Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом та встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [PERSON] , [INFO] який помер в с. Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки на території Рубанівської сільської ради Херсонської області (із земель колективної власності колишнього КСП «Шлях Волі»), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку пай серії ХС №0106416, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №626 від 24.06.1997 року. Факти смерті підтверджуються відповідним витягом. [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги. Його мати, [PERSON] , довгий час проживала з [PERSON] у цивільному шлюбі. Так, після досягнення [PERSON] похилого віку [PERSON] почав піклуватися про нього, так як у них уже сформувалися родинні відносини як між відчимом та пасинком, та він фактично проживав у позивача вдома починаючи з 1990 року. [PERSON] був непрацездатним пенсіонером. В період з 1990 року по 31.10.2011, тобто по день смерті [PERSON] постійно проживав в с. Рубанівка у [PERSON] вдома по [ADDRESS] . Разом з ним, вони спільно вели господарство, городництво і весь цей час він був у позивача на утриманні, так як отримував пенсійне забезпечення невеликого розміру. [PERSON] мав грошові вкладення, заробітну плату, отримував кошти від непостійних підробітків, за які вони й проживали. За кошти позивача купували господарство, продукти харчування та ліки. Майно та кошти позивача для [PERSON] були основним джерелом засобів для існування. Крім того, поховання [PERSON] позивач здійснював за власний рахунок. Викладені факти підтверджуються письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] . Також вказане підтверджується довідкою Рубанівської сільської ради Каховського району Херсонської області. У зв`язку з викладеним, оформити свої спадкові права без встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини із [PERSON] позивач не має можливості. Вимоги про встановлення факту в порядку окремого провадження ним не заявлялися, оскільки вбачається спір про право, а саме, виникнення у нього права на спадкування за законом майна померлого [PERSON] що є окремим предметом доказування та має здійснюватися шляхом подання до суду відповідного позову. Цей спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельну ділянку, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому просить суд встановити факт проживання [PERSON] який помер [INFO] та [PERSON] однією сім`єю з 01.01.1990 до 31.10.2011 року та факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за [PERSON] ( [INFO] ) в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 7,23 умовних кадастрових гектар із земель колишнього КСП «Шлях Волі» відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС №0106416, про що в Книзі реєстрації на право на земельну частку (пай) вчинений запис №626 від 24.06.1997 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не 'явився, але у позові просив розгляд справи проводити у його відсутність. Представник відповідача Рубанівської сільської ради - Куратов О.В. у підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву у якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовної заяви [PERSON] , а також просить суд розглядати справу без участі представника сільської ради. Прийнявши відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання позову представником відповідача та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №0003448688 від 05.01.2021 року, [PERSON] , помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки на території Рубанівської сільської ради Херсонської області (із земель колективної власності колишнього КСП «Шлях Волі»), що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Великолепетиському районі Херсонської області №К.13.0-0.21-13/35-21 від 10.10.2021 року про те що [PERSON] було отримано всертифікатом на право на земельну частку пай серії ХС №0106416, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №626 від 24.06.1997 року. На підставі статей 1216, 1217, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих-спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Отже, законодавець в цьому випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. У зв`язку із чим, враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на земельну ділянку в нотаріальній конторі не може, його право підлягає захисту в судовому порядку. [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги. Його мати, [PERSON] , довгий час проживала з [PERSON] у цивільному шлюбі. Так, після досягнення [PERSON] похилого віку [PERSON] почав піклуватися про нього, так як у них уже сформувалися родинні відносини як між відчимом та пасинком, та він фактично проживав у позивача вдома починаючи з 1990 року. [PERSON] був непрацездатним пенсіонером. В період з 1990 року по 31.10.2011, тобто по день смерті [PERSON] постійно проживав в с. Рубанівка у [PERSON] вдома по [ADDRESS] . Разом з ним, вони спільно вели господарство, городництво і весь цей час він був у позивача на утриманні, так як отримував пенсійне забезпечення невеликого розміру. [PERSON] мав грошові вкладення, заробітну плату, отримував кошти від непостійних підробітків, за які вони й проживали. За кошти позивача купували господарство, продукти харчування та ліки. Майно та кошти позивача для [PERSON] були основним джерелом засобів для існування. Крім того, поховання [PERSON] позивач здійснював за власний рахунок. Викладені факти підтверджуються письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] . Також вказане підтверджується довідкою Рубанівської сільської ради Каховського району Херсонської області. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК). Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Отже, визначальним тут є поняття сім`ї. Згідно зі ст. 3 СК України сім`ю становлять особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я виникає на основі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Особа, яка претендує на спадщину, має довести, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю (мала спільне господарство, витрати тощо), і що таке проживання тривало не менше 5 років до часу відкриття спадщини. Це можуть бути свідчення сусідів чи інших членів сім`ї; документи, які підтверджують спільне проживання та спільні витрати, тощо. Спадкоємці 4-тої черги в рамках, передбачених законом, можуть отримати спадщину лише в разі відсутності дітей у померлого, а також відсутності у нього батьків, сестер, рідних братів, бабусь і дідусів та ін., зазначених у законі, родичів. У зв`язку з викладеним, оформити свої спадкові права без встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини із [PERSON] позивач не має можливості. Вимоги про встановлення факту в порядку окремого провадження ним не заявлялися, оскільки вбачається спір про право, а саме, виникнення у нього права на спадкування за законом майна померлого [PERSON] що є окремим предметом доказування та має здійснюватися шляхом подання до суду відповідного позову. Цей спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельну ділянку, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві, наявність порушеного права позивача є очевидним, а отже підлягає захисту судом у спосіб, що визначений законодавцем. Враховуючи вищевикладене, суд відповідно до ст. 315 ЦПК України, ст. 1270 ЦК України вважає можливим встановити факт проживання [PERSON] який помер [INFO] та [PERSON] однією сім`єю з 01.01.1990 до 31.10.2011 та факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а також згідно ст. ст. 4, 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1221, 1268, 1269, 1270 ЦК України вважає необхідним визнати за [PERSON] ( [INFO] ) в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 7,23 умовних кадастрових гектар із земель колишнього КСП «Шлях Волі» відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС №0106416, про що в Книзі реєстрації на право на земельну частку (пай) вчинений запис №626 від 24.06.1997 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , крім того, представник відповідача позов визнав, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 4, 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1221, 1268, 1269, 1270 ЦК України

Outcome: approved