Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 15 березня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка зазначає, що сімейне життя не склалося, сім`я фактично розпалася ще у червні 2021 року. З того часу вони живуть окремо. Син проживає з нею, а відповідач час від часу надає кошти на утримання дитини добровільно. Сім`я розпалася у зв`язку з тим, що між ними не було взаємопорозуміння, а тому часто виникали сварки, що негативно впливало на виховання сина. Вважає неможливим відновлення сімейного життя з відповідачем та бажає вирішення питання про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на підставі рішення суду. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її користь, починаючи стягнення з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2021 року відкрито провадження по зазначеній справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням судового засідання на 10 січня 2022 року. В судове засідання сторони не з`явилися, від позивачки та відповідача надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність. Позивачка заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнає. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 15 березня 2013 року, який зареєстровано Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 204 (а.с.4). Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаємопорозуміння. Так як відповідач, позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку, що доводи позову про неможливість збереження сім`ї є обґрунтованими, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, судом встановлено наступні обставини. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини та копією довідки про реєстрацію місця проживання дитини (а.с. 5, 6). За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, особи, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав та визнав позовні вимоги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що щомісячний розмір аліментів в розмірі ј частини заробітної плати відповідача, щомісяця, з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання дитини буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача, та інших осіб. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 27 вересня 2021 року. Таким чином, позов підлягає задоволенню, і з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина в розмірі ј частини з усіх видів доходів відповідача, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням вимог про стягнення аліментів, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved