Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначені основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їх права та обов`язки, зокрема п. 5 ч.3 ст.20 Закону встановлений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно п.18 Правил надання населенню послуг водо-, теплозабезпечення та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 року за №1497, власник зобов`язаний вчасно вносити плату за користування комунальними послугами по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Отже, у розумінні ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відповідач [PERSON] є учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо належної їй на праві приватної власності квартири. Судом встановлено, що за вказаною вище адресою, послугами позивача щодо опалення та підігрів води [PERSON] користується централізовано та від надання таких послуг не відмовлялася. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України, власник зобов`язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Як вбачається з довідки про заборгованість та розрахунку сум збитків від інфляції та 3% річних, заборгованість за період з 01.05.1996 року по 31.07.2021 року перед ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Краматорськміжрайтепломережа» складає 16502,71 грн., втрати від інфляційних процесів у розмірі 27340,01 грн., 3% річних складає 3876,42 грн. Однак, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.10.2021 року [PERSON] є власником 3/10 часток квартири [ADDRESS] з 22.11.2017 року. Враховуючи зазначене, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума боргу частково за період з 01.12.2017 року по 31.07.2021 року та в межах належних їй 3/10 часток квартири, а саме, в розмірі - 3278,57 грн. Таким чином, враховуючи період прострочення [PERSON] з 01.12.2017 року по 31.07.2021 року, суму боргу за вказаний період, а також сукупний індекс інфляції за вказаний період, який становить 1,28955785, інфляційне нарахування становить 949,34 грн. Також судом встановлена кількість днів прострочення 1338, а отже, сума 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) становить 360,28 грн. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 3278,57 грн., втрати від інфляційних процесів у розмірі 949,34 грн., 3% річних в сумі 360,28 грн. В іншій частині позову - відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України за рахунок відповідача позивачу слід відшкодувати позивачеві понесені судові витрати пропорційне до розміру задоволених позовних вимог в сумі 218,15 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати за отримання відомостей з державного реєстру речових прав у сумі 33,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial