Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

29.10.2021 [PERSON] звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір Олег Вікторович, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що 11.06.2021 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівнавчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №70864, згідно якого пропонує стягнути з нього не виплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів», якому ТзОВ «Центр фінансового лізингу» відступлено право вимоги на підставі договору про відступлення прав вимоги за №02-06/21 від 02.06.2021, якому в свою чергу ТзОВ «Вердикт Капітал» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №28-01/21 від 21.01.2021, якому в свою чергу ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на підставі договору факторингу №01/19/1 від 29.01.2019 відступлено право вимоги, якому в свою чергу АТ «Укрсоцбанк» на підставі договору факторингу №2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 відступлено право вимоги за кредитним договором №0340/083931-PR від 09.01.2015, укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Пропонує задовольнити вимоги ТзОВ «Форвард Фінансів», стягнути з [PERSON] за період з 09.01.2015 по 07.06.2021 загальну суму в розмірі 7 643,22 грн. 13.10.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67150577 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. Зазначає, що він не укладав кредитний договір а виключно отримав платіжну картку для обслуговування. Вказує, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, а також минули три роки з дня виникнення права вимоги за ним. Відповідач скористався правом на подання відзиву, який надійшов на адресу суду 14.12.2021. Проти задоволення позову заперечив так як вважає, що заборгованість, яку слід стягнути з [PERSON] за оскаржуваним виконавчим написом є безспірною, а нотаріусу було надано необхідні для вчинення виконавчого напису документи. Відтак, просив в задоволенні позову відмовити. Ухвалою судді від 01.11.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Ухвалою суду від 01.11.2021 вжито заходи забезпечення позову у даній справі. Ухвалою суду від 09.12.2021 задоволено клопотання позивача та витребувано докази. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Вказав, що заява-договір №0340/083931-PR від 09.01.2015 не був нотаріально посвідчений, заборгованість не є безспірною. Також, зазначив, що минуло три роки з дня виникнення права вимоги за вищевказаною заявою-договором. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Треті особи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Заперечень на позов та жодних клопотань, заяв до суду не подавали. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Вислухавши думку позивача, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, судом встановлено, що 11.06.2021 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №70864, згідно якого пропонує стягнути з нього не виплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів», якому ТзОВ «Центр фінансового лізингу» відступлено право вимоги на підставі договору про відступлення прав вимоги за №02-06/21 від 02.06.2021, якому в свою чергу ТзОВ «Вердикт Капітал» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №28-01/21 від 21.01.2021, якому в свою чергу ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на підставі договору факторингу №01/19/1 від 29.01.2019 відступлено право вимоги, якому в свою чергу АТ «Укрсоцбанк» на підставі договору факторингу №2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 відступлено право вимоги за кредитним договором №0340/083931-PR від 09.01.2015, укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Пропонує задовольнити вимоги ТзОВ «Форвард Фінансів», стягнути з [PERSON] за період з 09.01.2015 по 07.06.2021 загальну суму в розмірі 7 643,22 грн. (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що 13.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67150577 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с.9). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 зі змінами та доповненнями на час вчинення виконавчого напису (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 зі змінами визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Втім, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними в постановах від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). Як доводила сторона позивача та не спростовано відповідачем і третіми особами у даному спорі, серед документів, наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів» приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, за яким стягнення заборгованості могло б провадитися у безспірному порядку був відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору. Також, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Однак, приватному нотаріусу відповідачем не було подано й документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Разом з тим, виконавчий напис нотаріуса вчинено поза межами строку, оскільки трирічний строк з дня виникнення права вимоги для видачі виконавчого напису нотаріусом, визначений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», завершився 09.01.2018, так як договір укладений 09.01.2015 року. Проте, виконавчий напис вчинено 11.06.2021, а отже з пропуском трирічного строку з дня виникнення права вимоги. За таких обставин, беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з недотриманням вимог чинного законодавства (ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999р.), у зв`язку із чим, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а відтак позов слід задовольнити. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 362 гривень за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу орієнтовний розмір яких, як зазначено в позовній заяві, складає 12 000 гривень, то суд зазначає, що [PERSON] всупереч ч. 8 ст. 141 ЦПК України, не надано будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу та не було заявлено про подачу таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення. А відтак правові підставі для стягнення таких витрат відсутні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved