Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

В червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки гроші за договором позики з урахуванням індексу інфляції та пені в розмірі 2 056 924,35грн., посилаючись на те, що 18.12.2019р. між ним та відповідачкою був укладений договір позики, згідно якого відповідачка взяла у нього в борг гроші в розмірі 156 000 грн. на строк до 18.06.2020р. Однак, у визначений договором строк відповідачка гроші не повернула, чим порушила взяте на себе зобов`язання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2021р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 10-11). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2021р. закрито підготовче провадження (а.с. 32-33). Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, просять слухати справу у їх відсутність, позов підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідачка в судове засідання не з`явилась повторно, про день розгляду справи повідомлялась належним чином, відзив на позовну заяву не подала, а тому суд вважає можливим слухати справу у її відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 18.12.2019р. [PERSON] , діючий від імені та в інтересах [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, згідно якого позивач дав у борг відповідачці гроші в сумі 156 000грн., що на момент підписання договору в еквіваленті за домовленістю сторін становить 6500 доларів США (п. 1 Договору). Відповідно до п. 1.2 Договору сторони узгодили, що у випадку зміни курсу гривні до долара США, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики відповідав доларовому еквіваленту позики за курсом Національного Банку України продажу доларів США станом на дату повернення позики. Згідно п. 4 Договору строк виплати повної суми боргу до 18 червня 2020 року, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Даний договір позики укладений сторонами у письмовій формі та нотаріально посвідчений (а.с. 5). Однак, у зазначений договором строк відповідачка своїх зобов`язань не виконала та кошти не повернула. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки відповідачка своїх зобов`язань по поверненню взятих в борг коштів у встановлений строк не виконала, з неї підлягає стягненню сума боргу, еквівалентна 6500доларам США, як це передбачено в п. 1.2 Договору. Згідно курсу гривні до долару США станом на 18.06.2020р. - день повернення позики, 1 долар США становить 26,776грн., тому сума боргу, що підлягає поверненню, становить 174 044грн. (6500х26,776). Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачка у встановлений строк своїх зобов`язань по поверненню взятих в борг коштів не виконала, з неї на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з липня 2020р. по квітень 2021р., що становить 187 691,79грн. (174 044 х 1, 07841573%). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 9 Договору позики, укладеного між сторонами, передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики (її частину), він зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу, а також пеню у розмірі 3% від простроченої суми за кожен день прострочення. Враховуючи, що відповідачка зобов`язувалась повернути борг 18.06.2020р., на день звернення позивача до суду минуло 358днів., тому пеня за вказаний період становить 1 869 232,56грн. (174 044грн. х 3% х 358дн.) Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Суд визнає у межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, ураховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між інтересами сторін у справі, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 11 ЦПК України). Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц. Суд вважає, що стягнення з відповідачки на користь позивача пені у розмірі, що майже в десять разів перевищує суму простроченого зобов`язання не можна вважати таким, що відповідає завданню цивільного судочинства - справедливому розгляду і вирішенню справи. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки, що відповідатиме принципу пропорційності у цивільному судочинстві. Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 Цивільного кодексу України щодо загальних засад цивільного законодавства, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що цей розмір значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином суд вважає необхідним зменшити розмір неустойки, враховуючи розмір простроченого зобов`язання, тривалість прострочення, не зазначення позивачем негативних наслідків, що настали у зв`язку з невиконанням відповідачкою зобов`язання та стягнути з відповідачки на користь позивача пеню (неустойку) в розмірі заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, тобто 187 691,79 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову в розмірі 3753,84грн. та судовий збір, сплачений при подачі заяви про забезпечення позову, яка була задоволена, в розмірі 454 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial