Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» і в обґрунтування позовних вимог зазначила, що виконавчим написом нотаріуса від 22.06.2021 за реєстровим № 195687, з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» за кредитним договором № 005-04219-140813 від 14.08.2013, укладеним між нею та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги яким було відступлене до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до договору відступлення прав вимоги № 2240/К від 07.05.2020, згодом право вимоги за яким було відступлено ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відповідно до договору відступлення прав вимоги №17062021 від 17.06.2021, згодом право вимоги за яким було відступлено ТОВ «Фінпром Маркет» відповідно до договору відступлення прав вимоги № 180621-ВП від 18.06.2021, за період з 06.05.2020 по 22.06.2021 включно стягнено заборгованість в сумі 7778,84 гривень, яка складається з тіла кредиту, заборгованості по відсоткам, а також витрати за вчинення виконавчого напису. 27.07.2021 головним державним виконавцем Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрите виконавче провадження № 66270221 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з причин відсутності у нотаріуса підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а також через те, що сума заборгованості не є безспірною. Стверджує, що сума заборгованості по кредиту нею була погашена у повному обсязі. Для пред`явлення вимог стягувачем сплив строк позовної давності. Стягувачем та нотаріусом не було враховано здійснених нею оплат за кредит, та не було враховано того, що строк позовної давності, який становить 3 роки, сплинув. Просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса від 22 червня 2021 року таким, що не підлягає виконанню. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилися, позивач та третя особа подали суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача до судового засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи відповідач сповіщений належним чином відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства. Будь-яких відомостей про поважність відсутності представника в судовому засіданні або клопотання про відкладення розгляду справи відповідач суду не подавав. Суд, врахувавши позицію позивача, той факт, що відповідач, будучи належним чином двічі викликаним в судове засідання, без поважних причин до суду не з`явився, а також надані позивачем документи, вважає можливим розглянути справу заочно, за відсутності сторін за матеріалами, наданими позивачем на підтвердження своїх доводів та заперечень та витребуваними судом. Дослідивши та оцінивши наявні докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом установлено, що 22.06.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис за реєстровим №195687 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет», якому відповідно до договору відступлення прав вимоги № 180621-ВП від 18.06.2021 право вимоги за фінансовими зобов`язаннями перейшло від ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому, у свою чергу, відповідно до договору відступлення прав вимоги № 17062021 від 17.06.2021 право вимоги за фінансовими зобов`язаннями перейшло від ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», яке є першим правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору відступлення прав вимоги № 2240/К від 07.05.2020, заборгованості за кредитним договором №005-04219-140813 від 14.08.2013 за період з 06.05.2020 по 22.06.2021. Сума заборгованості складає 7778,84 грн, в тому числі: заборгованості за тілом кредиту в сумі 5447,34 грн, заборгованості по відсоткам в сумі 2281,50 грн, а також плата за вчинення виконавчого напису в розмірі 50,00 грн (а.с. 18). 27.07.2021 року Головним державним виконавцем Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кононенко М.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66270221 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. № 195687 від 27.07.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 7778,84 грн (а.с. 20). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що вона не погоджується із безспірністю кредитного договору, із стягнутою заборгованістю по комісії, яка також зазначена у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість, а також зі строком нарахування заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення невиплачених сум заборгованості відповідно до умов кредитного договору із розрахунку 7728,84 грн, в тому числі: заборгованості за тілом кредиту в сумі 5447,34 грн, заборгованості по відсоткам в сумі 2281,50 грн (а.с. 19). При цьому, суду ні приватним нотаріусом Остапенком Є.М., ні відповідачем не надано розрахунку заборгованості. Так, в матеріалах справи є копія виписки з рахунка [PERSON] (а.с.19), але ця виписка самого розрахунку заборгованості не містить, а лише визначає загальні суми за тілом кредиту, відсотками, пенею і комісією за кредитним договором № 005-04219-140813 від 14.08.2013, дублюється з місяця в місяць за заявлений період, не містить інформації щодо часу, підстав походження заборгованості, сплачених боржником сум, що не дає можливості встановити правильність розрахунку відповідачем суми заборгованості, пред`явленої нотаріусу як безспірної. Крім того, в матеріалах справи відсутні кредитний договір № 005-04219-140813 від 14.08.2013 укладений між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», договори відступлення права вимоги до стягувача від інших правонаступників прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №005-04219-140813 від 14.08.2013. Ця інформація міститься у виконавчому написі, але не підтверджена належними доказами. Відсутні також відомості щодо повідомлення боржника про відступлення права вимоги всім іншим правонаступникам. У даному випадку перевірка цих матеріалів нотаріусом не стосується питання безспірності або ні вимог стягувача, а віднесена до виконання вимог статті 1082 ЦК України та з`ясування питання наявності у заявника (стягувача) права на вирішення питання у порядку, встановленому статями 87 і 88 Закону України «Про нотаріат». Що стосується посилань позивача на незастосування нотаріусом строків позовної давності при вчиненні виконавчого напису, суд зазначає таке. За змістом ст.256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність статтею 257\~ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Можливість поновлення нотаріусом строку на пред`явлення стягувачем грошової вимоги до боржника не передбачено ані Законом України «Про нотаріат», ані Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Оскільки розрахунок заборгованості за кредитним договором ані нотаріусом, ані відповідачем не наданий, неможливо встановити чи виходять заявлені вимоги за межі встановленого законодавством трирічного строку позовної давності. Наведені вище обставини є підтвердженням того, що заборгованість не є безспірною, і, таким чином, це є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України». \~ \~ \~ \~З наданих суду документів вбачається, що з позивача за виконавчим документом стягнуто 1341,27 грн. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність у нотаріуса правових підстав для постановлення виконавчого напису від 22 червня 2021 року, кошти в розмірі 1341,27 грн., які у примусовому порядку на підставі вказаного напису були стягнуті з позивача, необхідно стягнути з відповідача на його користь. У відповідності до ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1362 гривні (908 гривень+454 гривні). На підставі викладеного,

Outcome: approved