Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

26.07.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в особі свого представника за довіреністю Шкромида Ю.В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій зазначає, що 11.03.2020 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладеного кредитний договір 11.03.2020-100005046, відповідно до п.1.1 якого, Кредитор зобов`язався надати Позичальнику Кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування. Кредитор надає Позичальнику кредит відповідно до поданої останнім заявки у розмірі 13 000 грн. на 70 календарних днів з кінцевим терміном повернення Кредиту до 19.05.2020 р. та платою за користування Кредитом в розмірі 9 100 грн. 11.03.2020 року позивач видав відповідачу кредит у розмірі 13 000 грн., що підтверджується квитанцією №204087162 від 11.03.2020 року, чим виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Підпунктом 4.1 договору Позичальник зобов`язався забезпечити своєчасне повернення Кредиту та процентів за користування у строк до 19.05.2020 року. Строки повернення Кредиту та процентів не переносились, проте, до зазначеного строку і на час звернення до суду відповідач Кредит не повернув, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №11.03.2020-100005046 в розмірі 22 100 грн.. Від представника позивача в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку. Крім того, представник позивача просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без повідомлення причин своєї неявки, про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] до ТОВ «Споживчий центр», в електронній формі, оформленою заявку (а.с.5-6), в якій відповідач своїм одноразовим ідентифікатором: Q2773 шляхом електронного підписання 11.03.2020 року ознайомився та прийняв умови кредитного договору (оферти) та підтвердив що однозначно та безумовно прийняв (акцептную) пропозицію про укладання кредитного договору (оферти) (а.с.7-10), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору №11.03.2020-100005046 від 11.03.2020 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу, як Позичальнику, було надано кредит в розмірі 13 000 грн. на 70 календарних днів з дати отримання зі сплатою 9 100 грн. процентів, що становить 70% у процентному значенні, на строк до 19.05.2020 року, включно. Заявку на видачу кредиту було прийнято та 11.03.2020 р. підтверджено його надання. Відповідно до умов підпунктів 4.1. п.4, п.п.5.4 п.5 Пропозиції про укладання кредитного договору (оферти), яка є складовою Кредитного договору, відповідач зобов`язався повернути кредит до вказаної у заявці дати та вразі невиконання або неналежного виконання грошових зобов`язань за Договором кредиту погодився із правом Кредитодавця нарахувати штрафи починаючи від 2% у перший день невиконання. Умови Договору кредиту визначені п.п.1.1 п.1 Договору кредиту, щодо надання грошових коштів відповідачу, були позивачем виконано, що підтверджується платіжним документом: 204087162 від 11.03.2020 р. (а.с.12). Наявності доказів, що відповідачем, у строки визначені Договором кредиту грошові кошти були повернуті на користь позивача, матеріали справи не містять. Відповідно розрахунку заборгованості у відповідача наявна заборгованість перед позивачем в розмірі 22 100 грн., яка складається з розміру кредиту - 13000 грн., розміру процентів - 9100 грн. (а.с.4). Положеннями статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.652 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями статті 11 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Крім того, частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (Постанова Верховного Суду від 23.03.2020 р. по справі №404/502/18). Як встановлено, Кредитний договір №11.03.2020-100005046 було укладено 11.03.2020 року між позивачем та відповідачем в електронній формі, шляхом використання позичальником електронного підпису, що визначено ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» та відповідає правилам ч.1 ст.205 ЦК України. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі. Відповідно до положень частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Доказів, що відповідачем була погашена заборгованість перед позивачем, у добровільному порядку у повному або частковому розмірі, матеріали справи не містять. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved