Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Андроник Б.В. звернувся до суду із позовом про стягнення безпідставно набутих кошів до відповідача [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив, що 20.10.2020 року [PERSON] надав 1800 євро [PERSON] за автомобіль «Daewoo Lanos» [NUMBER] власником якого він називався. Передача коштів відбулося в с. Суховерхів Кіманського району Чернівецького області. Отримавши кошти [PERSON] власноручно написав розписку від 20.10.2020 року в присутності свідка [PERSON] . Пізніше з`ясувалось, що автомобіль не належить [PERSON] та питання щодо перереєстрації автомобіля не вирішено. За таких обставин позивач вважає, що кошти отримані відповідачем за продаж автомобіля, є безпідставно набутими та підлягають стягненню, оскільки останній не є власником транспортного засобу та в будь який інший спосіб не може відчужити вищевказаний транспортний засіб на користь позивача. На сьогоднішній день взяте на себе зобов`язання відповідач не виконав, одержані кошти не повернув. В позасудовому порядку вирішити дану ситуацію не можливо, оскільки відповідач не виконав умови договору та не бажає добровільно повернути грошові кошти. Просить стягнути з відповідача отримані грошові кошти та понесені судові витрати. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, не заперечували щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, а також в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про поважні причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди позивача та представника, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Частиною 1 статті 4\~ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 20.10.2020 року [PERSON] надав 1800 євро [PERSON] за автомобіль «Daewoo Lanos» [NUMBER] (а.с. 67). Передача коштів відбулося в с. Суховерхів Кіманського району Чернівецького області. Отримавши кошти [PERSON] власноручно написав розписку від 20.10.2020 року в присутності свідка [PERSON] (а.с. 68). Пізніше з`ясувалось, що автомобіль не належить [PERSON] та питання щодо перереєстрації автомобіля не вирішено. Статтею\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 14 ЦК України\~цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 15 ЦК України\~\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст.\~1212\~Цивільного кодексу\~України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з ст.\~192\~ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц. Враховуючи те, що відповідач грошові кошти позивачу у розмірі 1800 Євро не повернув, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення 1800 Євро як безпідставно отриманих коштів. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи відноситься зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» п. 47, 48 також роз`яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями\~8,\~59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті\~133, статтях\~137,\~141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу в сумі 7908 грн. суду надано Договір про надання правової допомоги від 18.01.2021 року, акт виконаних робіт №1 від 16.08.2021 року, квитанція №1 від 16.08.2021 року (а.с. 35-38) Окрім того, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 908 гривень. Відповідно до вимог ст.ст.\~14, 15, 192, 525, 530, 599, 1212 ЦК України,

Outcome: approved