Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. До суду 25.02.2021 року надійшла відповідь з ЦНАП міста Южноукраїнська Миколаївської області №474, щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] ( [INFO] ) зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 21.11.2000 року по теперішній час. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26.02.2021 року було відкрито провадження у порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання з викликом сторін на 25.03.2021 року, розгляд якої не відбувся у зв`язку з тим, що суддя перебувала на лікарняному. 10.06.2021 року розгляд справи не відбувся через те, що адміністрація суду не забезпечили суддю секретарем судового засідання, а 16.09.2021 року та 27.10.2021 року засідання не відбулися, суддя перебувала на лікарняному. Тривалий час суд не розгдядав справу у зв`язку з хворобою судді та у зв`язку з тим, що адміністрація суду не забезпечувала суддю секретам судового засідання. Суддя неодноразово зверталася до Ради суддів України, ДСА Украни, Вищої ради правосуддя з приводу даної ситуації, що підтверджується матеріалами справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 25.10.2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу в них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] народилася та син [PERSON] [INFO] народився. З кінця 2020 року відносини між ними погіршилися і з початку 2021 року вони остаточно припинили шлюбні відносини внаслідок зловживання відповідачем спиртних напоїв. З того часу вони проживають окремо і їхній шлюб почав носити формальний характер. В судовому засіданні позивачка, [PERSON] суду пояснила, що на примирення не згодна, просила суд розірвати шюб між нею та відовідачем. В судовому засіданні відповідач [PERSON] суду пояснив, що розлучатися не бажає, але якщо позивачка не бажає з ним жити то він згоден. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 10.01.2022 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.10.2008 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис №297 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] [INFO] . Сторони не підтримують шлюбних відносин з 2020 року та сумісного господарства не ведуть. В судовому засіданні встановлено, що подружнє життя сторін не склалося. Відповідач згоден з позовом. На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не пред`явлені. Спорів про поділ майна та місце проживання дітей між сторонами на час розгляду справи не існує. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх сумісної дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між сторонами носить формальний характер і тому підлягає розірванню. Питання щодо визначення місця проживання дитини судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходила. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, після реєстрації шлюбу позивачка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ". Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved