Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позивач звернулась до суду з вимогою про стягнення на її користь, аліментів, на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позов мотивується тим, що сторони 29 травня 2010 року уклали шлюб, який зареєстровано відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції, про що 29.05.2010 року, було складено відповідний актовий запис №454, у шлюбі народилась спільна дитина [PERSON] , актовий запис № 27, Серія [NUMBER] . Шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися, відповідач матеріально не допомагає дитині, всі витрати на дитину забезпечує позивачка, дитина проживає разом з позивачкою. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача, адвокат Шестопалова О.О. надала заяву, про визнання відповідачем позовних вимог. Вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку. Так, згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.06.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Сторони 29 травня 2010 року уклали шлюб, який зареєстровано відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції, про що 29.05.2010 року, було складено відповідний актовий запис №454. Проживання одного з батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Від шлюбу сторони мають спільну дитину , у шлюбі народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 27, Серія [NUMBER] . Дитина проживає разом з позивачкою, а тому саме позивач здійснює витрати на утримання дитини. 18.01.2022 року, на адресу суду надійшла заява від адвоката Шестопалової О.О., яка представляє інтереси [PERSON] про визнання позову, та не заперечує проти його задоволення. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частина 3 ст. 181 СК України, передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Одночасно законодавцем визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2ст.182 СК України). Разом з тим, при визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, враховує загальний матеріальний стан відповідача, стан здоров`я дітей, відповідача та фактичного приділення позивачем більше сил та засобів на їх виховання та розвиток через проживання дітей, з нею, в той час, як відповідач може і повинен знаходити діяльність, яка б дозволила йому забезпечити належний рівень існування дітей, яка має право на утримання за його рахунок. Відповідач повинен, і має можливість докладати всіх зусиль для надання повноцінного утримання своїх дітей, які в силу свого віку не можуть забезпечити себе усім необхідним. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що відповідають інтересам дитини. Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків у утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України, та має забезпечити право малолітньої дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 26.08.2021 року. Згідно з п.1 ч.1ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved