Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач звернувся в жовтні 2021 р. до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 1887.10грн., стягнення судових витрат. Позов обґрунтував тим, що з 09.04.2020р. відповідач отримав статус безробітного та йому було призначено виплату допомоги по безробіттю. При обміні позивача з даними ПФУ, виявлений факт зайнятості [PERSON] у період перебування на обліку у центрі зайнятості в статусі безробітного а саме з 20.07.2020р. у ПСП «Оскар», про що складений Акт розслідування від 23.02.2021р. №227. Жодного повідомлення щодо цього відповідач позивачу не подавав. Сума виплаченого матеріального забезпечення за період з 20.07.2020р. по 15.09.2021р. становить 1887.10грн., від повернення такої суми за повідомленням від 01.03.2021р. відповідач відмовляється. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути за відсутності представника та позов задовольнити в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судові засідання не з`явився, повідомлявся про судові засідання належно, відзив не подав, а тому суд зважаючи на строки розгляду справи, вважав за можливе завершити розгляд даної справи за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 09.04.2020р. відповідач на підставі поданої ним ж заяви отримав статус безробітного відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» та йому було призначено виплату допомоги по безробіттю на підставі ч.2,4 ст.22 та ч.3 ст.23 цього ж закону (а.с.8-10). При обміні згідно чинного законодавства позивача з даними інших органів, в т.ч. ПФУ, щодо доходів осіб, які перебувають на обліку у центрі зайнятості, виявлений факт зайнятості [PERSON] у період перебування на обліку у центрі зайнятості в статусі безробітного, а саме з 20.07.2020р. у ПСП «Оскар» (за строковим трудовим договором до моменту закінчення жнив), про що складений Акт розслідування №227 від 23.02.2021р. та видано наказ 26.02.2021р. №97 про повернення коштів за період з 20.07.2020р. по 15.09.2021р. (а.с.12-15). Так, за ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. За ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Жодного повідомлення щодо цього відповідач позивачу не подавав. Водночас, за п.9 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі в т.ч. встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Також, у відповідності до п.4,6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соцполітики України і Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 N 60/62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за N 232/16248, для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади. У разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Аналогічно, порядок припинення реєстрації безробітного з дня встановлення факту виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи, передбачено п.30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб що шукають роботу, затвердженого постановою КМУ від 19 вересня 2018 р. № 792. За повідомленням позивача зареєстрованого 01.03.2021р. направленого відповідачу, кошти - сума виплаченого матеріального забезпечення, які отримані [PERSON] за період з 20.07.2020р. по 15.09.2021р. в сумі 1887.10грн. слід було повернути протягом 15-ти днів з дня отримання листа (а.с.11, 27), однак таке повернулося за закінченням терміну зберігання. Повторно, через вайбер, було повідомлено відповідача про повернення коштів з направленням копії повідомлення від 01.03.2021р., про що свідчить надана до матеріалів справи переписка сторін щодо цього (а.с.16-26). Позивач доводив, що від повернення такої суми відповідач відмовляється, в зв`язку з чим і подано позов до суду, відповідач дані доводи щодо неповернення вказаних коштів за період з 20.07.2020р. по 15.09.2021р. в сумі 1887.10грн., не спростував. За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. За змістом вимог ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати у розмірі судового збору становлять 2270грн. (а.с.7), а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача дані судові витрати. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.1, 4, 45 Закону України «Про зайнятість населення», ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб що шукають роботу,

Outcome: approved