Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

06.09.2021 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визначити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] та частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , є рівними та становлять по 1/2 частки кожному; визначити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] та частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель загальною площею 0,0593 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5110600000:01:013:0231, є рівними та становлять по 1/2 частки кожному; визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] та Ѕ частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель загальною площею 0,0593 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5110600000:01:013:0231. Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльської міського нотаріального округу Гнесько В.Г. № 416/02-14 від 31 серпня 2021 року позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташована за адресою: [ADDRESS] та частину земельної ділянки, що розташована за цією ж адресою, у зв`язку з неможливістю визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності у спадковому майні. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просить справу розглянути за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] у праві спільної сумісної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 1075 від 22.12.2011 року, та земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель загальною площею 0,0593 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5110600000:01:013:0231, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 759910 виданого 19.11.2009 року. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, встановлено, що частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , є рівними та становлять по 1/2 частки кожному. Крім того, частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5110600000:01:013:0231, є рівними та становлять по 1/2 частки кожному. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28 січня 2021 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та 1/2 частка земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель загальною площею 0,0593 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки - 5110600000:01:013:0231. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження; - донька [PERSON] . Згідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 64381035 від 15.04.2021 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Гнесько В.Г., інформація про заповіт складений [PERSON] , відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що згідно відомостей будинкової книги будинку [ADDRESS] на день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за вищевказаною адресою, а спільно з ним ніхто не був зареєстрований та не проживав. У передбачений законом шестимісячний строк [PERSON] звернувся до приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. із заявою про прийняття спадщини і таким чином прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльської районного нотаріального округу Гнесько В.Г. № 416/02-14 від 31 серпня 2021 року позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та частину земельної ділянки, що розташована за цією ж адресою, у зв`язку з неможливістю визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності у спадковому майні. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved