Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України, в особі філії - Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. В позовній заяві зазначено, що 11.07.2019 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №20191, відповідно до якого відповідачу видано кредит в сумі 88 400,00 грн. на споживчі потреби, зі сплатою 56% річних, строком на 60 місяців. Позивач вказує, що відповідач, отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушував свої договірні зобов`язання, щодо строків повернення кредиту, сплати процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Станом на 29.07.2021 за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 100 313,46 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом (кредитом) у розмірі 76 613,36 грн.; процентів за користування кредитом у розмірі 11 875, 14 грн.; пені за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів у розмірі 0,03 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 2 744,68 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 447,68 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 7 435,91 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування у розмірі 1 196, 66 грн. За таких обставин позивач звернувся до суду із даною позовною заявою та просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судовий збір. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2021 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (а.с. 41) Представник позивача АТ «Державний ощадний банк України, в особі філії - Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк», [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, натомість подав заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій просив позов задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.07.2019 між позивачем Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №20191, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 88 400,00 грн зі сплатою 56% річних з терміном остаточного повернення не пізніше 10 липня 2024. (а. с. 14-19) Відповідно до пунктів 2.4.1 та 2.4.2 за користуванням кредитом позичальник зобов`язаний сплатити банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 % річних, яка є фіксованою. Проценти нараховуються щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором. Відповідно до пункту 3.2.1 договору банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Згідно пункту 3.3.3 договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1473,33 грн. та сплату процентів нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 17 числа місяця наступного за звітом, починаючи з серпня 2019 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів наданого йому згідно з умов цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності визначеної цим договором. Згідно до пунктів 3.9.1 банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником та/або поручителем взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або договорами забезпечення (за наявності) та /або іншими договорами укладеними позичальником з банком, вимагати повернення суми кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим договором), строк сплати яких ще не настав в повному обсязі у тому числі, але не включно у разі якщо відбулась будь-яка із наступних подій: 3.9.1.1 затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом на один календарний місяць та 3.9.1.2. недотримання позичальником на вимогу банку документів, що стосується його фінансового стану. Відповідно до пункту 3.9.2. договору виконання позичальником вимог банку щодо повернення кредиту, належних до сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів, строк сплати яких не настав, відповідно до умов цього договору повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дня одержання такої вимоги від банку. Вказаний строк починає відліковуватись з дати вручення позичальнику відправлення. Якщо поштова служба не може вручити письмову вимогу, то воно вважається врученим позичальнику у день зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Крім того, ще Верховний Суд України у постанові від 26.04.2017 року у справі № 3-1522гс16 зробив висновок, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України. Як вбачається із виписки по особовому рахунку за період з 11.07.2019 по 29.07.2021 та розрахунку заборгованості за кредитом, відповідач [PERSON] користувалася наданими кредитними коштами, однак належним чином не виконувала умови кредитного договору щодо погашення заборгованості. (а.с.4-10) У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені) (ст. 611 ЦК України). Позивачем на адресу [PERSON] надсилалася вимога про повернення кредиту, в яких банк просив повернути кошти за кредитним договором в розмір 88 488, 53 грн. (заборгованість станом на 19.10.2020), однак направлена вимога залишилися без реагування. (а.с. 20) Відповідно до розрахунку заборгованості за основним боргом, процентами, пенею, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно з кредитним договором №20191 від 11.07.2019 розмір заборгованості [PERSON] станом на 29.07.2021 складає 100 313,46 грн, з яких: 76 613,36 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 11 875, 14 грн. - процентів за користування кредитом; 0, 03 грн. пені за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів; 2 744,68 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 447,68 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування; 7 435,91 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 1 196, 66 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування. Вказаний розмір заборгованості не змінився і на день ухвалення рішення з урахування внесених і виданих сум. Доказів, які б спростували вказаний розмір заборгованості, матеріали справи не містять. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 100 313,46 грн, з яких: 76 613,36 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 11 875, 14 грн. - процентів за користування кредитом; 0,03 грн. пені за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів; 2 744,68 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 447,68 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування; 7 435,91 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 1 196, 66 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2 270, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved