Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Адвокат Паруль Ю.О., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про повернення залогу на підставі договору оренди житлового приміщення. Свої вимоги мотивує тим, що 02.10.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір оренди житлового приміщення. Відповідно до п. 1.3. договору квартира, яка є об`єктом оренди, розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 5.1. термін дії цього договору з 09 жовтня 2019 по 09 жовтня 2020 року. На даний час договір розірвано та даною квартирою користуються інші орендарі. Позивач повернула ключі від квартири. Вказаний договір розірвано 20 березня 2020 року. Відповідно п. 8.1. при підписанні договору оренди орендар передає орендодавцю залог у сумі 25 000 грн. По закінченню терміну дії чи при достроковому розірванні цього договору орендодавець вправі відрахувати із суми залогу свої, документально обґрунтовані збитки, які виникли з вини орендаря збитки, завдані орендарем орендованій квартирі чи майну, несплата рахунків та інше. Природний знос квартири і майна не може трактуватися як збитки. Позивач неодноразова намагалась повернути залог, але відповідач у добровільному порядку будь-які грошові кошти відмовився повертати. За таких підстав, позивач просить стягнути з [PERSON] залог у сумі 25 000,00 гривень на користь [PERSON] ; вирішити питання про розподіл судових витрат. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року згадану цивільну справу в порядку ст. 31 ЦПК України передано для розгляду до Голосіївського районного суду м. Києва. 29 квітня 2021 року відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями вказана цивільна справа надійшла в провадження судді Ольшевської І.О. 05 травня 2021 року суддею постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання. У подальшому, 02 вересня 2021 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про збільшення позовних вимог, зокрема в частині розірвання договору оренди від 02.10.2019 року, що укладений між орендодавцем [PERSON] та орендарем - [PERSON] , яка відповідно ухвалою судді від 13 вересня 2021 року була залишена без руху у зв`язку із невиконанням положень ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України. 12 січня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про залишення згаданої вище заяви без розгляду. Ухвалою суду від 18.01.2022р. заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог повернуто. Стислий виклад позиції відповідача За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 02 жовтня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір оренди житлового приміщення. Згідно з п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в оренду житлове приміщення, в подальшому - квартиру, для проживання/використання під офісне приміщення/під суборенду в порядку і на умовах, обговорених нижче. Пунктами 5.1. 5.2. договору визначено, що термін дії цього договору з 9 жовтня 2019 року до 09 жовтня 2020 року. Якщо жодна з сторін не виявила бажання розірвати договір по закінченню терміну його дії, він вважається продовженим на аналогічний термін. Відповідно до пункту 5.4. договору договір може бути розірваний достроково у порядку, передбаченому п. 7. Статтею 7 договору сторони домовились, що цей договір підлягає достроковому розірванню, а орендар виселенню протягом 3-х днів з відшкодуванням завданих збитків орендодавцю: а) у випадку невиконання чи неналежного виконання орендарем умов, передбачених пп.3.4., 3.5., 3.7., 3.8. цього договору; б) у випадку, передбаченому чинним законодавством України; в) у випадку невнесень орендної платні до 9-20 числа кожного місяця. Цей договір підлягає негайному розірванню на вимогу орендаря у випадку, якщо приміщення внаслідок обставин, за які орендар не несе відповідальності, опиниться у стані, непридатному для використання. Якщо договір оренди підлягає розірванню на вимогу орендодавця, а орендар не прожив у цій квартирі зазначений у договорі термін і з його боку не було порушень пунктів 3, 4, орендодавець зобов`язується повернути передплату за період, у якому проживання не здійснювалось. Договір може бути розірваний достроково з ініціативи однієї із сторін та за згодою іншої сторони, з попередженням за 1 місяць. Статтею 8 договору визначено умови сплати завдатку, зокрема: при підписанні договору оренди орендар передає орендодавцю залог у сумі 25 000,00 грн. По закінченню терміну дії чи при достроковому розірванні цього договору орендодавець повертає орендарю залог в момент виселення. Орендодавець вправі відрахувати із суми залогу свої документально обґрунтовані збитки, які виникли з вини орендаря (збитки завдані орендарем орендованій квартирі чи майну, несплата рахунків та інше). Природний знос квартири і майна не може трактуватись як збитки. Судом встановлено, що відомостей про припинення строку дії чи про дострокове розірвання договору оренди житлового приміщення матеріали справи не містять. 06 червня 2020 року представником [PERSON] складено та направлено на поштову адресу відповідача заяву про досудове врегулювання спору із вимогою про повернення залогу у сумі 25 000,00 грн. Відомостей про отримання зазначеної заяви відповідачем та/або відповіді на неї матеріали справи не містять. Норми права, які застосовував суд, мотиви суд Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). У відповідності до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Статтею 763 ЦК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Враховуючи наведенні положення цивільного законодавства та обставини справи, під час судового розгляду не встановлено, що строк дії договору оренди житлового приміщення закінчився, оскільки умовами договору визначено, що договір, за відсутності заперечень щодо його продовження, вважається продовженим на аналогічний строк. Матеріали справи не містять відомостей, щодо припинення строку дії договору. Кім того, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, або в порядку, встановленому договором. Отже , за загальним правилом, зміна та розірвання договорів допускається лише за згодою сторін, або у судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору). Зміна та розірвання договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором. Така правова позиція викладена в постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 №916/1684/18. Підстав, що визначені ст. ст. 783, 784 ЦК України та/або визначені сторонами в договорі оренди житлового приміщення, що передбачають розірвання договору в односторонньому порядку, під час судового розгляду не встановлено, оскільки стороною позивача в підтвердження вказаного факту не надано доказів. Статтею 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ст. 571 ЦПК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Крім того, умовами договору оренди житлового приміщення визначено, що завдаток у розмірі 25 000,00 грн. повертається орендарю в момент виселення у зв`язку із закінченням строку дії договору або при достроковому розірванні договору. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивачем не вказано та не надано доказів щодо того, що строк дії договору оренди житлового приміщення закінчився та/або вказаний договір достроково розірвання в односторонньому порядку, в результаті чого відповідач зобов`язаний повернути орендарю завдаток. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, то судові витрати позивача по даній справі підлягають віднесенню на його сторону. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed