Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

I. Позиції учасників справи. У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання договору купівлі-продажу транспортного засобу № 2414 від 02 листопада 2020 року, укладеного між ним та ТОВ «МАСМОТОРС», та про стягнення з відповідача на свою користь грошових коштів у розмірі 51 575, 00 грн та судові витрати у розмірі 7 216, 00 грн, що складаються з судового збору у розмірі 1 816, 00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 400, 00 грн. Позов мотивований тим, що сторонами по справі - покупцем [PERSON] та продавцем ТОВ «МАСМОТОРС» було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2414 від 02 листопада 2020 року відповідно до статті 635 ЦК України (попередній договір). За умовами вказаного договору продавець зобов`язався придбати у третіх осіб транспортний засіб для його відчуження покупцеві за основним договором, та який являтиметься предметом основного договору, має наступні ідентифікаційні ознаки: марка - ZAZ, модель - FORZA, рік випуску - 2015 модельний рік, інші характеристики - [NUMBER] . На виконання умов попереднього договору позивач 02 листопада 2020 року перерахував грошові кошти на розрахунковий рахунок відповідача у розмірі 51 575, 00 грн. Проте продавець не зміг укласти основний договір 02 листопада 2020 року, оскільки майно не було придбано продавцем. Всупереч п. 1.6. договору продавець також не повідомив покупця у письмовому вигляді про наступні дату, час і місце укладення основного договору. На думку позивача 05 листопада 2020 року продавець очевидно умисно ухилявся від будь-якого контакту з покупцем та ухиляється від укладення основного договору. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву до суду. II. Процесуальні дії та рішення суду. 04 лютого 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді від 08 лютого 2021 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. III. Фактичні обставини справи. 02 листопада 2020 року між [PERSON] (покупець) та ТОВ «МОТОРС» (продавець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2414, до якого з боку продавця в інформаційних цілях додавалась програма виплати від 02 листопада 2020 року. За умовами п. 1.1. договору покупець має намір купити у продавця, а продавець має бажання продати покупцеві транспортний засіб, тому, маючи намір бути юридично зобов`язаними, відповідно до статті 635 ЦК України сторони уклали цей договір купівлі продажу транспортного засобу з настанням відповідних наслідків. Відповідно до п. 1.2. договору сторони зобов`язались у встановлений строк укласти основний договір на умовах, встановлених у цьому договорі, метою якого є придбання транспортного засобу, обумовленого договором. Транспортний засіб має наступні ідентифікаційні ознаки: марка - ZAZ, модель - FORZA, рік випуску - 2015 модельний рік, інші характеристики - [NUMBER] . Відповідно до п. 1.6. Договору сторони зобов`язались укласти основний договір 02 листопада 2020 року за умови повного виконання п. 2.1. цього договору, тобто внесення покупцем на розрахунковий рахунок продавця грошових коштів в розмірі 51 575, 00 грн. Якщо на зазначену вище дату майно, погоджене сторонами в п. 1.2 цього договору не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то сторони визначили, що основний договір буде укладено не пізніше ніж на 5 (п`ятий) робочий день після придбання продавцем майна, про що останній зобов`язується повідомити покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення основного договору сторони визначили 05 листопада 2020 року. Пунктом 1.7. договору передбачено, що продавець зобов`язується передати майно у власність покупця, а покупець прийняти майно та оплатити його поточну повну вартість у сукупності 85 430, 00 грн (поточна повна вартість - повна вартість відчужуваного покупцеві майна, на момент укладення сторонами основного договору). Відповідно до п. 3.7. договору, у випадку, якщо продавець необґрунтовано відмовляється від укладення основного договору з покупцем, то продавець зобов`язаний повернути покупцеві суму грошових коштів, визначених п. 2.1 договору. Як слідує з п. 4.2. вказаний договір є попереднім у розумінні статті 635 ЦК України і метою є укладення у майбутньому основного договору на умовах, встановлених цим договором. Договір підписаний сторонами, міститься печатка ТОВ «МАСМОТОРС». Відповідачем виписано рахунок на оплату за вказаним договором від 02 листопада 2020 року 51 575, 00 грн. Квитанцією № 0.0.1891449361.1 від 02 листопада 2020 року підтверджується сплата [PERSON] на користь ТОВ «МАСМОТОРС» 51 575, 00 грн. за договором № 2414 від 02 листопада 2020 року. Відповідно до п. 2.2. договору, зазначена сума розцінюється сторонами як аванс за основним договором, а при оформленні основного договору вартість майна, що має бути сплачена покупцем, буде зменшена на суму, сплачену за цим договором. 29 грудня 2020 року покупцем направлено на адресу продавця заяву, відповідно до якої він просить роз`яснити підстави невиконання умов попереднього договору та фактичного ухилення від укладення основного договору. Заяву відповідач отримав 14 січня 2021 року, що підтверджується відстеженням трек-номеру 6506907915819, про те відповіді не направив. 21 січня 2021 року позивачем направлено відповідачу претензію вих. № 20/01-21 від 20 січня 2021 року, якою просив повернути суму грошових коштів, внесених за договором купівлі-продажу транспортного засобу № 2414 від 02 листопада 2020 року, у розмірі 51 575, 00 грн у 7 (семиденний) термін з моменту отримання цієї претензії. Також [PERSON] повідомив ТОВ «МАСМОТОРС» про зупинення виконання встановленого попереднім договором відповідно до частини 3 статті 635 ЦК України. Відповідач не відреагував на претензію позивача. IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Згідно частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Так, 02 листопада 2020 року між [PERSON] (покупець) та ТОВ «МОТОРС» (продавець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2414 відповідно до статті 635 ЦК України (попередній договір). Проте у визначений п. 1.6. попереднього договору строк основний договір купівлі-продажу сторонами укладено не було. Відповідно до п. 3.7. договору, у випадку, якщо продавець необґрунтовано відмовляється від укладення основного договору з покупцем, то продавець зобов`язаний повернути покупцеві суму грошових коштів, визначених п. 2.1 договору. Позивачем умови попереднього договору виконані в повному обсязі, а відповідач від виконання умов попереднього договору ухиляється, позивач автомобіль не отримав, основний договір не укладений, дії які б свідчили про наміри виконати умови договору відповідачем не здійснюються. Згідно п. 1.9. договору, цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до моменту укладення основного договору. Якщо укладення основного договору у визначений термін не відбулося, то договір та передбачені ним зобов`язання втрачають чинність в день, коли мав бути укладений основний договір, якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Частина друга статті 635 ЦК України передбачає, що сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Частиною третьою статті 635 ЦК України визначено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно частини першої та другої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Таким чином, враховуючи, що договір купівлі-продажу транспортного засобу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі не було укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то сплачена позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 51 575, 00 грн як аванс підлягає поверненню позивачу. За таких обставин, вимога про розірвання договору та стягнення коштів у розмірі 51 575, 00 грн підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат. За правилом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена суму судового збору у розмірі 1 816, 00 грн. Крім того, 19 січня 2021 року між позивачем та адвокатом Стойковим М. І. був укладений договір про надання правової допомоги № 66. Також адвокатом був складений акт наданих послуг від 29 січня 2021 року до договору № 66 від 19 січня 2021 року. Таким чином, судові витрати, які позивач поніс у зв`язку з розглядом даної справи, складаються з витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 5 400, 00 грн. Враховуючи вимоги діючого законодавства, надані стороною позивача письмові докази, суд приходить до висновку про те, що витрати позивача на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved