Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

21 жовтня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, у якій прохає розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , який зареєстрований 20 січня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кобеляцького районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 4; залишити післяшлюбне прізвище « [PERSON] ». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач, з яким вони мають двох спільних дітей (доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ) припинили шлюбні відносити. Причиною розпаду сім`ї є несхожість характерів і поглядів в зв`язку з чим між нею та відповідачем постійно виникають сварки та непорозуміння. Останнім часом відповідач застосовує відносно неї фізичне насильство і це відбувається на очах дітей. Через постійні сварки вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Перебування в такому шлюбі негативно впливає на її психологічний стан та принижує її гідність, відновлювати шлюбні стосунки категорично вона не бажає, призначення строку для примирення вважає недоцільним, оскільки, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідач правом надання відзиву не скористався. Ухвалою від 03.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 24.11.2021. Судове засідання 24.11.2021 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Водночас 05.11.2021 позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, тоді як відповідач у вказані в ухвалі дату й час до суду не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений під особистий підпис у приміщенні суду 03.11.2021. У судове засідання 11.01.2021 сторони не з`явилися. Позивачка надала до суду клопотання, у якому просить справу розглядати за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про причини своєї неявки, суд не повідомляв. Судова повістка, направлена судом за місцем реєстрації відповідача повернута без вручення з датованою 22.12.2021 відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відомостей про інше місце проживання чи перебування відповідач суду не повідомляв. З огляду на зазначене, зважаючи на положення пункту 4 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України відповідач є належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку, визначеному частиною 4 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 20 січня 2015 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кобеляцького районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 4, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають двох дітей доньок: [PERSON] , народилася [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.6) та [PERSON] , народилася [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с. 5). Відомостей про існування спору про поділ майна чи визначення місця проживання дітей позовна заява не містить. Розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки сторони мають неповнолітніх дітей. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки в цьому конкретному випадку, це суперечило б інтересам щонайменше позивачки, яка не хоче продовжувати подружні стосунки з відповідачем та миритися категорично не бажає. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 Сімейного кодексу України). Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем категорично не бажає, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу є неможливим. Позивачка прохає залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина 3 статті 115 Сімейного кодексу України).

Outcome: approved