Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Виконавчий комітет Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області в інтересах дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення [PERSON] повноліття, а потім в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення повноліття [PERSON] . Також просить накласти заборону на відчуження належного відповідачу на праві власності житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , з метою захисту житлових прав дітей. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батьків неповнолітніх внесені до актових записів про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач не створює належних умов для утримання та виховання дітей, в будинку постійно не прибрано, постільна білизна брудна, відсутні місця для відпочинку та робочі місця для дітей, продукти харчування наявні в невеликому обсязі. За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно, не працює, схильна до вживання спиртних напоїв, веде аморальний спосіб життя. На час перевірок в лютому та березні 2021 року [PERSON] перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Протягом лютого-березня 2021 року з [PERSON] службою у справах дітей та поліцейськими офіцерами громади неодноразово проводились бесіди, надавалась допомога, винесено 2 офіційні попередження начальником служби у справах дітей. Однак позитивного результату проведена робота не дала, жодних змін у поведінці та ставленні [PERSON] до виконання батьківських обов`язків не відбулось. Вище викладене стало підставою прийняття органом опіки та піклування виконавчого комітету Приютівської селищної ради висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки вона ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, не створила належні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку дітей, матеріально дітей не утримує, тобто самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Поведінка [PERSON] свідчить про її нехтування батьківськими обов`язками та ухилення від їх виконання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, будь-яких заяв та клопотань не подала, правом на відзив не скористалася. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Бугайченко Т.А. від 30 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 липня 2021 року проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероди Л.М. від 19 жовтня 2021 року вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного Кодексу України, відомості про батьків дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного Кодексу України. Згідно довідки № 115 від 24.06.2021 року, виданої виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , і має склад сім`ї: дочка - [PERSON] , [INFO] (згідно довідки проживає окремо зі своїм співмешканцем), дочка - [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення засідання виконавчого комітету Лікарівської сільської ради від 16.08.2012 року № 44 сім`ю [PERSON] поставлено на облік, як сім`ю, що потрапила в складні життєві обставини. Рішенням засідання виконавчого комітету Лікарівської сільської ради від 04.06.2018 року порушено клопотання перед службою у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації щодо тимчасового вилучення дітей з сім`ї [PERSON] з метою створення безпечних умов проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Виконком сільської ради зобов`язано провести роботу з [PERSON] щодо профілактичного лікування від алкогольної залежності та створення належних умов проживання дітей. Відповідно до листа-клопотання від 06.06.2018 року Лікарівська сільська рада повідомила Службу у справах дітей Олександрійської РДА про те, що [PERSON] , в сім`ї якої виховується двоє дітей шкільного віку, постійно вживає алкогольні напої, недобросовісно виконує батьківські обов`язки, її дочка [PERSON] , [INFO] , часто залишається без контролю зі сторони матері, блукає селом, по людських огородах, гуляє по залізничній колії, не відвідує оздоровчий табір, систематично брудна, голодна та бездоглядна. Згідно акта обстеження житлово-побутових умов 11.03.2021 року комісією у складі начальника служби у справах дітей Приютівської селищної ради Коряковцева Я.В., поліцейського офіцера громади Нікуліна В.Ю., старости Лікарівського старостинського округу [PERSON] було обстежено житлово-побутові умови проживання, морального, психологічного, фізичного стану членів сім`ї [PERSON] , умов виховання дітей, забезпечення захисту прав дітей, свобод та законних інтересів за адресою: [ADDRESS] . Комісією встановлено, що на момент перевірки в будинку було не прибрано, санітарно-гігієнічні умови незадовільні, [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння, продукти харчування наявні в малій кількості. Того ж дня [PERSON] було винесено офіційне попередження про відповідальність батьків за порушення прав дітей згідно чинного законодавства. Відповідно до листа Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 07.04.2021 року № 41715/114-21 за зверненням Служби у справах дітей Приютівської селищної ради було проведено перевірку, в ході якої відвідана за місцем проживання [PERSON] . На час перевірки [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння, в будинку було брудно, дитина [PERSON] не доглянута, разом з матір`ю по найму пасла корів, участі в дистанційному навчанні не приймала. Відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП та проведено профілактичну бесіду щодо виконання батьківських обов`язків. Наказом Служби у справах дітей Приютівської селищної ради від 03.02.2021 року № 15 взято на облік дітей, які проживають у сім`ї, що потрапила в складні життєві обставини - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку оцінки потреб сім`ї від 22.06.2021 року, складеного РУ «Центр надання соціальних послуг Приютівської селищної ради», основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини сім`ї [PERSON] , є зловживання нею спиртними напоями, її безробіття, її низький виховний потенціал, пережитий негативний досвід розлучення з чоловіком. Відповідно до довідки-характеристики, виданої виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області на [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . вона на теперішній час не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Приютівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . ОЦІНКА СУДУ Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та, відповідно до ст. 150 СК України, має обов`язки піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити дітей, готувати їх до самостійного життя. Надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази підтверджують невиконання відповідачем батьківських обов`язків щодо дітей, тому суд дійшов висновку про необхідність застосування такого заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача стосовно її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Тому, під час ухвалення рішення про позбавлення відповідача батьківських прав суд вирішує про стягнення з неї аліментів на утримання дітей. НОРМИ ПРАВА Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного Кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви … про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 Сімейного кодексу України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до дітей, на які посилається позивач, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на їх фізичний розвиток. Відповідач не надала суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дітей. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дітей, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному забезпеченню дітей, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як матір`ю дітей, своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Частиною 2 статті 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов`язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач зобов`язана матеріально утримувати дітей, та, визначаючи аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, бере до уваги вищенаведені обставини справи. Суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява надійшла до суду 16 квітня 2021 року, отже аліменти стягуватимуться з 16 квітня 2021 року. Крім того, відповідно до ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за дітьми сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особам з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Частиною 4 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до ч. 3 ст. 25 вказаного Закону, у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. З урахуванням встановлених вище обставин та положень закону, з метою захисту житлових та майнових прав дітей, слід накласти заборону на відчуження житлового будинку, який належить відповідачу. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, а тому з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 816 грн. 00 коп.

Outcome: approved