Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

Заявник звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області із заявою та просив встановити факт прийняття ним, як спадкоємцем за заповітом, спадщини його батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що заявник фактично вступив в управління та користування спадковим майном, яке залишилося після смерті його батька. Саме заявник отримав всі правоустановчі документи, здійснював догляд за спадковим будинком і земельною присадибною ділянкою. Встановлення факту прийняття спадщини має для заявника юридичне значення, оскільки з його встановленням пов`язано його право на оформлення спадщини після смерті батька. У судовому засідання заявник вимоги заяви підтримав і просив заяву задовольнити. Представники заінтересованих осіб, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, участі своїх представників у судовому засіданні не забезпечили, клопотали про розгляд справи у їх відсутності. Неявка таких учасників не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що узгоджується із даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). За життя [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] (заявнику), що підтверджується заповітом від 13.11.1992, посвідченого секретарем виконкому Івашківської сільської ради народних депутатів Городнянського району Чернігівської області (а.с.4). На момент смерті [PERSON] був зареєстрований і проживав один за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Івашківського старостинського округу № 4 від 22.09.2021 (а.с.5). Спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] нотаріальними органами не формувалась, що підтверджується інформацією Державного нотаріального архіву Чернігівської області (а.с. 20) та інформаційною довідкою із спадкового реєстру (а.с.23). Свідок [PERSON] (брат заявника)у суді підтвердив, що одразу після смерті батька і в подальшому безперевно заявник вступив в управління та користування спадковим майном, яке залишилося після смерті їх батька. Саме заявник здійснював догляд за спадковим будинком і земельною присадибною ділянкою. Осіб, які мали право на обов"язкову частку у спадщині не було. Свідок [PERSON] (сестра заявника) у суді підтвердила, що одразу після смерті батька і в подальшому безперевно заявник вступив в управління та користування спадковим майном, яке залишилося після смерті їх батька. Саме заявник здійснював догляд за спадковим будинком і земельною присадибною ділянкою. Осіб, які мали право на обов"язкову частку у спадщині не було. Відповідно до п.1постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час відкриття спадщини) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Якщо спадкодавець помер до [INFO] , то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року„Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. У п.3.3 розділу 1 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов"язаних з вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право власності на частку у спільному майні від 29.01.2009 року, вказувалось, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини;запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця,та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст.285 ЦПК). Дослідивши письмові документи, заслухавши заявника та свідків, проаналізувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що факт прийняття спадщини, про який зазначає заявник доводиться довідковою інформацією з місця проживання спадкодавця, а також прийнятими та представленими правовстановлюючими документами на спадкове майно, що законно перебувають у розпорядженні спадкоємця, не спростовуються іншими доказами, та є достатніми для підтвердження юридичного факту, про який клопоче заявник, а тому вимоги заявника є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved