Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились, але у направленій заяві до суду представник позивача просив розглянути справу у відсутність позивача та його представника, при цьому вимоги позову вони підтримали, просили їх задовольнити (а.с.38), пояснивши у позові, що вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2018 року відповідач [PERSON] був засуджений за ст.122, ч.1 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік. Потерпілим по даному кримінальному провадженню був позивач [PERSON] . Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.05.2019 року вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2018 року було залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 25.02.2020 року вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2018 року та Ухвала Київського апеляційного суду від 23.05.2019 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1 000 грн. моральної шкоди були скасовані, а справу направлено до суду першої інстанції для розгляду цивільного позову [PERSON] в скасованій частині в порядку цивільного судочинства. Як встановлено вказаними судовими рішеннями [PERSON] завдав [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження та легкі тілесні ушкодження, в результаті чого він більше місяця лікувався, втратив можливість працювати як приватний підприємець, зазнав збитків, оскільки при наявності перелому щелепи та синців на обличчі позивач не міг приймати участь у зустрічах з клієнтами, підписувати договори, отримувати прибуток від господарської діяльності. Вказані протиправні дії відповідача завдали позивачу моральних страждань та психологічних переживань, які він оцінює у 150 000 грн. та просить стягнути їх з відповідача на його користь. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що він ніякої моральної шкоди позивачу не завдавав, оскільки останній був сам ініціатором конфлікту між ними, ображав його, висловлюючись нецензурною лайкою, принижував честь та гідність відповідача. Тому підстав для задоволення позову немає. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.1, ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У відповідності до ч.1; 3, ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідно до ч.3, ст.12; ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 20.07.2017 року близько 23-30 годин [PERSON] , знаходячись біля входу у ресторан „Кабачок на бочок", в ході словесного конфлікту, умисно наніс один удар кулаком правої руки у підборіддя [PERSON] , спричинивши перелом тіла нижньої щелепи в ділянці кута зліва, що відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також синці на ділянці підборіддя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Як наголошує ч.5, ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Згідно ч.1, ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. За приписами ч.6, ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2018 року відповідач [PERSON] був засуджений за ст.122, ч.1 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік (а.с.17-20). Потерпілим по даному кримінальному провадженню був позивач [PERSON] . Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.05.2019 року вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2018 року було залишено без змін (а.с.21-23). Постановою Верховного Суду від 25.02.2020 року вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2018 року та Ухвала Київського апеляційного суду від 23.05.2019 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1 000 грн. моральної шкоди були скасовані, а справу направлено до суду першої інстанції для розгляду цивільного позову [PERSON] в скасованій частині в порядку цивільного судочинства (а.с.24-27). Таким чином, вина [PERSON] у нанесені [PERSON] 20.07.2017 року близько 23-30 годин описаних вище середньої тяжкості тілесних ушкоджень та легких тілесних ушкоджень доведена і не викликає сумніву, що також підтвердив у судовому засіданні і відповідач [PERSON] . Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, від 12.07.2007 року). За приписами ч.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як рекомендовано абз.1-2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зі змінами та доповненнями розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Позивач у своїй позовні заяві просить стягнути з відповідача 150 000 грн. моральної шкоди, обґрунтовуючи її тим, що він більше місяця лікувався, втратив можливість працювати як приватний підприємець, зазнав збитків, оскільки при наявності перелому щелепи та синців на обличчі позивач не міг приймати участь у зустрічах з клієнтами, підписувати договори, отримувати прибуток від господарської діяльності. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки позивачу [PERSON] були нанесені моральні переживання та психологічні страждання, пов`язані із завданням йому [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень та легких тілесних ушкоджень, що природно зрозуміло, які потягли за собою фізичний біль на певний період, неможливість займатись господарською діяльністю і отримувати певний прибуток, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості та підтверджені документально (а.с.10-11; 16; 17-27), в задоволенні решти суми 145 000 грн. необхідно відмовити, як такі, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд задовольняє позов частково, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 992 грн. 40 коп. судового збору, від якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Outcome: partial