Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою. Свої вимоги мотивує тим, що у жовтні 2021 року під час проведення реєстраційних дій із своїм майном він виявив арешт, накладений на його будинок за адресою: [ADDRESS] . Арешт був накладений постановою №51765127 від 24.11.2016 року, винесеною головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вельган Оксаною Василівною по виконавчому провадженню з виконання виконавчого листа №2/703/1000/16, виданого 18.07.2016 Смілянським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення солідарно з [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] , [INFO] , зареєстрована та проживає: [ADDRESS] . Черкаська область, та [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] , [INFO] , зареєстрований та проживає: [ADDRESS] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299 заборгованість за договором кредиту CSIPG100000114 від 30 травня 2007 в сумі - 117924,52 доларів СШA, що еквівалентно 2999999,79 грн. та судовий збір у сумі 45000,00 грн., а всього 3044999,79 грн. Зазначений арешт є незаконним та порушує його права, як законного власника, оскільки згідно договору купівлі-продажу укладеного 29 березня 2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (місцезнаходження: м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд.50, податковий номер 14360570), в особі керівника бізнесу «Споживче кредитування» Філії «Черкаське головне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» [PERSON] який діяв від імені [PERSON] та ним про продаж житлового будинку [ADDRESS] , тобто з моменту укладення договору він є законним власником зазначеного будинку. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 листопада 2021 року, на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження №51765127 виданої 24.11.2016 Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, накладене обтяження з номером запису про обтяження: 17608459 від 24 листопада 2016 року. 13 жовтня 2021 року він звернувся з заявою до начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з його будинку. Листом відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27 жовтня 2021 року йому відмовлено у знятті арешту з його будинку, та роз`яснено право звернення до суду для зняття арешту з майна. Отже, він був законним власником будинку [ADDRESS] на момент накладення арешту, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 09 березня 2016 року№ 791. На підставі викладеного, посилаючись на норми законодавства та судової практики, позивач просить суд скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню №51765127 від 24 листопада 2016 року та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав внасності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна обтяження №17608459. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 14.12.2021 року відповідачу був наданий строк, на подачу відзиву на позовну заяву. Про розгляд даної справи відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Від представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) пояснень по суті справи не надходило. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.11.2021 року № 282573517, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 09.03.2016 року № 791, який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О.С., дата та час державної реєстрації 09.03.2016 14:28:31. За вказаним майном зареєстровано 24.11.2016 року за № 17608459 державним реєстратором Вельган Оксаною Василівною Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції на підставі постанови № 51765127 від 24.11.2016 року Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32527609 від 24.11.2016 12:07:36. Згідно відповіді відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.10.2021р. № 4.3-36/12892, на виконанні відділу знаходилось виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Приватбанк" заборгованості у загальній сумі 3044499,79 грн. Вищевказане виконавче провадження завершене на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" у зв`язку із тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернене стягнення, і заходи державного виконавця відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження" щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Виконавчий документ повернуто стягувачу разом із постановою державного виконавця та позивачу відмовлено у скавуванні арешту з усього майна накладеного постановою від 24.11.2016 року. 09.03.2016 року, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" в особі керівника бізнесу "Споживче кредитування" філії "Черкаське головне регіональне управління" ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О.С. та зареєстровано у реєстрі за № 791. Відповідно до постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного ТУ юстиції у Черкаській області Вельган О.В. у виконавчому провадженні № 51765127 від 24.11.2016 року, накладено арешт на майно боржника [PERSON] , а саме будинок [ADDRESS] та заборонено його відчужувати. Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 2/703/1000/16, який видано Смілянським міськрайонним судом Черкаської області. Згідно з Інформацією з Єдиного державного реєстру боржників станом на день розгляду справи, інформація про боржника [PERSON] - відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Згідно частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Вказані вище висновки викладено Верховним Судом у постановах від 03 вересня 2020 р. у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 р. у справі № 906/516/19, від 30 червня 2020 р. у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 р. у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 р. у справі № 916/2464/19, від 28 жовтня 2020 р. у справі № 910/10963/19 та від 18 листопада 2020 р. у справі № 154/883/19-ц. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує, висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з п.1 ч.2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Таким чином, з огляду на все викладене вище, оцінюючи в сукупності досліджені докази, судом достовірно встановлено, що позивач не є боржником ні у завершеному виконавчому провадженні, ані у будь-якому іншому, що підтверджується офіційною інформацією з Єдиного державного реєстру боржників. В свою чергу, дії щодо припинення обтяження в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно має право вчинити державний реєстратор на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, тому позовні вимоги у частині вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна обтяження №17608459 є такими, що до задоволення не підлягають. Арешт житлового будинку порушує права позивача, оскільки накладений у рамках виконавчого провадження щодо іншого боржника після того, як до позивача перейшло право власності на житловий будинок. Таким чином, суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, однак позивач не просив стягнути з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір. На підставі ст. ст. 317, 319 ЦК України,

Outcome: partial