Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» в особі адміністратора Козак Надії Михайлівни про порушення права споживача електричної енергії та відшкодування шкоди. Просив: 1. Визнати відповідачем порушення законів, статті якого вказані в позові; 2. Визнати незаконним вимоги відповідача виконувати умови укладеного договору, які не набрали чинності. 3. Визнати незаконним надання заяви відповідачем на відключення споживача від постачання електроенергії. 4 Визнати незаконним заву про видачу судового наказу відповідачем, в якому він зазначає про факт наявності договірних відносин між сторонами та навмисне не зазначає, що ці відносини не набрали чинності згідно ст. 13 укладеного договору. 5. Визнати розірваним цей договір. 6. Стягнути з відповідача 50000 грн. шкоди на його користь. Стислий виклад позиції позивача. Позивач зазначив, що позивається до суду на підстав п. 4 ч. 1 ст. 21, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 2 ч. 2 ст. 57 Закону України «про ринок електричної енергії». 01.01.2019 між сторонами укладеного договір про постачання електроенергії. В порушення умов договору відповідач вимагає від споживача виконувати його умови, незважаючи, що договір, для набуття чинності, має вимогу про зобов`язання відповідача дати споживачу заяву-приєднання, для зазначення дати його виконання, після чого умови договору починають виконуватись. Сума шкоди мотивована незаконними вимогами відповідача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач здійснює постачання електричної енергії до домоволодіння [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов публічного договору приєднання - Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, за особовим рахунком № [NUMBER] . Факт наявності між сторонами вказаних договірних відносин доведено Товариством у судах по справах №130/893/20 та №130/2553/19. Окрім того, правову оцінку обставинам, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зокрема твердження позивача про обов`язок відповідача надіслати позивачу заяву-приєднання, надано Вінницьким апеляційним судом у постанові від 03.03.2021 по справі №130/893/20, тому провадження у справі в частині позовних вимог, викладених у пункті 1 та 2 просив закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Також відповідач вважає, що підлягає залишенню без розгляду позовні вимоги, викладені у пункті 3 з огляду на те, що 21.10.2021 Жмеринським міськрайонним судом у справі №130/2539/21 ухвалено рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» було відмовлено. Предметом позову було визнання незаконним відключення [PERSON] від електроенергії та стягнення моральної шкоди. Також відповідач вважає, що провадження у справі в частині позовних вимог, викладених у пункті 4 підлягає закриттю з огляду на наявність судового наказу по справі №130/1505/21. Також відповідач вважає, що позовні вимоги, викладені у пункті 5 та 6 не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 18.10.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 11.11.2021 відповідач направив відзив на позовну заяву. 18.11.2021 ухвалою суду визначено розгляд справи провести у судовому засіданні з повідомленням сторін 04.01.2022. Суд у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності представника відповідача. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Як вбачається із копії доданого до позовної заяви договору про постачання електричної енергії споживачу, він був укладений 01.01.2019 між ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ», в собі головного адміністратора Козак Н.М. , який діє на підставі Статуту, та [PERSON] (а.с.2-6). Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Козак Н.М. не є керівником ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» і не зазначена як особа, що наділена правом вчиняти дії від імені юридичної особи (а.с.29-32). Згідно копії заявки №4486 від 20.09.2021 споживача [PERSON] відключено від мережі постачання електроенергії. Заявка погоджена головним адміністратором Козак Н.М. (а.с.14) Суд не погоджується з позицією відповідача про закриття провадження стосовно частини позовних вимог та залишення частин позовних вимог без розгляду з огляду на наявність судових рішень, що набули законної сили, та наявність у провадженні суду справи між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Оскільки у цій справі позовні вимог заявлені до ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» в особі адміністратора Козак Н.М., яка була уповноважена на укладення договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 та погоджувала заявку на відключення домоволодіння [PERSON] від електропостачання. Як встановлено судом 08.12.2020 Жмериський міськрайонний суд Вінницької області ухвалив рішення по цивільній справі №130/893/20 за позовом ТОВ «Енера Вінниця» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, яким позов задоволено. Згідно даних Єдиного реєстру судових рішень рішення суду набуло законної сили 03.03.2021. Як встановлено судовим рішенням у справі №130/893/20, що з 01.01.2019 ТОВ «ЕнераВінниця» є постачальником універсальних послуг на території Вінницької області. На ім`я відповідача [PERSON] , як споживача електричної енергії відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за об`єктом споживача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , встановлено лічильник. Фактичне споживання [PERSON] відповідних обсягів електричної енергії з 01.01.2019 року та наявність відкритого на її ім`я особового рахунку (п.3.2.13 Правил) свідчить про його приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Як вбачається з рахунку за електроенергію споживачу по особовому рахунку з січня 2019 року по квітень 2020 року визначено, що розмір оплати за спожиту електроенергію, з урахуванням сплачених коштів становить 29648,64 грн. Однак, в порушення умов договору, вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії та ст.ст.509, 526, 530 ЦК України, відповідач у встановлений строк не здійснив оплату в повному обсязі за спожиту електричну енергію, що була поставлена йому позивачем. Також у постанові Вінницького апеляційного суду 03.03.2021 по справі №130/893/20 зазначено, що чинна редакція Закону України «Про ринок електричної енергії» не встановлює обов`язок постачальника універсальних послуг, тобто позивача, надсилати побутовим споживачам заяви приєднання, а підписання споживачем такої заяви приєднання не є виключною умовою для приєднання до умов Договору постання універсальних послуг. Здійснивши факт споживання електричної енергії та оплату виставлених рахунків, відповідач у належній формі приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Разом з тим судом встановлено, що 14.12.2020 Жмериський міськрайонний суд Вінницької області ухвалив рішення по цивільній справі №130/2553/19 за позовом [PERSON] до АТ «Вінницяобленерго» - Шаргородські електромережі структурна одиниця «Жмеринська дільниця» та до ТОВ «Енера Вінниця» про порушення відповідачами Закону України «Про захист прав споживачів». У задоволенні позову відмовлено. Згідно даних Єдиного реєстру судових рішень рішення суду набуло законної сили 09.03.2021. Як встановлено судовим рішенням у справі №130/2553/19, 20.03.2001 між [PERSON] , АТ «Віннцяобленерго» та ТОВ «Енера Вінниця» виникли договірні зобов`язання, які регулюються цивільним законодавством України, Законом України «Про ринок електричної енергії» №2019-VІІІ від 13.04.2017, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018. АТ «Вінницяобленерго» з 01.01.2019 надавало [PERSON] послуги з розподілу електричної енергії, а ТОВ «Енера Вінниця» з 01.01.2019 постачало [PERSON] електричну енергію, на умовах та у спосіб визначений чинним законодавством України. При цьому [PERSON] надсилалися пропозиції від АТ «Вінницяобленерго» щодо укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Разом з тим, [PERSON] користувався до моменту звернення з цим позовом до суду та продовжує користуватися до даного часу послугами АТ «Вінницьобленерго» та ТОВ «Енера Вінниця» з розподілу та постачання електричної енергії. Попри те, що [PERSON] до даного часу не уклав договорів про надання послуг з розподілу та про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, фактично він, як споживач, приєднався до умов договору постачання універсальних послуг шляхом вчинення дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема фактично споживаючи електричну енергію та частково сплативши 04.03.2019, 01.04.2019. 03.06.2019, 04.07.2019, 14.08.2019, 18.10.2019, 15.11.2019 рахунки за надані йому відповідні послуги. Станом на 01.04.2020 у [PERSON] перед ТОВ «Енера Вінниця» рахується заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 29648,64 грн. Доказів припинення 09.10.2019 [PERSON] електропостачання та відсутності у нього електрообладнання, згідно акта від 01.12.2010, в судовому засіданні не встановлено, у зв`язку з чим його посилання на порушення його прав, охоронюваних Законом України «Про захист прав споживачів» не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи. Тому, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в частині визнання протиправною та незаконною бездіяльності відповідачів при невиконанні ними Закону України «Про захист прав споживачів», Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018; про визнання відсутності укладеного нового договору між сторонами, відсутності споживання електроенергії споживачем, відсутності сплати рахунків за спожиту електроенергію; про визнання, що згідно ч.6 постанови НКРЕКП відношення між сторонами регулюються як до підписання нового договору та і після підписання нового договору - старим договором на користування електроенергії від 20.03.2001 за №20360553; про визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо перерахування споживачу заборгованості електроенергії з жовтня 2019 року; про стягнення з відповідачів суми недовідпущеної електроенергії споживачу згідно квитанцій відповідачів про заборгованість з жовтня 2019 року; про зобов`язання відповідачів встановити електрообладнання споживачу згідно акта від 01.12.2010 року. Як встановлено судом 21.10.2021 Жмериський міськрайонний суд Вінницької області ухвалив рішення по цивільній справі №130/2539/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про порушення права споживача, яким у задоволенні позову було відмовлено. Згідно даних Єдиного реєстру судових рішень рішення суду набуло законної сили 14.12.2021. Як встановлено судовим рішенням у справі №130/2539/21 споживач [PERSON] був відключений від електроживлення, в зв`язку з порушення споживачем строків оплати за спожиту електричну енергію за цим договором, цілком законно. На даний час [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію не погасив. Мотив суду. Норми права застосовані судом. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно частини 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як визначено у частині 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правовідносини які виникли між сторонами регулюються нижче вказаними нормативно правовими актами. Відповідно до частин 4, 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язки енергопостачальників або інших суб`єктів, визначених законом щодо постачання та розподілу електричної енергії, встановлюються законом, що регулює відносини у сфері постачання та розподілу електричної енергії. Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно до положень Закону України «Про ринок електричної енергії» №2019-VІІІ від 13.04.2017 учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів: про надання послуг з розподілу, про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, тощо (ч.1 ст.4 цього Закону). Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором (ч.4 ст.46 цього Закону). Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником (ч.1, 2 ст.56 цього Закону). Побутові споживачі та малі непобутові споживачі мають право на отримання універсальних послуг відповідно до цього Закону. Споживач з-поміж іншого зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії (ч.2, 3 ст.58 цього Закону). Відключення споживачів здійснюється виключно у порядку, визначеному цим Законом та правилами роздрібного ринку. Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч.4 ст.63 цього Закону). Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії (абз. 4, 5 ч.13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону). Відповідно до положення частини 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, оскільки є рішення суду у цивільних справах № 130/893/20, №130/2523/19, №130/2539/21, що набрали законної сили, обставини встановлені цими рішеннями не доказуються при розгляді цієї справи, у якій бере участь та сама особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішеннями встановлено, що між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, і в зв`язку з наявністю у споживача [PERSON] заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію, об`єкт споживача [PERSON] був відключений від електроживлення в зв`язку з порушення споживачем строків оплати за спожиту електричну енергію за цим договором, цілком законно. На даний час [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію не погасив. В зв`язку з цим відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. При цьому суд звертає увагу позивача на таке, право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata - остаточні рішення національних судів не мають ставитися під сумнів. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судові витрати слід компенсувати за рахунок держави, оскільки [PERSON] звільнений при подачі позову від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed