Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] , в червні 2020 року звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 23.08.2002 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. У період шлюбу подружжям придбано майно, що належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності, а саме земельна ділянка площею 0,051 га в [ADDRESS] , кадастровий номер 3221810100:01:049:0103, автомобіль Skoda Octavia Tour 2007, державний реєстрацій номер [NUMBER] , вартістю 170 672,46 грн. Позивач зазначила, що на земельній ділянці встановлений каркасно-панельний будинок, однак він не ведений в експлуатацію, документи на право власності відсутні. В добровільному порядку дійти згоди щодо поділу набутого у шлюбі майна сторони не можуть. В ході судового розгляду 12.07.2021 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що в період шлюбу подружжям придбано повний комплект будівельних матеріалів для зборки каркасно-панельного будинку приблизною вартістю 1 043 739 грн., яка зазначена в договорі підряду № 1603/17 від 16.03.2017 року, укладеного між відповідачем [PERSON] та ТОВ «СІП Ательє». З даних матеріалів був зібраний будинок, який розташований на земельній ділянці площею 0,051 в [ADDRESS] . На підставі викладеного позивач просить з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за позивачем право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,051 га в [ADDRESS] , кадастровий номер 3221810100:01:049:0103, стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в порядку компенсації за Ѕ частину компенсації за транспортний засіб в розмірі 85 154,25 грн.; визнати право власності на Ѕ частину комплекту будівельних матеріалів каркасно-панельного будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,051 в [ADDRESS] .та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.11.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання (а.с. 14). 15.11.2021року протокольною ухвалою Вишгородського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Просить суд задовольнити позов у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, з урахуванням уточненої позовної заяви. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, право подання відзиву на позов та докази на спростування заявлених вимог не скористався. Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 23.08.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 336, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як визначено в частинами 1 та 2 статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України), ч. 3 ст.ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспорт засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Підчас розгляду справи встановлено, що за час перебування позивача у шлюбі з відповідачем, ними було придбано земельну ділянку площею 0,051 га в м. Вишгород, СТ «Лісова Поляна», кадастровий номер 3221810100:01:049:0103, на підставі договору купівлі-продаж від 28.10.2013 року, номер 2031, автомобіль Skoda Octavia Tour 2007, державний реєстрацій номер [NUMBER] . Відповідно до інформаційної довідки про право власності номер запису 9030750 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу на праві власності належить нерухоме майно: земельна ділянка для ведення садівництва площею 0,051 га, з кадастровим номером 3221810100:01:049:0103, розташована [ADDRESS] , підстава для державної реєстрації - договір купівлі-продажу, серія і номер 2031 виданий 28.10.2013 року зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Аракелян О.І., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер 7279884 (а.с. 6-8). З наведених вище доказів вбачається, що земельна ділянка площею 0,051 га в м. Вишгород, СТ «Лісова Поляна», з кадастровим номером 3221810100:01:049:0103 була набута сторонами, як подружжям за час шлюбу, а отже є спільною сумісною власністю подружжя та позивач має законне право на її поділ. Також, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 70 СК України, щодо рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності при поділі майна суд, вважає, що в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя для належного захисту у спірних правовідносинах, необхідно визнати за позивачем в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на Ѕ частину житлового вказаної земельної ділянки. Згідно листа Головного сервісного центру МВС від 17.01.2022 № 31/44аз вбачається, що автомобіль Skoda Octavia Tour, 1598 куб.см., 2007, № кузова [NUMBER] , державний реєстрацій номер [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] , 23.01.2007 року випуску, повторна перереєстрація 17.07.2019 року. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Згідно довідки про ринкову вартість автомобіля наданої позивачем в якості доказу вартості спірного автомобіля з сайту httrs||avto/ria/com|hotepad/html ринкова вартість автомобіля марки Skoda Octavia Tour, 1598 куб.см., 2007 року випуску складає 170 290,50 грн. (а.с. 4). В наведеного вище, суд дійшов висновку, що спірний автомобіль був набутий сторонами на час перебування в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим, підлягає поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації у розмірі Ѕ частки вартості автомобіля в сумі 85 145,25 грн., та така вимога узгоджується з положеннями частини 4 статті 71 СК України, частини 3 статті 370 та частини 2 статті 364 ЦК України. Крім того, позивач просить суд визнати за нею право власності на Ѕ частину комплекту будівельних матеріалів каркасно-панельного будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,051 га в [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач стверджує, що придбаний повний комплект будівельних матеріалів для зборки каркасно-панельного будинку вартістю 1043 739 грн. є спільним майном подружжя, придбаний за спільні кошти в період шлюбу. Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач взагалі не надав підтвердження про придбання відповідного комплекту будівельних матеріалів, а також його перебування за спірній земельній ділянці, а отже не довів всупереч вимогам статті 81 ЦПК України обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог. Надана позивачем ксерокопія договору підряду № 1603/17 укладеного між відповідачем [PERSON] та ТОВ «СІП АТЕЛЬЄ» від 16.03.2017 року не підтверджує оплату придбаних матеріалів. Згідно п. 4.4 вказаного договору підряду, факт отримання покупцем Об`єкту оформлюється Актом прийому-передачі Об`єкту, який підписується уповноваженими представниками сторін. Пунктом 4.6 передбачено моментом переходу права власності на об`єкт, зазначений п. 1.1. цього Договору від продавця до покупця є дата підписання сторонами Акту прийому-передачі об`єкту. Відповідно до п. 8.1 Договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту отримання оплати у розмірі 675 000 грн. з них 478 284,22 грн. на придбання матеріалів від імені підрядника за рахунок Замовника з подальшим отримання від замовника в переробку та підписання Договору Застави на транспортний засіб і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (а.с. 48-49). Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не надано достовірних доказів набуття права власності на повний комплект будівельних матеріалів каркасно-панельного будинку та в матеріалах справи відсутні докази щодо розташування на земельній ділянці зібраного каркасного-панельного будинку про який зазначає позивач, а тому в цій частині позову необхідно відмовити. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку що позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевказане та

Outcome: partial