Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроленд С», в інтересах якого діє представник адвокат Секірін Олександр Вячеславович, з позовом до [PERSON] про поділ в натурі майна, яке знаходиться в спільній частковій власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ТОВ «Агроленд С», що діє на підставі статуту, затвердженого загальними зборами учасників згідно протоколу № 19/2308 від 23 серпня 2019 року (нова редакція), дата державної реєстрації 17.03.2000, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 12431200000000005, до 24 вересня 2021 року був власником 1 (однієї) цілої частини нежитлового приміщення магазину продовольчих та промислових товарів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про власності на нерухоме майно видане реєстраційною службою Красноармійського міськрайонного управління юстиції від 12.09.2013 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 155462614132. 24 вересня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі- продажу згідно з яким до відповідача перейшло право власності на 81/100 частки нежилого вбудованого приміщення загальною площею 367,7 кв.м., яка складає 297.8 кв.м., яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . 19/100 частки вищезазначеного приміщення, яка складає 69,9 кв.м. залишилось у власності позивача. Таким чином, станом на день подання цього позову, майно, у вигляді нежитлового приміщення магазину продовольчих та промислових товарів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 367.7 кв.м. знаходиться у спільній частковій власності двох осіб, а саме 81/100 частки цього майна, або 297,7 кв.м. знаходиться у спільній частковій власності у відповідача, а 19/100 частки цього майна, або 69,9 кв.м. знаходиться у спільній частковій власності позивача. Частки сторін складають окремі приміщення, які мають окремі входи, спільних приміщень сторони не мають. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 (провадження N 61-22087св 19) зроблено висновок, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Позивач просить суд поділити спільне часткове майно ТОВ «Агроленд С» та [PERSON] у вигляді нежитлового приміщення магазину продовольчих та промислових товарів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 367,7 кв.м., яке знаходиться у спільній частковій власності двох осіб на два відокремлених нежитлових приміщення, а саме 81/100 частки цього майна, або 297,7 кв.м. яке знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] , та на 19/100 частки цього майна, або 69,9 кв.м. знаходиться у спільній частковій власності ТОВ «Агроленд С»; визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроленд С» право власності на нежитлове приміщення магазину продовольчих та промислових товарів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 69,9 кв.м. Ухвалою суду від 22.10.2021 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.09.2013 року магазин продовольчих та промислових товарів, який розташований за адресою: [ADDRESS] , площею 367,7 кв.м., на праві приватної власності належить ТОВ «Агроленд С» (а.с.11). Відповідно до договору купівлі-продажу від 24.09.2021 року ТОВ «Агроленд С» передав, а [PERSON] прийняла 81/100 частки нежитлового приміщення магазину продовольчих та промислових товарів, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У власність [PERSON] переходить 81/100 частка приміщення загальною площею 297,8 кв.м. (а.с.13-14, 15). У власності ТОВ «Агроленд С» залишилось 19/100 частки нежитлового приміщення. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій\~статті 356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з частиною третьою\~статті 358 ЦК України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з частинами першою, другою\~статті 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до\~статті 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між\~\~усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. \~ \~ \~ \~Нежитлове приміщення магазину продовольчих та промислових товарів, яке розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з\~\~чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. \~ \~ \~ \~Статтею 206\~ЦПК України\~передбачено,\~що \~позивач\~може відмовитися\~від позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. До\~ухвалення судового\~рішення у\~зв`язку з\~відмовою позивача\~від позову\~або визнанням\~позову відповідачем\~суд роз`яснює\~сторонам наслідки\~відповідних процесуальних\~дій,\~перевіряє,\~чи не\~обмежений представник\~відповідної сторони\~у повноваженнях\~на їх\~вчинення. У\~разі відмови\~позивача від\~позову суд\~постановляє ухвалу\~про закриття\~провадження у\~справі. У\~разі визнання\~відповідачем позову\~суд за\~наявності для\~того законних\~підстав ухвалює\~рішення про\~задоволення позову.\~Якщо визнання\~відповідачем позову\~суперечить закону\~або порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд постановляє\~ухвалу про\~відмову у\~прийнятті визнання\~відповідачем позову\~і продовжує\~судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про визнання позову. Враховуючи викладене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved