Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду із цивільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки, а саме, просив суд стягнути з ТОВ «Відродження» на користь [PERSON] орендну плату за користування земельної ділянки за кадастровим номером 1224255100:01:001:2002 в сумі 10200,00 грн., розірвати договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером 1224255100:01:001:2002, укладений 01.08.2015 року між [PERSON] ТОВ «Відродження» та припинити інше речове право 14376098 (право оренди земельної ділянки загальною площею 2,4 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області кадастровий номер - 1224255100:01:001:2002) від 26.04.2016 року. Позов мотивований тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 2,400 га, кадастровий номер 1224255100:01:001:2002. 01.08.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди земельної зазначеної ділянки строком до 31.12.2022 року. Відповідно до умов договору за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату в грошовій формі у розмірі 5100 грн. Сплачується орендна плата до 30 грудня поточного року дії договору оренди. Орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату. Починаючи з моменту укладення договору та його державної реєстрації відповідач не виконує покладені на нього обов`язки щодо виплати орендної плати. Так ТОВ «Відродження» не сплачено позивачу орендну плату за 2020 та 2021 роки. Заборгованість по виплаті орендної плати становить 10200 грн. Позивач [PERSON] зазначає, що він неодноразово з`являвся до відповідача за орендною платою, проте представники відповідача кожного разу відмовляли йому у видачі орендної плати мотивуючи відсутністю коштів у орендаря. Представник відповідача надав суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свою позицію мотивував тим, що 01.08.2015 року між сторонами дійсно був укладений договір оренди земельної ділянки. Протягом всього часу дії договору оренди ТОВ «Відродження» виконувало всі умови передбачені цим договором, в тому числі вчасно та в повному обсязі виплачувало орендну плату за користування землею. Відповідач погоджується, що орендну плату не виплатив до 20.11.2020 року. В телефонному режимі в листопаді 2021 року позивачу було запропоновано отримати орендну плату за 2020 рік, з урахуванням пені, в розмірі 7075 грн. та збільшену орендну плату за 2021 рік у розмірі 8490,00 грн., але відповідач відмовився отримувати гроші. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІ-ДП №024467 від 25.04.2000 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,400 га, кадастровий номер 1224255100:01:001:2002 (а. с. 8). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянкя площею 2,400 га, кадастровий номер 1224255100:01:001:2002 (а. с. 9-10). 01.08.2015 року між [PERSON] до Товариством з обмеженою відповідальністю «Відродження» укладений договір оренди земельної ділянки площею 2,400 га, кадастровий номер 1224255100:01:001:2002, договір укладений на 7 років (а. с. 5-6). Відповідно до п. 4.1 договору за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату в грошовій формі у розмірі 5100 грн. Сплачується орендна плата до 30 листопада кожного року дії договору оренди. Виплата орендної плати оформлюється письмово (а. с. 5-6). Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного Кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статей 509, 510, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (статей 525, 625 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 р. №161-Х1У є спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі. За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 3 ст. 651 ЦК України). Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611 ЦК передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких, за п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК, належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. За умовами договору орендар нараховує орендну плату у грошовій формі в розмірі, що становить 5100,00 грн. Сплачується орендна плата до 30 листопада кожного року дії договору. Сторони не заперечили те, що договір оренди укладений і діє на зазначених умовах. У позові [PERSON] зазначає, що йому не виплачена орендна плата за користування земельною ділянкою за період 2020-2021 роки, що складає 5100,00 грн. за рік оренди х 2 = 10200,00 грн. Ознайомившись з договором оренди, суд дійшов висновку, що орендна плата орендодавцю згідно умов договору повинна бути виплачена: за 2020 рік - до 30 листопада 2020 року, за 2021 рік - до 30 листопада 2021 року включно. Судом встановлено, що позивачу не сплачена орендна плата за договором оренди землі за 2020-2021 роки. Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача про те, що позивачу в телефонному режимі було запропоновано отримати орендну плату за 2020-2021 роки, оскільки дані пояснення не підтвердженні належними та допустимими доказами. У зв`язку з цим, в суду відсутні підстави вважати, що відповідач дійсно звертався до позивача з пропозицією отримати орендну плату до моменту подання позовної заяви до суду. Таким чином, несплата відповідачем орендної плати позивачу два роки поспіль свідчить про наявність систематичного порушення відповідачем, взятих на себе за договором оренди зобов`язань щодо виплати орендної плати. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо внесення орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору, про що свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід урахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК. Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28.09.2016 у справі №6-977цс16 та від 12.12.2012 у справі №6-146цс12. У постанові ВС у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі №183/262/17 (провадження №61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематичне невнесення орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематичне внесення орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічний висновок викладений у постанові ВС від 02.05.2018 у справі №925/549/17. При цьому систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо внесення орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість. Таким чином, суд встановив, що відповідачем умови договору оренди землі належним чином не виконуються, орендна плата, як зазначалось вище, своєчасно не сплачується, що свідчить про ухилення відповідача від виконання зобов`язань зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою у визначений договором термін. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення орендної плати за 2020-2021 рік у розмірі 10200,00 грн., розірвання договору оренди землі та припинення права оренди за вказаним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.04.2016 року у реєстрі міститься запис про інше речове право на земельну ділянку площею 2,400 га, кадастровий номер 1224255100:01:001:2002, розташованої на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, вид іншого речового права - право оренди земельної ділянки (а. с. 9-10). Оскільки суд дійшов висновку про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного 01.08.2015 року то з урахуванням вищенаведеної норми права слід припинити інше речове право - право оренди цієї земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, судові витрати у розмірі 1816,00 грн. слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved