Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідачки 1258,90грн. зайво виплаченої пенсії. Свої вимоги мотивує наступним. Відповідачка отримує пенсію за віком з 26.12.2017р. З 01.03.2019р. проведено перерахунок пенсії та допущено механічну помилку, некоректно проведено перерахунок (невірно розраховано коефіцієнт стажу - показника середньої заробітної плати по народному господарству та основний розмір пенсії за віком). 08.11.2019р. пенсійну справу відповідачки приведено у відповідність із законодавством, проведено перерахунок пенсії з 01.03.2019р. по 30.11.2019р. та встановлено переплату в сумі 1258,90грн. Відповідачка прибула до управління Пенсійного Фонду України, однак відмовилася повернути надміру виплачену пенсію з огляду на важке матеріальне становище, надалі на листи не реагувала та не прибула до відділу обслуговування. Відповідач відзиву не подала. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З поданої представником копії перерахунку пенсії встановлено, що середньомісячний заробіток позивачки зазначено «3563.38000». Згідно розрахунку, переплата пенсії [PERSON] за період з 01.03.2019р. по 30.11.2019р. становить 285,55грн. на місяць на загальну суму 1258,90грн. 26.11.2019р., 23.12.2020р., 22.03.2021р. складено запрошення відповідачки до Відділу обслуговування громадян №19 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області по питанню пенсійного забезпечення (переплати пенсії). Із заяви від 06.12.2019р. встановлено, що відповідачка повідомлена про допущення технічної помилки при проведення перерахунку її пенсії, внаслідок чого виникла переплата пенсії, однак остання відмовилася погашати переплату у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст.102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Згідно з ч.1 ст.103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно до п.3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6 4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо. Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст.1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів в їх сукупності. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про працю" надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. У § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Позивач покликається на допущення «механічної помилки», зокрема невірно застосовано коефіцієнт страхового стажу - показника середньої заробітної плати по народному господарству. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, яким повинен бути вірний показник середньої заробітної плати по народному господарству та який показник застосовано, а також, що ця помилка є безпосередньо рахунковою, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії, а також здійснення контрольних функцій. В даному випадку відсутні ознаки рахункової помилки, за наявності яких відповідно до вимог ст.1215 ЦК України та ст.50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії, а саме: рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності, зловживань з боку відповідача. З врахуванням наведеного, позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач не довів факту недобросовісного набуття відповідачем коштів та допущення рахункової помилки зі сторони позивача.

Outcome: dismissed