Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третьої особи: виконавчого комітету Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (далі - третя особа), в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей -[PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 2. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] народилися онука позивача - [PERSON] , та [INFO] онук - [PERSON] . Згідно актових записів про народження дітей, їх матір`ю записана донька позивачки - [PERSON] . Батьком дітей записаний [PERSON] , померлий [INFO] . У зв`язку з тим, що відповідач не здійснює свої батьківські обов`язки належним чином, через що діти проживають разом з позивачкою, 02 березня 2021 року виконавчий комітет Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, який діє як орган опіки та піклування, ухвалив рішення № 51 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] ». Висновком ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, який покладено в основу зазначеного рішення, встановлено, що діти на даний момент проживають з позивачем, натомість як відповідач не приймає участі в житті дітей протягом тривалого часу та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, фактичне місце проживання її невідоме. Відповідач участі (або навіть наміру) в будь-якій формі у вихованні, матеріальному забезпеченні власних дітей не приймає абсолютно. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, що виражається, зокрема у тому, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з дітьми взагалі, що порушує їх нормальне самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Крім того, як вбачається з висновку органу опіки, відповідачка надала свою згоду на позбавлення її батьківських прав відносно своїх дітей. На підставі викладеного позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. 3. Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Позивач у судове засідання не з`явилася, але представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та позивача, на позовних вимогах наполягала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. (а.с. 47) 5. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Висновок органу опіки та піклування від 19 лютого 2021 року підтримав, вирішення позовної заяви залишив на розсуд суду. (а.с. 38-41, 42-43) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 7. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 липня 2021 року, цивільну справу № 496/3210/21, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 03 серпня 2021 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. 9. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 26 серпня 2021 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду справу на 28 вересня 2021 року. 10. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 11. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області, в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а представник позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. 12. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 13. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками є - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . (а.с. 7) 14. [PERSON] народилася [INFO] , батьками є - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . (а.с. 8) 15. Батько дітей - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 510. (а.с. 9) 16. Висновком ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 19 лютого 2021 року встановлено доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] . У зазначеному висновку вказано, що відповідач у телефонному режимі повідомила, що приїжджати на засідання ради опіки та піклування не буде, згодна на позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей. (а.с. 12-13) 17. 02 березня 2021 року виконавчий комітет Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, ухвалив рішення № 51 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] ». Виконавчий комітет Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно її малолітніх дітей. (а.с. 10-11) V. Оцінка Суду. 18. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 19.Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. 20.Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 21. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 22.Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 23.Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 34.Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. 25.Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 26.Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. 27.Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. 28. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 29.Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх стан здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. 30.Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 31.Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. 32.Зазначена позиція узгоджується також з висновками ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01 листопада 2017 року. 33.Судом встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не спілкується взагалі з ними, не цікавиться їх життям, проживає окремо від дітей, тому не здатна створити сприятливі умови для їх проживання та розвитку. Вищезазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування матір`ю виконанням батьківських обов`язків по догляду та вихованню дітей, що є підставою для позбавлення батьківських прав. 34.Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 35.Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 36.Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, та підтверджують той факт, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дітей, не готує їх до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться дітьми, а тому суд приходить до висновку про доцільність позбавити відповідача батьківських прав. 37.На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved