Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів, на утримання неповнолітньої дитини, вказавши в позовній заяві, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30.05.2013 року стягнуто із [PERSON] , у користь мене [PERSON] , аліменти на утримання дитини: [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З моменту прийняття вищевказаного рішення відповідач сплачував самостійно на її користь аліменти на утримання нашої дитини в розмірі від 1000 до 1200 гривень щомісячно. Офіційного місця працевлаштування відповідач за цей період жодного дня не мав. Останній займається підприємницькою діяльністю, а саме є зареєстрованою фізичною особою - підприємцем. Розмір його доходу не відомий, але він носить мінливий характер. На день прийняття рішення дитині було 2 роки, зараз синові виповнилося 10 років. Син активно займається спортом, має власні творчі інтереси, які вимагають відповідних фінансових затрат. Тих вищевказаних сум, які сплачує відповідач жодним чином не вистачає для задоволення навіть мінімальних потреб у одязі та харчуванні, літньому відпочинку, вже не кажучи про фізичний та творчій розвиток дитини. Крім цього за період з дня прийняття вищевказаного рішення по 25.06.2021 року відбувалися зміни у законодавстві в частині мінімального розміру аліментів, а саме такий розмір був збільшений з 30 % до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином рішення вже не відповідає вимогам чинного законодавства. Дитина з народження проживає разом з позивачем, батько жодним чино не цікавиться чином, не відвідує його, хоча жодні перешкоди йому не створює. Всі основні витрати по утриманню дитини несе позивач. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом заміни їх присудження, просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначених на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області та стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, уточнивши суму стягнення зменшивши її розмір до 2500 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів не заперечив та пояснив, що згідний на присудження йому до стягнення аліментів в розмірі 2500 грн. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Суд дослідивши матеріали справи вважає, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30.05.2013, [PERSON] , присуджено до стягнення в користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з 07 травня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про шлюб від 27.11.2015, вбачається, що [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на [PERSON] . Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що з часу ухваленим рішення витрати на потреби дитини значно зросли. Витрати зумовлені подорожчанням цін на необхідні предмети харчування, одяг, взуття, на відвідування школи та придбання шкільного приладдя, а також влаштування диттні відпочинку у вихідні та святкові дні, розвивання у них творчих та пізнавальних здібностей. Відповідач має можливість належним чином утримувати дитину, він є фізично здоровим, працездатним, тому вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п?ятсот) гривень. Згідно ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3ст. 181\~СК України). Згідно положень\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1статті 192\~Сімейного кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183\~та ст.184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3ст. 181\~СК України). Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст.183,192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини на користь позивача визначено судом у розмірі ј частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік»\~встановлено у 2021 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Отже, на час звернення позивача до суду з позовом про зміну розміру аліментів та на час розгляду справи мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років має становити в місяць не менше 1197,5 грн. (2395 грн., 50%), що не перевищує розмір аліментів, визначених рішенням суду. Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що\~Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження,\~стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З врахуванням встановлених обставин, які сторонами визнанні, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях\~Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. З урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2021 році, швидкими темпами зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини, попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. При цьому аліменти слід визначити у частці визначеній позивачем. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001року№ 2402-IIIпредметом\~основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своїх дітей, то такий розмір аліментів забезпечить дітям збереження певного матеріального рівня утримання. Враховуючи, що дитина проживає спільно з матір`ю, яка нею опікується постійно, і об`єктивно несе більші витрати на її утримання та враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягувати з відповідача на користь позивача на утримання сина належить змінити та стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі в розмірі 2500 грн., починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3\~„Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до\~ст. 184 ч.2 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до Закону. Відповідно до п. 5 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивач відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved