Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

23 грудня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входив будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , який було побудовано матір`ю в 1970 році. Спадщину після смерті матері прийняв брат позивачки [PERSON] , проте не оформив належним чином своє право власності на вказане домоволодіння. [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не склав. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить вищевказаний будинок з надвірними будівлями та спорудами. Позивач спадщину після померлого брата прийняла. Проте коли вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно, нотаріус відмовив їй посилаючись на те, що спадкодавець за життя не оформив правовстановлюючі документи на будинок. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлого [PERSON] . Ухвалою суду від 24.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 17.01.2021 року. Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує про повне визнання позову, просить справу розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за результатами підготовчого судового засідання за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши заяви по суті справи, надані сторонами письмові докази та матеріали спадкових справ № 153/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] та №107/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.30). За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 09.11.2017 року секретарем Горбівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області Андряник М.В., яким все належне їй майно заповідала [PERSON] (а.с. 32). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої, окрім іншого, входить домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту, до вищевказаного домоволодіння входять житловий будинок (літ. А-1, а-1) загальною площею 73,8 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м., сарай (літ. Б-1), погріб (літ.В-1) які були побудовані в період з 1970 по 1989 рік (а.с. 11-13). За життя померла [PERSON] не ввела вказаний вище будинок з надвірними будівлями та спорудами в експлуатацію та не оформила правовстановлюючі документи на нього. Згідно довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» №180 від 30.08.2021 року станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 10). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 26 травня 1960 року (а.с.8). [PERSON] прийняв спадщину після померлої матері, подавши відповідну заяву нотаріусу, на підставі якої було заведено спадкову справу № 153/2020 (а.с. 29). [PERSON] , дочка [PERSON] , відмовилась від права на обов`язкову частку у спадщині після померлої [PERSON] (а.с.29 на звороті). [INFO] помер [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки Куликівської селищної ради Чернігівської області, на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] разом із цивільною дружиною [PERSON] (а.с. 9). З витягів з погосподарських книг Горбівської сільської ради на 2016 2025 роки, вбачається, що головою домогосподарства по [ADDRESS] , була зазначена [PERSON] , після її смерті власник не визначений (а.с. 14-15). За життя [PERSON] заповіту не залишив (а.с.43). Позивач [PERSON] є сестрою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.6,8,58) Позивач [PERSON] прийняла спадщину після померлого брата, подавши відповідну заяву нотаріусу, на підставі якої було заведено спадкову справу № 107/2021 (а.с. 41). [PERSON] , сестра [PERSON] , від обов`язкової частки у спадщині відмовилась (а.с. 41 на звороті). Інформація про інших спадкоємців, які прийняли спадщину після померлого [PERSON] в спадковій справі відсутня. Отже [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом який прийняв спадщину після [PERSON] .. Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння. Проте, нотаріус своєю постановою №314/02-31 від 12 жовтня 2021 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого документа, що посвідчує право власності на це домоволодіння. (а.с. 17). Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» в Чернігівській області ліквідовано Куликівський район та одночасно утворено Чернігівський район (з адміністративним центром у місті Чернігів) у складі територій, в тому числі, Куликівської селищної територіальної громади, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Надані судом докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.\~1218\~ЦК України\~до складу\~спадщини входять\~всі права\~та обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинились\~внаслідок його\~смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи зазначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги (ст. 1258 ЦК України) Право на спадкування за законом у другу чергу мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України) Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України) Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу відповідну заяву (ст. 1269 ЦК України) Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок\~реєстрації будинків\~та домоволодінь\~у містах\~і селищах\~міського типу\~Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, ураховуючи, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , було збудоване до 05.08.1992 року, а саме в період з 1970 по 1989 рік, власником домоволодіння була [PERSON] , після смерті [PERSON] спадщину прийняв син останн ьої [PERSON] , однак за життя\~не оформив\~своїх спадкових\~прав на\~вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та помер, позивач являється єдиним спадкоємцем за законом який прийняв спадщину після померлого [PERSON] , суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved