Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить визнати договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] зареєстрований Комсомольською універсальною біржею від 24.02.1999 за № 71 - дійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.02.1999 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , що був зареєстрований в універсальній товарній біржі від 24.02.1999 під реєстраційним №71, та зазначена вище квартира зареєстрована на праві власності покупців в Кременчуцькому МБТІ 24.02.1999 р. за реєстром № 338 в книзі №4. Вищезазначений договір купівлі-продажу, який містить усі істотні умови, необхідні для такого виду правочину, був повністю виконаний обома сторонами: продавець [PERSON] продав покупцю [PERSON] квартиру, а остання сплатила продавцеві кошти. Факт сплати покупцем продавцю коштів за квартиру підтверджується змістом самого договору купівлі - продажу від 24.02.1999. Зазначена квартира не оформлена нотаріально, тому просить суд постановити рішення, яким визнати дійсним вищевказаний договір купівлі - продажу квартири. Ухвалою суду від 09.12.2021 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.15). У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 12.01.2022 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. У судове засідання позивачка, представниця позивачки не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Від представниці позивачки до суду надійшла заява в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу за її відсутності та відсутності позивачки, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день час і місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи. Встановивши фактичні обставини справи та дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що 24.02.1999 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , що був зареєстрований в універсальній товарній біржі від 24.02.1999 під реєстраційним №71, та зазначена вище квартира зареєстрована на праві власності покупців в Кременчуцькому МБТІ 24.02.1999 р. за реєстром № 338 в книзі №4 (а.с.9). У технічному паспорті на квартиру Кременчуцьким МБТІ був проведений відповідний запис власника згаданого нерухомого майна (а.с.10). Суд зазначає, що відповідно до запису №15841110008000710 від 10.01.2013 стан суб`єкта Комсомольської універсальної товарної біржи - припинено. Право власності на вищезазначену квартиру виникло у [PERSON] з моменту укладення договору купівлі-продажу від 24.02.1999 року і зареєстрованого у Кременчуцькому МБТІ за реєстровим номером 338. З моменту придбання нерухомого майна позивачка відкрито володіє та користується ним. Згідно з ч. 2 ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що діяла на момент укладення договору, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Тобто, діючі на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачами норми Закону передбачали, що в разі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в ст. 220 ЦК України, діючого в даний час. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Згідно з ст.ст. 1, 2, 15 Закону України «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10.12.1991 року, чинним на момент укладення вказаного договору, - товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних із ним торгівельних операцій. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 Закону України "Про товарні біржі", між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачем право власності на придбане нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Відповідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Проаналізувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що даний договір відповідає вимогам для дійсності правочину, що передбачені ст.203 ЦК України, оскільки складений у письмовій формі та зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржою, виконання договору спричинило реальне настання правових наслідків і вважає за можливе задовольнити позовну заяву [PERSON] та тим самим здійснити судовий захист її майнових прав. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved