Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

В жовтні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до ВЕЛИКОБАГАЧАНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ, треті особи, які не заявляють самостійної вимоги щодо предмету спору - МИРГОРОДСЬКА РАЙОННА ДЕРЖАВНА АДМІНІСТРАЦІЯ, ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, з вимогою визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4,02 га, з кадастровим номером: 5320284300:00:004:0039, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Радивонівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, що належить їй на підставі Державного Акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 238129, виданого на підставі розпорядження Великобагачанської райдержадміністрації від 13 липня 2004 року № 298, та не зареєстрованого належним чином. В обґрунтування свого позову позивачка вказує на те, що відповідно до Державного Акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 238129, виданого на підставі розпорядження Великобагачанської райдержадміністрації від 13 липня 2004 року № 298, позивачка є власником земельної ділянки площею 4,02 га, кадастровий номер: 5320284300:00:004:0039, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Радивонівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. 02 червня 2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 58512905, зі змісту якого вбачається, що документи подані для державної реєстрації прав подано за відсутності державної реєстрації права власності. Державним реєстратором, в зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності, позивачу було відмовлено державній реєстрації прав та їх обтяжень. 11.09.2021 року від ГУ Держгеокадастру у Полтавській області повідомив позивачу інформацію про те, що за інформацією Відділу № 2 управління у Миргородському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області запис про реєстрацію та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку громадянці [PERSON] у Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю відсутній. На сьогодні реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки Відділ не здійснює. Позивачка скористалася електронним сервісом Держгеокадастру та формою зворотнього зв`язку, однак земельної ділянки з кадастровим номером: 5320284300:00:004:0039 виявлено не було. В зв`язку з відсутністю державної реєстрації земельної ділянки в розумінні ст. 79-1 ЗК України, самостійно позивач не може отримати оцінку земельної ділянки. Позивачка вважає, що її право власності не визнається реєстратором речових прав безпідставно, оскільки вона отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 238129, виданого на підставі розпорядження Великобагачанської райдержадміністрації від 13 липня 2004 року № 298, у відповідності до чинного на момент отримання акту законодавства. На підставі викладеного позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. 18.11.2021 року Головним управлінням Держгеокадастру в Полтавській області направлено на адресу суду пояснення, в яких зазначено, що за інформацією Відділу № 2 управління у Миргородському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області на ім`я [PERSON] на території Радивонівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався. Також відсутня інформація про реєстрацію та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку позивачу з кадастровим номером: 5320284300:00:004:0039 у Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Вважають, що у позивача відсутні правові підстави для визнання за нею права власності на вище вказану земельну ділянку. Просили розгляд справи провести за відсутності представника ГУ Держгеокадастру у Полтавській області (а.с. 26-27). В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача направила до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі (а.с. 67-68). Відповідач ВЕЛИКОБАГАЧАНСЬКА СЕЛИЩНА РАДА в судове засідання не з`явилися, направили до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника ради, щодо задоволення позовних вимог позивача заперечень не висловив (а.с. 69). Третя особа - МИРГОРОДСЬКА РАЙОННА ДЕРЖАВНА АДМІНІСТРАЦІЯ в судове засідання не з`явилися, направили до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при вирішенні спору покладалися на розсуд суду (а.с. 63-64). Третя особа - ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ в судове засідання не з`явилися, в направлених поясненнях зазначили, що розгляд справи просять провести за відсутності представника (а.с. 27). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши представника позивача, представника співвідповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Хан Н.Л. № 58512905 від 02.06.2021 року, позивачці [PERSON] відмовлено у державній реєстрації іншого речового права на земельну ділянку з кадастровим номером 5320284300:00:004:0039 в зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності (а.с. 5). Відповідно до інформації, зазначеної в листі Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області № 29-16-0.2-6055/2-21 від 09.09.2021 року зазначено, що за інформацією Відділу № 2 управління у Миргородському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області запис про реєстрацію та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] у Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку відсутній (а.с. 7). Відповідно до роздруківки із електронного сервісу земельного кадастру Держгеокадастру, відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 5320284300:00:004:0039 не знайдено (а.с. 8). Зазначені відомості суд розглядає, як підтвердження того, що на час розгляду справи, відсутній визначений позивачем об`єкт права власності щодо якого позивач висуває вимогу про визнання за ним права власності, а саме земельна ділянка з кадастровим номером 5320284300:00:004:0039. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Стороною позивача ставиться питання про визнання за позивачем права власності на визначену земельну ділянку з кадастровим номером 5320284300:00:004:0039. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07 липня 2011 року № 3613-VI, кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07 липня 2011 року № 3613-VI, земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07 липня 2011 року № 3613-VI, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Стороною позивача не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що земельна ділянка з кадастровим номером 5320284300:00:004:0039 є сформованою у відповідності до чинного законодавства та не доведено, що відомості про зазначену вище земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру. Долучена до позовної заяви ксерокопія Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 238129, виданого на підставі розпорядження Великобагачанської райдержадміністрації від 13 липня 2004 року № 298, відповідно до якого позивач є власником земельної ділянки площею 4,02 га, кадастровий номер: 5320284300:00:004:0039, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Радивонівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, не розглядається судом, як належне підтвердження того, що земельна ділянка із зазначеним номером дійсно була сформована, а відомості про неї внесені до Державного земельного кадастру (а.с. 4). Слід зазначити, що надана до суду ксерокопія Державного акта на право власності на земельну ділянку не містить відмітки про його реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, крім того у відповідній графі відсутня дата видачі державного акта (а.с. 4). Оригінал, зазначеного Державного акта до суду не надавався. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. Обраний позивачем спосіб захисту його порушених прав не дає можливості відновити чи припинити порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема конкретному випадку, на визнання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5320284300:00:004:0039, оскільки відомості про земельну ділянку не внесені до Державного земельного кадастру, тобто відсутній об`єкт на який необхідно визнати право власності. Аргумент сторони позивача, що позивач, як член колективного сільськогосподарського підприємства отримав сертифікату на право на земельну частку (пай), відповідно до якого і оформив своє право власності на вказану в позовній заяві земельну ділянку, жодним чином не впливає на висновок суду про відсутність на час розгляду справи такого об`єкта права власності, як земельна ділянка із кадастровим номером 5320284300:00:004:0039, право власності на яку, позивач бажає визнати за собою. Досліджені у судовому засіданні інші докази по справі не спростовують висновків суду. З викладених вище підстав позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed