Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до ТОВ «Дельта Тревел», в якому просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 31192,23 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.12.2019 року між нею та відповідачем, як туроператором, укладено договір на туристичне обслуговування №7903. Предметом договору є те, що туроператор зобов`язується, відповідно до заявки,забезпечити надання туристичних послуг, а турист зобов`язується прийняти і оплатити їх. Туристична послуга включала в себе відвідування Італії в період з 15.08.2020 року по 22.08.2020 року. Вказує, що свої зобов`язання виконала в повному обсязі. В день укладення договору нею були внесені кошти згідно прибуткового касового ордера б/н від 27.12.2019 року в сумі 24900,00 грн. Однак, туристичний продукт їй не надано, умови договору з боку Туроператора не виконані. Просить стягнути з відповідача суму сплачених коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що складає 3192,23 грн., з яких 24900,00 грн. - основна сума, 5171,00 грн. - інфляційні витрати та 1120,5 грн. - 3 відсотки річних. Ухвалою від 13.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на нього. Позивачем 21.09.2021 року подана до суду заява про розгляд справи у її відсутності, у які вона просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, однак про причини неявки не повідомив. Не подав відзив на позовну заяву. Враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та наявність іншим умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27.12.2019 року між [PERSON] то ТОВ «Дельта Тревел» укладено Договір №7903 на туристичне обслуговування, відповідно до умов якого, туроператор зобов`язується відповідно до заявки на бронювання туристичних послуг забезпечити надання комплексу туристичних послуг, а турист зобов`язується на умовах даного договору прийняти та оплатити їх. Як вбачається із матеріалів справи, а саме з копії квитанції до прибуткового касового ордера від 27.12.2019 року, [PERSON] оплатила 24900,00 грн. за туристичний пакет. Відповідно до ст.20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Указом Президента України №87/2020 від 13.03.2020 року введено в дію рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 13.03.2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», відповідно до якого з 17.03.2020 року закрито регулярне пасажирське сполучення через державний кордон України, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року №338 Указом запроваджено режим надзвичайної ситуації на всій території України на 30 днів до 24.04.2020 року. Однак, судом встановлено, що відповідачем в день запровадження в державі надзвичайної ситуації не повідомлено позивача про неможливість виконання договору з незалежних причин та не повідомив про неможливість виконання прийнятих на себе зобов`язань, внаслідок дії форс-мажорних обставин. Таким чином, відповідачем зобов`язання по Договору №7903 на туристичне обслуговування від 27.12.2019 року не виконано, у зв`язку із чим 19.05.2021 року позивачем надіслано лист, в якому вона вимагає повернути сплачені нею кошти у сумі 24900,00 грн. з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, а всього 27245,75 грн., однак відповіді на свою вимогу не отримала. Згідно ст.5 Закону України «Про туризм», суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність, є, зокрема, туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність. Таким чином, подорож позивача [PERSON] є туристичним продуктом, який створювався і реалізовувався туристичним оператором ТОВ «Дельта Тревел». Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.33 Закону України «Про туризм», суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином, враховуючи положення вищевказаних статтей та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що ним не було надано туристичних послуг за договором, не запропоновано іншого туристичного продукту. При розрахунку ціни позову суд приймає до уваги, як належний та допустимий розрахунок наданий позивачем, відповідно до якого сукупний індекс інфляцій в Україні за період з 24.12.2019 року по серпень 2021 року становить 120,77% (102% х 99,7% х 100,8% х 100,8% х 100,3% х 102,2% х 99,4% х 99,8% х 100,5% х 101,0% х 101,3% х 100,9% х 105,0% х 101,3% х 101,0% х 101,7% х 101,7% х 101,3% х 100,2%), що підтверджується інформацією на офіційному сайті Державної служби статистики України. Розрахунок індексу інфляції становить 24900 х 1120,77%=30071,73-24900=5171,73 грн. Сума трьох процентів річних 24900 х 3% = 747 (2020 рік); 24900 х 3%=747:2=373,5 (за 6 місяців 2021 року). Таким чином, враховуючи наведений розрахунок, сума заборгованості складає 31192,23 грн. (основна сума боргу) + 5171,00 грн. (інфляційні витрати), 1120,50 грн. (3% річних за півтора року). Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що відповідач взятих на себе зобов`язань по договору на туристичне обслуговування в строки, передбачені договором не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а відтак позов необхідно задовольнити повністю. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду із даним позовом звільнена від сплати судового збору відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». Ставка судового збору на день звернення до суду за позовні вимоги майнового характеру, подані фізичною особою, становила 908,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved