Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Боденко Дмитро Олександрович, звернувся в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів Олекса Любомирович про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського МНО Бригіди В.О. за № 31375 від 04 жовтня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кошельок» 10706,00 грн боргу таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в жовтня 2021 року позивачці стало відомо, що 18.10.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67175238 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського МНО Бригіди В.О. за № 31375 від 04 жовтня 2021 року про стягнення з неї на користь ТОВ «Кошельок» 10706,00 грн боргу. Оспорюваний виконавчий напис приватного нотаріуса вважає незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки виданий за відсутності для цього правових підстав. Виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору № 3519008447-168450 від 24 листопада 2020 року, який не є нотаріально посвідчений, що суперечить вимогам чинного законодавства, також ТОВ «Кошельок» до здійснення виконавчого напису не надіслало на адресу позивачки письмову вимогу про сплату нею заборгованості за кредитним договором, тому подані відповідачем документи достовірно не підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності позивачки перед відповідачем. Згідно виконавчого напису сума заборгованості за період з 24 листопада 2020 року по 23 вересня 2021 року складає 10106,00 грн, з яких: 3100 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7006,00 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 600 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Також вказує, що станом на 04 жовтня 2021 року позивачка не мала заборгованості перед відповідачем у розмірі 10706,00 грн, а тому розмір вказаної заборгованості є спірним. В судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що кредитний договір, на підставі якого вчинений виконавчий напис не посвідчувався нотаріально. Звернув увагу також на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від ТОВ «Кошельок» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, розписки, чеки). Таким чином, відсутні ознаки безспірності зобов`язання, за яким вчинено виконавчий напис. Просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. Представник відповідача ТОВ «Кошельок» в судове засідання не з`явився. 12 листопада 2021 року на адресу суду від представника ТОВ «Кошельок» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 24 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» та [PERSON] був укладений договір № 3519008447 у електронній формі, відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 3100,00 грн, строком на 14 днів - «Лояльний період», шляхом переказу на її картковий рахунок, що підтверджується повідомленням ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «Кошельок» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору про організацію переказу грошових коштів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі визначеному Договором. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав позивачці кредит у розмірі 3100,00 грн шляхом перерахування на картковий рахунок, однак позивачка не повернула своєчасно відповідачу суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом. На підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, в зв`язку з не виконанням позивачкою зобов`язань за кредитним договором ТОВ «Кошельок» звернулось із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса та надало приватному нотаріусу Київського МНО Бригіді В.О. всі необхідні документи та докази безспірності заборгованості [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 24 листопада 2020 року по 23 вересня 2021 року загальна сума якої становить 10706,00 грн, яка складається з 3100 грн - простроченої заборгованість за сумою кредиту; 7006,00 грн - простроченої заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 600,00 грн - заборгованість по витратам за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Вважає, що у відповідача були всі обґрунтовані та законні підстави звернення стягнення на грошові кошти позивачки шляхом вчинення виконавчого напису за кредитним договором. Крім того, представник відповідача зазначає, що до позовної заяви не долучено жодної квитанції, яка б підтвердила сплату позивачкою суми витрат понесених на професійну правничу допомогу, будь-яких розрахунків виконаних робіт адвокатом, а також виходячи з чого була сформована сума в розмірі 5000 грн. Просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського МНО Бригіда В.О. в судове засідання не з`явився. На адресу суду направив клопотання про розгляд справи за його відсутності та винести рішення згідно чинного законодавства України. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів О.Л. в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомили, письмових пояснень суду не надавав. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» та [PERSON] був укладений договір (оферта) № 3519008447-168450 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 3100,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 15 днів. Згідно з графіком розрахунків, які містяться в Додатку № 1 до вказаного договору, дата повернення кредиту 08 грудня 2020 року, залишок - 3100,00 грн, нарахований процент - 0 грн, всього до сплати 3100,00 грн. Відповідно до виписки з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №3519008447-168450 від 24 листопада 2020 року, яка проводилась директором ТОВ «Кошельок», заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кошельок» станом на 23 вересня 2021 року (включно) складає 10106,00 грн, в тому числі: 3100,00 грн - прострочена заборгованості за сумою кредиту та 7006,00 грн - прострочена заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 04 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис за № 31375 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованості на загальну суму 10706,00 грн. За заявою ТОВ «Кошельок» приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатівим О.Л. 18 жовтня 2021 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 67175238 з примусового виконання виконавчого напису за № 31375 від 04 жовтня 2021 року щодо стягнення з боржника [PERSON] 10706,00 грн боргу. Статтями 15, 16 ЦК України закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису містить Порядок (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Верховний Суд України у правовому висновку, викладеному у постанові від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 зазначив, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Судом встановлено, що ТОВ «Кошельок» є стягувачем за кредитним договором № 3519008447-168450 від 24 листопада 2020 року, який укладений між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] . Однак, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, оскільки згідно виконавчого напису стягнення заборгованості за кредитним договором проводиться за період з 24 листопада 2021 року по 23 вересня 2021 року. Крім того, стороною відповідача не надано суду доказів того, що стягувачем було направлено розрахунок заборгованості боржнику. Також судом встановлено наступне. З тексту оспорюваного виконавчого напису встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. Відповідно п. 2 розділу ІІ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з розрахункових і кредитних відносин» Переліку (зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29 листопада 2001 року, в якій у п.1 Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому пункту 2 не передбачено в діючому Переліку. У правовій позиції, яка наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року №910/10374/17 зроблено висновок, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, вчиняючи 04 жовтня 2021 року виконавчий напис за № 31375, приватний нотаріус Бригіда В.О. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23, тобто, керувалася нечинним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а, отже, діяла в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат». З огляду на викладене, оскільки судом встановлено, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, ним взято до уваги тільки розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, який зроблено ТОВ «Кошельок» одноособово без урахування думки та позиції позивачки, враховуючи, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд дійшов висновку, що спірний виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження надання правової допомоги [PERSON] представником позивачки адвокатом Боденком Д.О. надано суду: договір про надання правової допомоги від 25 жовтня 2021 року, акт прийому - передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № б/н від 25 жовтня 2021 р. з детальним описом робіт, відповідно до якого адвокатом витрачено 1 год на усну консультацію, вартість послуги - 500 грн; 5 годин витрачено часу на складання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вартість послуги - 3000 грн; вартість складання клопотання про витребування доказів склала 750 грн (за 1 години); вартість складання заяви про забезпечення позову склала 750 грн (за 1 годину). Також представником позивача надано суду меморіальний ордер №@2PL201635 від 25 жовтня 2021 р. на суму 2500 грн про оплату [PERSON] послуг адвоката відповідно до договору про надання правової допомоги від 25.10.2021 та квитанцію №0.0.2382573785.1 від 16 грудня 2021 року про оплату [PERSON] 2500 грн послуг адвоката відповідно до договору про надання правової допомоги № б/н від 25.10.2021 р. З огляду на викладене, з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, витрачений на це час, обсягу наданих послуг, значення справи для позивача, суд вважає, що з ТзОВ "Кошельок" слід стягнути на користь [PERSON] 5000 грн витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід також стягнути суму судового збору в розмірі 908 гривень, сплаченого за подання позовної заяви та 454 грн - за подання заяви про забезпечення позову. Крім того, ухвалою суду від 10 листопада 2021 року задоволено заяву представника позивача адвоката Боденка Д.О. про забезпечення позову, постановлено зупинити стягнення, яке проводиться на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатіва О.Л. у виконавчому провадженні № 67175238 щодо примусового виконання виконавчого напису за № 31375, вчиненого 04 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кошельок» 10706,00 грн боргу. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі наведеного, Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5,

Outcome: approved