Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.11.2021 року звернулася до Київського районного суду м. Полтави з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна компанія «АРІЯ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки . Посилався на те, що 14.02.2020 року близько 11 год.19 хв., переходячи по нерегульованому пішохідному переходу поблизу буд. 66 по вул..Соборності в м. Полтаві, вона була травмована внаслідок наїзду на неї автомобіля АС АС-G 2705 ВП6, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ ВКК «АРІЯ», під керуванням [PERSON] . У результаті ДТП вона отримала тілесні ушкодження. ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» здійснив виплату в розмірі 2 097, 50 грн. за заподіяння тілесних ушкоджень. Крім того, водій автомобіля [PERSON] в якості компенсації сплатив їй 3 000 грн. на лікування. Однак, витрати на лікування за наслідками ДТП склали 6 212, 60 грн. Крім того, під час ДТП був пошкоджений її одяг, а саме куртка тепла голубого кольору орієнтовна вартість 3 000 грн., брюки темні вартістю 1 200 грн., сумка жіноча шкіряна вартістю 10 000 грн. та мобільний телефон XIAOMI вартістю 5 000 грн., всього на суму 19 200 грн. Також, отримані пошкодження змусили її вжити додаткові заходи для відновлення здоров`я відповідним лікуванням, була відсутня можливість працювати в звичайному життєвому ритмі, здійснено суттєвий емоційний стрес, завдало фізичні страждання , викликало глибоку психологічну травму, тому вважає, що їй завдана моральна шкода в розмірі 50 000 грн. Просив суд стягнути з відповідача на її користь завдану джерелом підвищеної небезпеки матеріальну шкоду в розмірі 1 115, 10 грн. за лікування, матеріальну шкоду в розмірі 19 200 грн. за пошкодження одягу і особистих речей, моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. та 15 000 грн. за отримання правничої допомоги. Ухвалою від 29 листопада 2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 13 грудня 2021 року від представника третьої особи [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву. В поясненнях вказав, що цивільна відповідальність відповідача була застрахована, тому відшкодування матеріальної та моральної шкоди повинно проводитись в межах суми страхового відшкодування страховою компанією за виключенням франшизи. Оплату страхового відшкодування страховою компанією здійснено. Позивач з даною сумою погодилася. Крім того, [PERSON] надав позивачу 3000 грн. на лікування, що не заперечує і сам позивач. Крім того, позивачем не надано жодного доказу, що під час ДТП було пошкоджено її особисті речі. Також, вказує, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди є завищеним та не в повній мірі відповідає характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнала позивач,суті спірних правовідносин та засадам розумності, виваженості та справедливості. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 29 грудня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві вказав, що цивільна відповідальність відповідача була застрахована. Страховиком позивачу виплачено страхове відшкодування, з розміром якого погодилася позивач. У позовній заяві відсутні докази необхідності придбання ліків і проведення процедур для усунення недоліків, які були завдані ДТП. Відсутні рецепти лікарів, листи-призначення або інші документи, які свідчили б про необхідність придбання певних ліків. Також, не надано підтвердження пошкодження особистих речей позивача. Не доведено позивачем заподіяння їй моральної шкоди та її розміру. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 30 грудня 2021 року від третьої особи ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» до суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву. Вказували, що між страховиком та ТОВ ВКК «АРІЯ» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО/4887688, забезпечений транспортний засіб ГАЗ 2705, реєстраційний номер [NUMBER] . За наслідками події до страховика через свого представника звернулась позивач про настання події та про страхове відшкодування. Ознайомившись з наданими позивачем чеками страховик провів їх аналіз та відповідні розрахунки, прийшов до висновку про виплату 1 997 грн. 67 коп. Також було сплачено моральну шкоду - 5% страхової виплату за шкоду, заподіяну здоров`ю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 лютого 2020 року близько 11 год. 19 хв. за адресою м. Полтава, вул.. Соборності,66 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом АС АС-G 2705 ВП6, реєстраційний номер [NUMBER] в напрямку вул.. Зіньківська, не надав перевагу в русі та здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка переходила дорогу по нерегульованому пішохідному переході. Внаслідок приходи позивач отримала тілесні ушкодження. Факт вчинення [PERSON] ДТП не оспорюється сторонами по справі та підтверджується матеріалами справи. Постановою старшого слідчого ВРЗСТ ВП№1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області Будяковим С.О. від 28.04.2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12020170020000408 від 15.02.2020 року, закрите у зв`язку з відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України./а.с.48,49/ Постановою Київського районного суду м. Полтави від 14 травня 2020 року визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. Згідно висновку судово-медичного експерта за № 389 від 10.04.2020 року [PERSON] встановлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани м`яких тканин верхньої третини лівої гомілки та забою стопи, гематоми м`яких тканин лівого гомілково- ступневого суглобу і лівої стопи, які утворились від дії тупого предмету, можливо в строк і за обставин вказаних вище та яке кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я /а.с.22-28/. Згідно консультативного заключення приймального відділення КП 1-ї міської клінічної лікарні Полтавської міської ради від 14.02.2020 року, [PERSON] встановлено діагноз закритий перелом II-III ребра зліва, забій грудної клітини, лівої гомілки. Також, встановлено, що згідно поліса №АО/4887688 цивільно - правові відповідальність власника транспортного засобу АС АС-G 2705 ВП6 , реєстраційний номер [NUMBER] ТОВ ВКК «АРІЯ» . була застрахована в ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ». На час скоєння ДТП транспортним засобом керував [PERSON] , який перебуває у трудових відносинах з ТОВ ВКК «АРІЯ». Згідно страхового акту №109.01064120/1 за Договором ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів № АО-4887688 від 23 січня 2020 року сума страхового відшкодування [PERSON] становить 2 097,50 грн.. Із яких 99,88 грн. розмір моральної шкоди заподіяної потерпілому. Отже, позивачу страховою компанією у добровільному порядку була виплачена сума страхового відшкодування, з розміром якої позивач погодився та не оспорював її. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Статтею ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання трудових обовязків. Відповідно до абзацу 1 пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Пунктом 2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Указана норма кореспондується зі статтею 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Як встановлено судом, позивач фактично погодилася з визначеним страховою компанією розміром заподіяного збитку та прийняла його. Таким чином, страхова компанія своє зобов`язання щодо відшкодування завданої позивачу матеріальної та моральної шкоди виконала в повному обсязі.. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно п.12.2.Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Згідно зі статтею 12, ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем не надано до суду жодного доказу та підтвердження того, що внаслідок ДТП був пошкоджений її одяг, а саме куртка тепла голубого кольору орієнтовна вартість 3 000 грн., брюки темні вартістю 1 200 грн., а також сумка жіноча шкіряна вартістю 10 000 грн. та мобільний телефон XIAOMI вартістю 5 000 грн. Не зазначено позивачем також з чого він виходив, вказавши саме таку вартість вищевказаних речей та не надано відповідних доказів. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заподіяної шкоди джерелом підвищеної небезпеки та матеріальної шкоди. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як передбачено п.1 ч. 2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Як вбачається із матеріалів справи , [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазнала тілесних ушкоджень, які за висновком судово-медичної експертизи були віднесені за тяжкістю до легких, перенесла дискомфорт, який супроводжувався болісними відчуттями, емоційним стресом, а також внаслідок ДТП змушена була перебувати на нетривалому за часом амбулаторному лікуванні, що фактично призвело до змін у звичному укладі та ритмі її життя. З огляду на обставини справи, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який визначає позивач у розмірі 50 000 грн. є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Враховуючи вищевикладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд оцінює моральні страждання позивача в розмірі 5000 грн.. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. З урахуванням тієї обставини, що на ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» законом покладено обов`язок відшкодування моральної шкоди в розмірі 5% від страхової виплати, яка у даній справі склала 99,88 грн., то безпосередньо з відповідача стягненню підлягає сума моральної шкоди, що складає різницю між 5000 грн. (визначеною судом, як така, що заподіяна позивачу) та розміром моральної шкоди, що була виплачена страховою компанією 99,88 грн. і в даному випадку складає 4900,12 грн. (5000 - 99,88). Тому, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 1500 грн. відповідачем надано квитанцію №16/08 року, акт приймання виконаних робіт від 13.08.2021 року. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076 -VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, часткове задоволення позовних вимог позивача, приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 1 470 грн. 60 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача 1 470 грн. 60 коп. на правничу допомогу. У зв`язку з тим, що позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial