 1\~статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», ринок природного газу це - ринок природного газу - сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG. Споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини. Частиною 1 статті 9 вказаного Закону визначено, що господарська діяльність на ринку природного газу, пов`язана з його транспортуванням, розподілом, зберіганням, наданням послуг установки LNG, постачанням природного газу, провадиться за умови отримання відповідної ліцензії. Згідно абз. 2 ч.1,3 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі\~типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом,\~Цивільним\~і\~Господарським\~кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. Відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей\~633,\~634,\~641,\~642 ЦК України, за формою Типового договору розподілу природного газу. На ТОВ «Харківгаз Збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (затверджено\~Постановою КМУ № 758 від 01.10.2015, з 01.04.2017 - відповідно до\~Постанови КМУ № 187 від 22.03.2017, з 01.11.2018 - відповідно до\~Постанови КМУ № 867 від 19.10.2018). Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими\~постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015\~та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827. Відповідно до п. 2 розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункт 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ. Типовий договір постачання природного газу з побутовим споживачем затверджено постановою НКРЕКП від 01.12.2015 року №2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», яка набрала чинності з 01.12.2015 року. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015р. та розмішений на офіційному сайті товариства. Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз Збут», оскільки факт фактичного споживання відповідачем природного газу свідчить про приєднання (акцептування) відповідачем умов типового договору постачання природного газу з ТОВ «Харківгаз Збут». Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Крім того, згідно п.2 ч. 2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. За розрахунком позивача на відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] та заборгованість за отриманий природний газ за період з 01.04.2016 року по 31.05.2016 рік складає 21022,36 грн, за відомостями Реєстр територіальної громади м.Харкова відповідач зареєстрований за зазначеною адресою, тобто є споживачем наданих послуг, даний факт відповідачем не оспорюється. Відповідно до статей 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положенням ст. 525 ЦК України\~однобічна відмова від виконання прийнятих зобов`язань не допускаються. Відповідно до частини 1\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, судом встановлена заборгованість відповідача\~за несплату послуг з газопостачання за період з 01.04.2016 року по 31.05.2021 рік, яка існувала на час подання позовної заяви до суду та складала 21022,36 грн. 31.07.2021 року відповідачем сплачено на рахунок позивача 25178,68 грн, що не оспорюється позивачем. Статтею 257 ЦК України\~передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у\~три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК\~України.) Відповідно до\~ст.264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після переривання перебіг позовної давності\~починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив\~позовної давності,\~про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд\~визнає\~поважними\~причини пропущення\~позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України). Згідно з ч.1\~статті 127 ЦПК України\~суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Так, при поданні позовної заяви 12.07.2021 року позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за період з 01.04.2016 року по 31.05.2021 рік. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.04.20016 року по липень 2018 року заявлені поза межами строку позовної давності, при цьому судом не встановлено підстав для поновлення строку для подання позовної заяви оскільки всупереч вимогам ст.127 ЦПК України позивачем не доведено поважності причин пропуску строку позовної давності. Судом розраховано, що заборгованість позивача за період з 01.08.2018 року по 31.05.2021 рік (в межах позовної давності) становить 10488 грн 28 коп. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язань наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 2 ст. 625\~ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу проценти входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Враховуючи викладене, оскільки відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу та мав заборгованість перед позивачем на час подання позовної заяви, судом розрахована суму інфляційних витрат три відсотки річних на суму заборгованості у межах позовної давності, що ставить три відсотки річних 891,36 грн та інфляційні витрати 2394,33 грн. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, з урахування застосування строку позовної давності до вимог позивача становить 13809,23 грн. У відповіді на відзив від 28.10.2021 року, тобто після сплати відповідачем суми боргу, представником позивача зазначено про необхідність стягнення з відповідача суми трьох відсотків річних у розмірі 1394,30 грн та суми інфляційних витрат у сумі 2895,11 грн, при цьому в прохальній частині заяві представник позивача просить стягнути три відсотки річних у розмірі 669,56 грн, інфляційні втрати у розмірі 1241,80 грн. У заяві про зменшення позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідачем сплачено суму боргу в повному обсязі за період з 01.04.2016 року по 31.05.2021 рік та просить стягнути пеню у розмірі 35,26 грн, три відсотки річних у розмірі 1394,30 грн та інфляційні втрати у розмірі 2895,11 грн. В квитанції про оплату житлово-комунальних послуг в графі «період оплати» зазначено 31.07.2021 рік, тобто представник позивача помилко вважає, що сума сплати здійснена за період з 01.04.2016 року, в рахунок погашення заборгованості за межами позовної давності, проте це можливо виключно з ініціативи боржника, про що зазначається в квитанції про оплату, на підтвердження того, що відповідний платіж проводиться в рахунок погашення відповідної заборгованості, однак позивачем не надано доказів того, що ці суми зараховані за минулий період за бажанням відповідача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки, враховуючи застосування судом строків позовної давності до вимог позивача, загальна сума заборгованості за період з 01.08.2018 року по 31.05.2021 рік становить 13809,23 грн (сума боргу 10488,28 грн + інфляційні втрати 2394,33 грн + три відсотки річних - 891,36 грн + пеня - 35,26 грн), та відповідачем 31.07.2021 року сплачено 25178,68 грн. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed