Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Сєвєродонецька окружна прокуратура в інтересах держави в особі Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, посилаючись на наступне. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27.07.2021 у справі № 428/4444/16-к [PERSON] , [INFO] , звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 190 КК України, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Зокрема, після приватизації квартири злочинним шляхом, [PERSON] продала квартиру за 6500 доларів США. Згідно висновку додаткової судово будівельної-технічної експертизи № 236 від 29.02.2016, ринкова вартість квартири, розташованої в [ADDRESS] станом на 24 вересня 2010 року складає 110062,00 гривень. Враховуючи, що саме відповідач [PERSON] клопотала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами, не наполягала на її виправданні щодо вчинення шахрайства, ухвалу про закриття провадження не оскаржувала, то відповідно до положень ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені в ході розгляду кримінального провадження, є доведеними, а, відповідно, потерпіла у кримінальному провадженні особа згідно положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України набула право на відшкодування шкоди, завданої злочинними діями [PERSON] . З ухвали суду, яка набрала законної сили, та матеріалів кримінального провадження вбачається, що завдано матеріальних збитків саме Сєвєродонецькій міській раді внаслідок злочинних дій [PERSON] на загальну суму 110062 гривень. Збитки, завдані Сєвєродонецькій міській раді, на даний час не відшкодовані. 1.2. Представник відповідача надав до суду відзив, в якому вказав, що позивач не навів належних та допустимих доказів свого твердження щодо доведеності обставин кримінального провадження, а саме що з боку [PERSON] мав місце обман потерпілого як спосіб шахрайського придбання права на майно. Рішення суду про визнання права користування квартирою не скасовано. В фабулі обвинувачення не зазначено про те, що між діями відповідача та завданням шкоди є причинно-наслідковий зв`язок. Крім того, Сєвєродонецька міська рада є юридичною особою, яка не перебуває у стані припинення, а Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області не є її правонаступником та не має обов`язку звертатися до суду задля відшкодування шкоди, завданої міській раді. 1.3. В судовому засіданні прокурор підтримала позовні вимоги з підстав, які викладені у позові, просила позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги з підстав, які викладені у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. З копії ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27.07.2021 у справі № 428/4444/16-к вбачається, що задоволено клопотання обвинуваченої [PERSON] про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України та про закриття кримінального провадження № 12014130000000276 від 24.11.2014. Звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито. Цивільний позов прокурора відділу прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Сєвєродонецької міської ради до [PERSON] залишено без розгляду. У вищевказаній ухвалі суд встановив, що органами досудового розслідування [PERSON] обвинувачується в тому, що маючи намір на придбання права на майно, об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , шляхом обману, 02 лютого 2010 року, знаходячись у м. Сєвєродонецьк, Луганської області подала до Сєвєродонецького міського суду позовну заяву про визнання права на житлове приміщення, а саме квартиру, розташовану за вищевказаною адресою. При цьому [PERSON] , для реалізації зазначеного злочинного наміру, в даній позовній заяві вказала відомості, які не відповідали дійсності, а саме те що вона раніше деякий час мешкала разом з [PERSON] , власником вищезазначеної квартири, та у зв`язку зі смертю останнього просила суд визнати за нею право користування вказаною квартирою. В судовому засіданні [PERSON] , реалізуючи злочинний намір, спрямований на придбання права на майно шляхом обману, діючи умисно, протиправно з метою збагачення, підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити у повному обсязі, а саме: визнати за нею право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованого за адресою: [ADDRESS] та надала пояснення, які не відповідали дійсності, а саме те, що з 1995 року мешкала разом з [PERSON] за вказаною адресою, вела з ним спільне господарство та займалася похованням останнього. 19 квітня 2010 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області за [PERSON] визнано право користування жилим приміщенням - квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Продовжуючи реалізовувати злочинний намір [PERSON] на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області, впродовж липня 2010 року, підготувала необхідні документи щодо приватизації квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , які направила до управління житлово - комунального господарства Сєвєродонецької міської ради для подальшої приватизації зазначеної квартири. 24 вересня 2010 року, управлінням житлово - комунального господарства Сєвєродонецької міської ради прийнято рішення про приватизацію квартири розташованою за адресую: [ADDRESS] та цього же дня [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло. Після приватизації вищезазначеної квартири, [PERSON] , продовжуючи реалізовувати злочинний намір, спрямований на придбання права на майно шляхом обману, знаходячись у місті Сєвєродонецьку Луганської області, 13 листопада 2010 року продала квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] [PERSON] за 6500 доларів США. Вказаними діями [PERSON] вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, яке виразилося у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайство), вчиненому у великих розмірах. Відомостей про оскарження вищевказаної ухвали до суду надано не було. 2.2. Відповідно до копії висновку судової додаткової будівельно-технічної експертизи № 236 за матеріалами кримінального провадження № 12014130000000276 від 24.11.2014, складеного 29.02.2016 Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз, ринкова вартість квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 24.09.2010 складала 110062 грн. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 276134155, сформованою 22.09.2021, [PERSON] 05.01.2011 продала, а [PERSON] купив квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 2.3. Спірні правовідносини у цій справі полягають в тому, чи повинна відповідач відшкодувати шкоду, завдану позивачу внаслідок вчинення кримінального правопорушення. 3. Релевантні джерела права 3.1. Указом Президента України від 28.07.2020 № 297/2020 було утворено військово-цивільну адміністрацію міста Сєвєродонецьк Луганської області. Цей Указ набирав чинності з дня його опублікування 29.07.2020 в Урядовому кур`єрі. Указом Президента України від 19.02.2021 № 62/2021 було утворено Сєвєродонецьку міську військово-цивільну адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області. Військово-цивільну адміністрацію міста Сєвєродонецьк Луганської області було реорганізовано шляхом приєднання до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області. Цей Указ набирав чинності з дня його опублікування 23.02.2021 в Урядовому кур`єрі. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» для виконання повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених цим Законом, в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема в районі проведення антитерористичної операції можуть утворюватися військово-цивільні адміністрації. Військово-цивільні адміністрації населених пунктів - це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження сільських, селищних, міських рад, районних у містах рад, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах рад та голів та інші повноваження, визначені цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 4 вищевказаного Закону, військово-цивільні адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із здійснення управління майном, яке перебуває у комунальній власності відповідної територіальної громади. Згідно підпункту 11 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вищевказаного Закону, у разі утворення військово-цивільних адміністрацій населених пунктів на територіях територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України (далі - новоутворені військово-цивільні адміністрації), де за рішенням Центральної виборчої комісії перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад та відповідних сільських, селищних, міських голів не проводилися, набуття повноважень зазначеними військово-цивільними адміністраціями та припинення повноважень сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, території яких увійшли до складу територій відповідних сформованих територіальних громад (далі - розформовані територіальні громади), їхніх виконавчих органів, реорганізація таких сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів як юридичних осіб, а також припинення повноважень військово-цивільних адміністрацій населених пунктів, території яких увійшли до складу територій відповідних сформованих територіальних громад (далі - військово-цивільні адміністрації, що припиняються), реорганізація таких військово-цивільних адміністрацій як юридичних осіб здійснюються з урахуванням таких положень: - юридична особа - новоутворена військово-цивільна адміністрація є юридичною особою, що тимчасово здійснює повноваження правонаступника прав та обов`язків рад, що припиняються, - з дня внесення запису про державну реєстрацію такої новоутвореної військово-цивільної адміністрації як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Постановою Центральної виборчої комісії від 8 серпня 2020 року № 161було визнано неможливим провести перші вибори депутатів відповідних місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2020 рокуу Сєвєродонецькій міській територіальній громаді. 3.2. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 3.3. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 44 Кримінального кодексу України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 49 вищевказаного Кодексу регламентує тривалість строків, зі спливом яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили вони минули. 3.4. Згідно ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 3.5. В пункті 36 постанови Верховного Суду від 20 лютого 2018 року по справі № 6/17-49449-2011 вказано, що у випадках, коли відносно особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, провадження у кримінальній справі в силу закону не може бути закінчене постановленням вироку (за спливом строків давності, внаслідок акта амністії, помилування, недосягнення віку кримінальної відповідальності, у зв`язку зі смертю), на підтвердження наявності вказаних обставин суд може врахувати ухвалу суду про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, зокрема, за спливом строків давності притягнення її до відповідальності на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України, за умов набрання такою ухвалю законної сили. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Перш за все суд зазначає, що зі змісту наведених у пункті 3.1 цього рішення джерел права можливо зробити висновок про те, що військово-цивільні адміністрації утворюються для виконання повноважень органів місцевого самоврядування та, зокрема, здійснюють управління майном, яке перебуває у комунальній власності відповідної територіальної громади. Згідно підпункту 11 пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону України «Про військово-цивільні адміністрації», новоутворена військово-цивільна адміністрація в місті Сєвєродонецьку є юридичною особою, що тимчасово здійснює повноваження правонаступника прав та обов`язків Сєвєродонецької міської ради. Отже, після утворення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (код 44083662) було припинено повноваження Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, у зв`язку із чим її повноваження, а також відповідні повноваження Сєвєродонецької міської ради перейшли до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області. Тобто, саме Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області є належним позивачем у цій справі, оскільки лише вказаний суб`єкт станом на час подання позову та станом на час розгляду справи може ефективно представляти інтереси та уособлювати Сєвєродонецьку територіальну громаду. При цьому, відсутність запису про припинення Сєвєродонецької міської ради як юридичної особи не впливає на те, що її правонаступником у спірних правовідносинах є саме відповідна військово-цивільна адміністрація - з дня внесення запису про державну реєстрацію такої новоутвореної військово-цивільної адміністрації як юридичної особи до відповідного державного реєстру. 4.2. Суд звертає увагу на те, що кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, було закрито ухвалою суду внаслідок звільнення відповідача від кримінальної відповідальності та спливу строків притягнення до відповідальності. При цьому, суд в ухвалі про закриття провадження детально виклав обставини вчинення правопорушення, а відповідач, як видно зі змісту ухвали, не заперечувала проти закриття провадження з нереабілітуючої підстави. Ухвалу суду про закриття кримінального провадження відповідач не оскаржувала. Зі змісту ч. 1 ст. 44, ст. 49 Кримінального кодексу України вбачається, що закриття кримінального провадження у зв`язку із спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності можливе лише якщо особа вчинила кримінальне правопорушення. При цьому, з одного боку, особа має право заперечувати проти закриття провадження з цієї підстави та вимагати розгляду кримінальної справи за обвинуваченням проти неї в загальному порядку з метою доведення своєї невинуватості. З іншого боку, якщо особа погоджується на закриття кримінального провадження з цієї підстави і не оскаржує ухвалу суду про закриття провадження, то в силу вказаних норм Кримінального кодексу України вона вважається такою, що вчинила кримінальне правопорушення за обставин, викладених в ухвалі суду. Отже, на підставі ухвали про закриття кримінального провадження суд вважає доведеним, що саме внаслідок дій [PERSON] було завдано шкоди Сєвєродонецькій територіальній громаді шляхом набуття з боку відповідача належного територіальній громаді майна протиправним шляхом. Будь-яких доказів на користь протилежного в порядку ч. 2 ст. 1166 ЦК України до суду надано не було. В силу вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, ухвала суду про закриття кримінального провадження стосовно відповідача у зв`язку з її звільненням від кримінальної відповідальності є обов`язковою для суду, в питанні, чи мали місце вказані в ухвалі дії відповідача (в тому числі в частині подання до суду позовної заяви про визнання права на житлове приміщення із вказівкою неправдивих відомостей; реалізації злочинного наміру, спрямованого на придбання права на майно шляхом обману, надання пояснень, які не відповідали дійсності та наступного подання документів для подальшої приватизації квартири). 4.3. Суд зазначає, що згідно висновку експерта ринкова вартість квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 24.09.2010 складала 110062 грн. Разом з тим, з мотивувальної частини висновку вбачається, що розрахунок вартості квартири проведений експертом шляхом визначення загальної вартості трьох інших квартир (13500 доларів, 14000 доларів, 14500 доларів) та наступного обчислення середньої вартості досліджуваної квартири виходячи з курсу долара США до гривні станом на березень 2010 року в розмірі 7,99. На думку суду, вказані обчислення проведені експертом невірно, оскільки станом на 24.09.2010 офіційний курс долара США до гривні складав 7,9162. Отже, досліджувана квартира вартістю 13500 доларів США станом на 24.09.2010 коштувала 106868,70 грн. (101525,26 грн. з урахуванням поправочного коефіцієнту 0,95 в розділі 5 таблиці № 1 висновку), квартира вартістю 14000 доларів США станом на 24.09.2010 коштувала 110826,80 грн., а квартира вартістю 14500 доларів США станом на 24.09.2010 коштувала 114784,90 грн. Таким чином, усереднена вартість досліджуваної квартири мала скласти 109045,65 грн. (327136,96 / 3). Саме таку суму слід стягнути з відповідача на користь позивача. 4.4. Підводячи підсумок, суд зазначає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки саме внаслідок дій [PERSON] у вигляді позбавлення територіальної громади належного їй майна протиправним шляхом було завдано шкоди Сєвєродонецькій територіальній громаді, яку станом на час розгляду справи представляє та уособлює відповідна військово-цивільна адміністрація. 5. Розподіл судових витрат, вирішення питання про заходи забезпечення позову 5.1. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що прокурор був звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, оскільки від сплати судового збору був звільнений і позивач. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також часткове задоволення позовних вимог (задоволено 99,08 % позовних вимог), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 2249 грн. 12 коп. (виходячи зі ставки судового збору за подання позову юридичною особою).

Outcome: partial