Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість спожитої теплової енергії у розмірі 24 825грн 10 коп. за період з жовтня 2014 року по квітень 2016 року (у тому числі донарахування з жовтня 2009 р. по квітень 2014 р.) , та стягнути судовий збір в розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачу на праві власності належали нежитлові приміщення у житловому будинку [ADDRESS] з централізованою системою опалення. Система опалення зазначених приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення житлового будинку, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового будинку одночасно опалюється нежитлове приміщення відповідача. У порушення ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» відповідач не уклав договір з КП «Харківські теплові мережі» та отримував теплову енергію за потреби опалення за відсутності письмового договору. Факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщення підтверджується актами про підключення/відключення опалення, та актами обстеження системи теплоспоживання об`єкта, складеними представниками позивача. Вищезазначені акти на підключення та відключення опалення підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП «Харківські теплові мережі» та балансоутримувача цих будинків - КП «Жилкомсервіс». Ні приміщення відповідача, ні житловий будинок у якому вони розташовані, не були обладнані приладами обліку теплової енергії, тому розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювався позивачем розрахунковим способом згідно з нормативними документами «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94. За період бездоговірного користування з жовтня 2014 по квітень 2016 (у тому числі донарахування з жовтня 2009 по квітень 2014) у відповідача виникла заборгованість на суму 24 825,10грн. Відповідачу направлялися рахунки-фактури за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені. Відповідачу направлялися рахунки-фактури за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені. Представником відповідача - адвокатом Бережновою Ю.Є. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що нежитлові приміщення, про які йде мова у позові, згідно з актом вводу в експлуатацію є вбудовано-прибудованими і знаходяться у цокольному поверсі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , мають окремий вхід та вихід, та жодним чином не пов`язані зі входом до житлового будинку. Згідно довідки СПКО «Реконструкція» при введені в експлуатацію вказаного приміщення у 1995 році - система опалення та/або приборів опалення в цих нежитлових приміщеннях не було. Теплопостачання у приміщеннях відповідача відсутнє с часу реконструкції будинку та введення в експлуатацію у 1995 році. Відсутність опалення у приміщеннях відповідача також підтверджується технічним паспортом КП «ХМБТІ». Відповідно до даних технічного паспорту БТІ № 8708 від 14.05.2008р. площа нежитлових приміщень складає 52,0 кв. м. Приміщення розташовано в цокольному поверху, чотирьох поверхового приміщення, цегляного жилого будинку. Централізоване опалення та гаряче водопостачання відсутнє. Позивачем не надано жодного доказу про те, що відповідачу у зазначений період надавалися послуги теплопостачання в нежитлових приміщеннях за адресою: [ADDRESS] . Між сторонами договір про надання послуг з централізованого опалення укладено не було та пропозицій про його укладення не надходило. Акти підключення та відключення опалення, додані до позову, не є достатніми та достовірними доказами, оскільки усі ці акти складено відносно житлового будинку, в актах зазначено різні особові рахунки, в усіх відсутня інформація про прилади обліку, не зазначено осіб, відповідальних за збереження пломб. Одночасно з відзивом представником позивача подано заяву про застосування позовної давності, в якій представник прохав суд відмовити у задоволені позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 20.12.2021 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Бережнова Ю.Є. через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.01.2022 року в задоволенні клопотання представника відповідача відмовлено. В судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка та її представник в судові засідання 25.11.2021, 10.01.2022 не з`явилися, останній через канцелярію суду подав заяву, в якій просить про перенесення розгляду справи у зв`язку з знаходженням на самоізоляції та лікарняному а з діагнозом COVID-19. Враховуючи подане представником позивача клопотання, належне повідомлення про дату та час розгляду справи відповідача та його представника, а також враховуючи, що справу було призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні та явка сторін обов`язковою не визнавалась, представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України, було ухвалено про подальший розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. З Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 256741787 від 17.05.2021 вбачається, що право власності і на нежитлові приміз0ення цокольного поверху №3:-6,6а в житловому будинку літ «А-4» загальною площею 52 кв.м. в будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 06.06.2009 року зареєстровано 07.07.2009 за , [PERSON] , та 13.10.2015 право власності на вказані нежитлові приміщення на підставі договору про розірвання договору дарування від 13.10.2015 зареєстровано на [PERSON] . Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] обладнаний централізованою системою теплопостачання, нежитлові приміщення цокольного поверху №3-:-6, 6а є невід`ємною частиною житлового будинку. Договір на надання послуг централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення між КП «Харківські теплові мережі» та [PERSON] не укладався, але теплова енергія з жовтня 2014 року до квітня 2016 року у житловий будинок за вказаною адресою надавалась. Так, за зазначений період, який є предметом розгляду суду, складено акти представниками КП «Харківські теплові мережі» та начальника дільниці №28 КП «ЖКС» про підключення та відключення вказаного будинку до джерела теплової енергії: № 176/5353 від 15.10.2009 р. про підключення, акт № 177/4536 від 15.04.2010 р. про відключення; № 177/6237 від 06.10.2010 р. про підключення, № 177/5335 від 15.04.2015 р. про відключення; № 177/6993 від 15.10.2011 р. про підключення; № 177/6417 від 09.04.2012 р. про відключення; № 177/10505 від 15.10.2012 р. про підключення; № 177/216 від 10.04.2013 р. про відключення; № 177/344 від 03.10.2013 р. про підключення; № 177/674 від 14.04.2014р. про відключення; № 177/1379 від 24.10.2014 р. про підключення; № 177/2168 від 14.04.2015р. про відключення; № 177/3811 від 12.10.2015 про підключення; № 177/4157 від 05.04.2016 про відключення. В акті КП «Харківські теплові мережі» №177/177 від 16.05.2014 р. обстеження зазначається, що обстеження було проведено в присутності [PERSON] та представника КП «Харківські теплові мережі» , обстежено приміщення площею 52 кв. м. за адресою: [ADDRESS] , яке належить [PERSON] . Система опалення нежитлового приміщення єдина з житловим будинком, споживачу [PERSON] приписано в 10-денний строк надати правовстановлюючі документи, здійснити оплату за споживання теплової енергії, заключити договір на споживання теплової енергії. В акті КП «Харківські теплові мережі» №177/511 від 23.10.2015 р. обстеження зазначається, що обстеження було проведено в присутності ФО [PERSON] та представника КП «Харківські теплові мережі» обстежено приміщення площею 52 кв. м. за адресою: [ADDRESS] , яке належить [PERSON] . Система опалення нежитлового приміщення єдина з житловим будинком, теплове навантаження 0,00215 Гкал/год, гаряче водопостачання відсутнє. Споживачу [PERSON] приписано в 10-денний заключити договір на споживання теплової енергії. Відповідачка надала Акти обстеження та прийому -передачі вказаних приміщень [PERSON] (Харківська асоціація незалежних арбітражних керуючих) від 13.10,2015та 01.12.2019, де зазначено про відсутність у вказаних приміщеннях газо-, тепло-, водо-, електропостачання та опалення. На адресу відповідача [PERSON] КП «Харківські теплові мережі» направляло вимоги про оплату спожитої теплової енергії та рахунок: за №36/Т-17700-9059 від 12.09.2014р. за період з 06.06.2009 по 14.04.2014р. в обсязі 18,93710Гкал на суму 14578,28; від 20.10.2014 за №14/533 р. станом на 17.10.2014 р. на суму 14578,28грн, від 13.08.2015 за №15/45-408 р. станом на 12.08.2015р. на загальну суму 19429,68 грн, від 02.09.2016 за №16/45-304 р. станом на 01.09.2016 р. на загальну суму 24825,10 грн. Позивач також надав суду акти звіряння відпуску - отримання теплової енергії та розрахунків за її використання між КП «Харківські теплові мережі» та абонентом [PERSON] про розмір дебіторської заборгованості за абонентом за отриману теплову енергію станом на 01.01.2016 р. в сумі 21738,37 грн.; станом на 01.01.2015 р. в сумі 16374,61 грн.; в сумі 27148,11 грн. станом на 01.01.2017 р. ; в сумі 32041,90 грн. станом на 01.01.2018 р.; в сумі 37081,34 грн. станом на 01.01.2019 р.; станом на 01.01.2020 р. в сумі 24825,10 грн.; станом на 01.08.2021 р. - 24825,10 грн. Вказані акти не підписані відповідачкою [PERSON] , тому не є достовірними доказом наявності підтвердження вказаної заборгованості, як і направлені на адресу відповідачки вимоги про наявність заборгованості вказаному розмірі. Відповідно до ч. 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким діями є реальне постачання теплової енергії КП «Харківські теплові мережі» у будинок з адресою: [ADDRESS] . Згідно з положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідачка заперечувала проти стягнення з неї заборгованості та зазначила, що він не є споживачем послуг КП «Харківські теплові мережі», та до її приміщень позивачем не постачається теплова енергія. На підтвердження своїх доводів надала акти обстеження та прийому передачі нерухомого майна згідно розірвання договору дарування від 13.10.2015 року та від 01.12.2019 року, та технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] . Згідно з Актами обстеження № 1717/177 від 16.05. 2014, № 177/511 від 23.10.2015, складеними працівниками КП «ХТМ» зазначено, що система опалення вказаного нежитлового цокольного приміщення, належного [PERSON] , є невід`ємною частиною системи централізованого опалення житлового будинку, окремий ввід відсутній, проводка гарячого водопостачання в приміщенні відсутня. Наданий розрахунок заборгованості суд не може прийняти до уваги, оскільки він містить перерахунки за 2011 рік, без зазначення підстав для перерахунку та включення вказаної суми у вказаний період. Одночасно відповідачка заявив клопотання про застосування строку позовної давності та відмову в позові з цієї підстави. Оскільки з 13.10.2015 право власності від [PERSON] перейшло до [PERSON] , про що зазначено вище, правові підстави для стягнення заборгованості з відповідачки за період з 13.10.2015 року по квітень 2016 року, про що заявлено позов, відсутні. Відповідно до частини першої статті 256 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною першою статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення (стаття 267 ЦК України). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (§ 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Stubbings and Others v. the United Kingdom»; § 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів наявності підстав для стягнення заборгованості з відповідачки згідно зі змістом позовної заяви за період з жовтня 2014 року по квітень 2016 року (у тому числі донарахування з жовтня 2009 р. по квітень 2014 р.) суду не надано. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України витрати по оплаті судового збору у зв`язку з відмовою в позові стягненню з відповідачки не підлягають. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed