Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

19 серпня 2021 року [PERSON] звернулася з позовною заявою, в якій просить стягнути на її користь щомісячно аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період навчання у розмірі 2000,00 грн., але не довше, як до досягнення 23-х років. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що до досягнення повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] , відповідач сплачував аліменти на його утримання. У 2018році [PERSON] вступив на стаціонарне державне навчання Івано-Франківського фахового музичного коледжу імені Дениса Січинського. Оскільки син продовжує навчатися стаціонарно після досягнення повноліття, тому він не може сам заробляти кошти на його утримання та навчання і надалі перебуває на її утриманні. Для навчання сина вона придбала всі необхідні речі, одягає, харчує та надає кошти на інші витрати. Однак, її коштів не вистачає, вважає, що відповідач зобов`язаний також утримувати їхнього сина на період навчання і сплачувати аліменти, оскільки працює та заробляє значні кошти, аліменти нікому не платить, а тому може надавати матеріальну допомогу. Заочним рішенням Болехівського міського суду від 08 жовтня 2021року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з нього на користь [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі 1500,00 гривень на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] на час його навчання у Івано-Франківському фаховому музичному коледжі імені Дениса Січинського, але не більш, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років та судовий збір в дохід держави в сумі 908,00 грн. (а.с.28-31). 29 листопада 2021 року скасоване заочне рішення та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження(а.с.59-60). 20 грудня 2021 року на електронну адресу суду надійшло пояснення відповідача, в якому вказує, що позивач проживає разом із своїм чоловіком у будинку її батьків, які мають підсобне господарство та займаються сільським господарством. Окрім того, у позивача у власності є будинок у м.Болехів, який вона здає в оренду та отримує за це плату, а також автомобіль, позивач працює разом з чоловіком та мають стабільну роботу. Відповідач вказує, що сплачував аліменти на утримання сина до 18 років, які позивач використовувала не за призначенням, зокрема, на ремонт будинку. Окрім того, на даний час виховує дочку [PERSON] від другого шлюбу, новою сім"єю проживають у Києві, у власності нічого не має, немає постійної роботи, перебивається на тимчасових заробітках, дружина не працює. Вважає, що син [PERSON] вже повнолітній, всім забезпечений, а дочці [PERSON] необхідно надати освіту. Він не проти допомогти синові, але немає фінансової можливості, просить в позові відмовити. (а.с.93-94). 21 грудня 2021 року залучено до участі справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову [PERSON] , дружину відповідача (а.с.79-80). Сторони в судове засідання не з"явилися, подавши заяви про розгляд справи без їх участі, в якій просить судове засідання проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.68, 92, 102). Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відтак, неявка сторін не є перешкодою для проведення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно вимог ст. 77, 81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що спірні правові відносини виникли щодо розміру витрат на утримання повнолітнього сина на період його навчання. Так, відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як свідчать матеріали справи, за час перебування [PERSON] та [PERSON] в шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 08 січня 2008 року шлюб між сторонами припинено (а.с.8). На даний час син [PERSON] досяг повноліття та є студентом Івано-Франківського фахового музичного коледжу імені Дениса Січинського, навчається за спеціальністю Музичне мистецтво на 4 курсі (заклад фахової перед вищої освіти, форма навчання денна за державним замовленням). Термін навчання складає 4 роки (а.с.3). У зв`язку з навчанням за денною формою син [PERSON] об`єктивно позбавлений можливості працевлаштування. Крім того, загальновідомими є обставини, які не потребують доказування, що повнолітній син повинен харчуватися, існує щоденна потреба у засобах гігієни, одязі, взутті. Оскільки він в зв"язку з навчанням на даний час не спроможний себе забезпечити самостійно, то саме на батьків покладається такий обов`язок. Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, не може бути перекладено винятково на матір дитини, з яку він проживає, оскільки всі витрати на проживання, харчування, одяг та проїзд до навчального закладу, придбання літератури здійснює саме позивач (а.с.25-26). Також, встановлено, що відповідач 25 січня 2013 року уклав шлюб з [PERSON] та подружжю присвоєно спільне прізвище [PERSON] і в цьому в шлюбі в них [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с.72-73). Довідкою Голосіївської районної філії від 15 грудня 2021 року підтверджено, що [PERSON] (дружина відповідача) перебуває на обліку як безробітна в Голосіївській районній філії Київського міського центру зайнятості з 06 грудня 2021 року (а.с.97). Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Надаючи оцінку зазначеним доводам, суд враховує, що стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання є одним із способів захисту його інтересів, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батька, який має можливість утримувати сина на період його навчання. Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином вартість проїзду до навчального закладу, який знаходиться в іншому населеному пункті та проживання за місцем його знаходження. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відхиляючи доводи відповідача щодо неможливості сплати аліментів, суд виходить з того, що його тимчасове нестабільне фінансове та матеріальне забезпечення не може свідчити про відсутність можливості надання утримання повнолітньому сину та про його матеріальний стан (матеріальну забезпеченість) взагалі. Так, відповідачем надані лише докази про створення другої сім`ї та народження дочки. Однак, жодної інформації щодо доходів на час розгляду справи у суді, з яких можна було б зробити висновок про матеріальний стан, відповідач не надав. Той факт, що відповідач не має постійного доходу, не впливає на обов`язок відповідача, як батька, надавати матеріальне забезпечення повнолітньому сину на період продовження ним навчання до 23 років. Крім того, відповідачем не представлено доказів, що він має наміри працевлаштуватися в Україні і звернувся до Центру зайнятості населення з приводу працевлаштування Суд приймає до уваги, що за станом здоров`я відповідач не має обмежень щодо виконання будь-яких робіт та враховує, що він погоджується по мірі можливості надавати сину матеріальне утримання, не вказуючи розміру такого та джерела доходів. Оскільки відповідач не представив суду жодних даних про свої доходи, стан здоров`я, врахувавши, що на утримання відповідача перебуває інша неповнолітня дочка, а також те, що повнолітій син навчається на денній державній формі навчання, у зв`язку з чим не має можливості працювати, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, то суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати повнолітньому сину матеріальну допомогу в розмірі 700,00 гривень щомісячно, оскільки неспроможність надання допомоги в такому розмірі він не довів. При цьому, суд вважає, що доводи позивача про стягнення аліментів в розмірі 2000грн. є необгрунтованим, з врахуванням того, що син навчається на державній формі і має можливість утримувати стипендію при успішному навчанні та обв"язком відповідача здійснювати утримання неповнолітньої дочки від другого шлюбу. З вказаним позовом позивачка звернулась 19 серпня 2021 року, а тому аліменти стягуються з 19 серпня 2021 року на весь період навчання, який охоплений від вступу до закінчення чи відрахування з навчання, але не більше, ніж до досягнення сином 23-річного віку. На підставі наведеного, ст.182, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial