Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 01 квітня 2020 року згідно рішення Сумського апеляційного суду його було поновлено на посаді юрисконсульта комунального некомерційного підприємства „Глухівська міська лікарня Глухівської міської ради (далі КНП „Глухівська міська лікарня), а наказом від 08.11.2021 року звільнений з цієї посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Вважає, що був звільнений незаконно з порушенням процедури звільнення, оскільки його інформували про скорочення посади заступника директора з економічних питань і в попередженні про його наступне звільнення як юрисконсульта, питання та формулювання не ставилось. Обгрунтовує тим, що відповідач всупереч реальному фінансовому становищу по підприємству прийняв неправильне рішення, посилаючись на погіршення фінансового становища підприємства, що лягло в основу видачі наказу, однак підприємство мало позитивний фінансовий стан та позитивну динаміку подальшого функціонування. В наказі №229-ОД від 31.08.2021 року „Про скорочення штату та внесення змін до штатного розкладу підприємства не міститься конкретизованого посилання на організаційно-розпорядчі, договірні, нормативні чи будь-які інші документи, які засвідчують необхідність і підстави для застосування процедури скорочення штату, та з жодним з яких його не було ознайомлено до початку процедури скорочення штату та в ході вивільнення за п.1 ст. 40 КЗпП. Також відповідачем вибірково запропоновано позивачу роботу (медичні професії, підсобного працівника), що не відповідає його кваліфікаційним вимогам. Не було дотримано при звільненні його переважного права залишення на роботі, а введений в дію секретарем міської ради новий штатний розпис підприємства з 02.11.2021 року, яка не мала жодних законних підстав його затверджувати, передбачає посаду юрисконсульта. Оскільки відповідачем були грубо порушені норми законодавства України про працю, в тому числі міжнародного, що призвело до порушення процедури скорочення, то позивач просить визнати протиправним та незаконним його звільнення з посади юрисконсульта КНП „Глухівська міська лікарня та поновити його на цій посаді. Ухвалою суду від 09 грудня 2021 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу були направлені копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. 04\~січня 2021\~року від\~відповідача надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~останній зазначає,\~що вимоги\~позивача не\~визнає,\~оскільки звільнення\~позивача із\~займаної посади\~відбулось з\~дотриманням процедури,\~визначеної КЗпП\~України.\~Зауважує,\~що позивачу\~було запропоновано\~усі наявні\~вакантні посади\~на підприємстві\~на момент\~спроби вручення\~попередження про\~наступне звільнення,\~однак позивач\~не хотів\~ставити підпис\~про ознайомлення,\~вказував дату\~ознайомлення з\~листом більш\~пізню фактичної\~з метою\~штучного створення\~порушення строку\~його попередження\~про майбутнє\~звільнення.\~ Також\~зазначає,\~що в\~адресованому позивачу\~попередженні про\~звільнення,\~посада заступника директора з економічних питань була вказана суто помилково. При цьому позивач не належить до категорії працівників, які при скороченні посад підлягають обов`язковому працевлаштуванню та мають переважне право на залишення на роботі. Після звільнення позивача було затверджено новий штатний розпис закладу з 09.11.2021 року, з якого було виведено посаду юрисконсульта. Тому просить відмовити в задоволенні позову за його необгрунтованістю. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. \~ \~ \~ \~ Так, судом встановлено, що з 26 січня 2016 року позивач [PERSON] працював в КНП „Глухівська міська лікарня на посаді юрисконсульта. 08 травня 2019 року був звільнений з посади за п.2 ст. 40 КЗпП України, а наказом № 66-к від 26.06.2019 року на виконання рішення Глухівського міськрайонного суду від 25.06.2019 року поновлений на попередній посаді. Наказом від 01.04.2020 року № 29-Од позивача було знову звільнено у зв`язку із скороченням чисельності та штату за ч. 1 ст. 40 КЗпП, та на виконання рішення Сумського апеляційного суду від 12.08.2020 року поновлено на попередній посаді. Наказом директора підприємства від 08 листопада 2021 року його було звільнено з посади юрисконсульта КНП „Глухівська міська лікарня на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України через ліквідацію посади. Згідно пункту 1 частини 1\~ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Зі змісту цієї норми права вбачається, що така правова підстава звільнення як скорочення чисельності працівників охоплюється процесом зміни в організації виробництва і праці. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до частини 2 вказаної вище правової норми, звільнення з підстав, зазначених в пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. При цьому із матеріалів справи вбачається, що наказом директора КНП „Глухівська міська лікарня Барахович В. № 229-ОД від 31.08.2021 «Про скорочення штату та внесення змін до штатного розкладу підприємства» скорочено штатну чисельність підприємства за рахунок ліквідації посад заступника директора з економічних питань, заступника директора з організаційно-методичної роботи та менеджменту, юрисконсульта, затверджено штатну чисельність підприємства в кількості штатних одиниць з урахуванням скорочення штату, тобто, посада яку займала позивач, скорочувалась. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Отже, судом встановлено, що у відповідача КНП „Глухівська міська лікарня дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, а саме скорочення штату працівників. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин 1, 2\~ст.\~49-2\~КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Частина 3 цієї ж норми права визначає, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Однак, із матеріалів справи вбачається, що 31.08.2021 року [PERSON] , який працював на посаді юрисконсульта, був письмово повідомлений про те, що в зв`язку зі скороченням штатної чисельності підприємства, підлягала скороченню посада заступника директора підприємства з економічних питань. Дані про те, що позивач був письмово попереджений за два місяці про наступне звільнення з посади саме юрисконсульта, яку він на той час обіймав, в матеріалах справи відсутні і відповідач іншого не довів. В пункті 19\~постанови Пленуму Верховного суду України №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992р. з наступними змінами і доповненнями роз`яснено про те, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ч.1\~ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи був він попереджений за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідна правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду України по справі № 6-1264цс17 від 09.08.2017 року. Таким чином, звільнення позивача відбулося з порушенням його процедури та вимог чинного законодавства, а розірвання трудового договору з працівником з ініціативи роботодавця за такою підставою як п. 1 ст. 40 КЗпП України, вимагає дотримання встановленого порядку, правова природа якого свідчить про гарантії охорони та захисту трудових прав працівника. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Врахувавши наведені вимоги законодавства та дослідивши зазначені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved