Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

20 вересня 2021 року Виконавчий комітет Згурівської селищної ради, як органу опіки та піклування, в особі селищного голови В. Цвика звернувся до суду із зазначеним вище позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача аліменти на користь малолітніх [PERSON] , [PERSON] ; малолітніх [PERSON] , [PERSON] передати органу опіки та піклування Згурівської селищної ради для подальшого влаштування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти даної сім`ї перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради, як такі, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку з невиконанням батьками батьківських обов`язків. Рішенням виконкому Шевченківської сільської ради від 24 квітня 2018 року № 28 малолітні [PERSON] , [PERSON] були вилучені із сім`ї у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю, та влаштовані до обласного будинку дитини м. Боярка та Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Переяслав». За час перебування дітей в державному дитячому закладі відповідач відвідав їх лише п`ять разів. З приводу повернення дітей в сім`ю не звертався. За місцем проживання відповідач характеризується негативно. За місцем проживання не створені умови для проживання малолітніх дітей. Попередньо позивач звертався до суду щодо позбавлення відповідача батьківських прав, проте в задоволенні позову було відмовлено. Проте відповідач належних висновків не зробив, продовжує ухилятись від виконання своїх батьківських обов`язків без поважних причин, не цікавиться їх життям та здоров`ям дітей, матеріальної допомоги не надає, все це є підставою для позбавлення його батьківських прав по відношенню до його малолітніх доньок та стягнення аліментів на їх утримання. Ухвалою суду від 24 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Відповідач [PERSON] до суду відзив у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України не подав, хоча судом йому було роз`яснено право на подачу відзиву в ухвалі про відкриття провадження. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представники позивача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , Мати дітей - [PERSON] позбавлена батьківських прав згідно рішення Згурівського районного суду Київської області від 21 грудня 2020 року у справі № 365/237/20(а.с. 10, 11 - копії свідоцтва про народження, а.с. 16-19 - копія рішення суду). Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . В будинку також проживає син відповідача - [PERSON] , [INFO] (а.с. 22, 23 - довідки Згурівської селищної ради про зареєстроване місце проживання та про склад сім`ї). За місцем реєстрації [PERSON] характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, постійної роботи та доходу не має (а.с. 24 - довідка-характеристика). На час проведення обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї 26.04.2021 року було встановлено, що сім`я проживає в одноповерховому цегляному будинку садибного типу. Будинок має дві житлові кімнати, кухню, ванну кімнату, веранду. Опалюється будинок твердим паливом. Водопостачання та водовідведення відсутнє. Помешкання вмебльовані невеликою кількістю меблів, на підлозі лежить килимове покриття, на вікнах висять тюль та штори. Повітря в будинку сперте. Достатній запас продуктів харчування відсутній. В кімнатах не прибрано. Син відповідача - [PERSON] займає окрему кімнату, в якій є місце для навчання та відпочинку. Умови для проживання малолітніх [PERSON] , [PERSON] не створені(а.с. 29 - копія акта обстеження). Згідно з рішенням Виконавчого комітету Згурівської селищної ради Броварського району Київської області від 06 серпня 2021 року № 270 затверджено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення з нього аліментів відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] (а.с. 12 - рішення, а.с. 14-15 - висновок). У висновку зазначено, що малолітні [PERSON] , [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради, як такі, що проживає в сім`ї, що опинилась в складних життєвих обставинах, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Сім`я постійно перебувала на контролі в службі у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради, Згурівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Рішенням виконкому Шевченківської сільської ради від 24 квітня 2018 року № 28 малолітні [PERSON] , [PERSON] були вилучені із сім`ї у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю, та влаштовані до обласного будинку дитини м. Боярка та Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Переяслав». Відповідач не надає матеріальної допомоги дітям, не цікавиться їх життям та здоров`ям. Відповідач попереджалася про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Проведена робота очікуваного результату не дала, відповідач не змінив своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, продовжує ухилятись від належного виконання батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей. Враховуючи все вище викладене, Згурівська селищна рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та стягнути з нього аліменти на їх утримання (а.с. 14-15-висновок). Таким чином, [PERSON] без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дітей, не створив для дочок належних житлово-побутових умов проживання, зловживає алкогольними напоями, постійного доходу не має, фактично в участі в житті дітей не приймає, все це є підставою для позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітніх дочок та стягнення аліментів на їх утримання. Згідно з ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В силу положень п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово підкреслював, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Верховний Суд наголосив, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Приймаючи рішення про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, суд виходить з того, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] . Малолітні [PERSON] , [PERSON] перебувають в КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» з 04.05.2018 року по даний час. За цей період батько відвідав їх лише шість разів, а з 20.08.2020 року взагалі не відвідує, не телефонує, їх долею не цікавиться (а.с. 21 - копія довідки). Відповідач [PERSON] свідомо нехтує виконанням батьківських обов`язків, з дітьми не спілкується, вихованням не займається, про їх добробут не дбає, не цікавляться їх здоров`ям та життям. Все це свідчить про повну байдужість відповідача до долі своїх дітей. Поважні причини невиконання батьківських обов`язків відповідачем судом не встановлені. Відповідач доказів належного виконання батьківських обов`язків не надав. За даних обставин суд не вбачає іншого шляху забезпечення інтересів дітей, окрім як розірвання її сімейних зв`язків з батьком. Суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. В силу ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. Позбавлення батьківських прав, не позбавляє відповідача [PERSON] від обов`язку щодо утримання дітей. Оскільки відповідач добровільно кошти на утримання дітей не надає, з нього мають бути присуджені аліменти на дітей в розмірі, що є достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь малолітніх [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1010 (одна тисяча десять) гривень 00 копійок на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 20 вересня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією відповідно до чинного законодавства. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Суд вважає за необхідне передати малолітніх [PERSON] та [PERSON] органу опіки та піклування Згурівської селищної ради для подальшого влаштування. Враховуючи те, що на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3, п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору,

Outcome: approved