Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: 1) скасувати арешт на нерухоме майно, що належить йому, накладений постановою слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області Буланого Д.В. за № 6/227 від 22.11.2011; 2) виключити запис про реєстраційний номер обтяжень № 11873616 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 22.11.2011 слідчим СУ ГУМВС України в Запорізькій області було винесено постанову № 6/227 про накладення арешту на нерухоме майно, що належить йому на праві власності, в рамках кримінального провадження №12013080340000148, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 382 КК України. 22.11.2011 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено відповідний запис про реєстраційний номер такого обтяження: 11873616. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області у справі № 328/1495/15-к від 01.07.2015 залишено без змін ухвалу слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області від 11.06.2015 у цій справі, якою відмовлено в задоволенні скарги голови комісії з припинення Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Надія» на постанову заступника Токмацького міжрайонного прокурора Саврана О.М. від 16.04.2015 про закриття кримінального провадження №12013080340000148, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 382 КК України. 12.11.2021 він звернувся засобами «Укрпошта» до відповідача з заявою про скасування постанови слідчого № 6/227 від 22.11.2011 про накладення арешту на майно, що належить йому на праві власності. Станом на день звернення до суду жодної відповіді він не отримав. Кримінальне провадження в рамках якого було слідчим винесено постанову № 6/227 від 22.11.2011 є закритим, з цього часу минув великий часовий термін понад 6 календарних років, при цьому судом не було вирішено питання про скасування арешту майна, що йому належить, наявності у державному реєстрі обтяжень запису, про накладення арешту на належне йому майно, що у сукупності перешкоджає йому у користуванні даним майном. Від відповідача Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в порядку ст.\~178\~ЦПК України надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказується, що відповідно до поданих разом з позовною заявою [PERSON] документів, дійсно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис, що все нерухоме майно [PERSON] , [INFO] , а саме розташоване за адресою: 1) [ADDRESS] (гараж); 2) квартира [ADDRESS] ; земельна ділянка у Приморському районі Запорізької області, арештовані згідно постанови слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області Буланим Д.В. Відомості до Реєстру були внесені Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, однак на якій підставі саме на вищезазначене майно було накладено арешт ГУНП невідомо, оскільки у постанові слідчого не визначено конкретні відомості про об`єкти арешту. ГУНП в Запорізькій області не володіє жодною інформацією щодо арешту майна, яке є предметом даної цивільної справи. Крім того у ГУНП відсутні повноваження щодо скасування арешту майна. ГУНП, яке створене 07.11.2015 не є правонаступником ГУМВС України в Запорізькій області, жодним чином не порушувало права позивача, позбавлене будь-якої законодавчої можливості вплинути на статус майна, яке є предметом даної справи. Позивачем до матеріалів позовної заяви не долучено документів, які б підтверджували право власності, або право законного володіння, розпорядження, користування майном. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] (а.с.39-43). В судове засідання сторони не з`явились, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує повністю (а.с.29); представник відповідача проти позову заперечує (а.с.43). Тому суд може розглянути справу без участі сторін, і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 22.11.2011 за №11873616 Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна, підстава обтяження: постанова про накладення арешту на майно, 6/227, 22.11.2011, Слідчий СУ ГУМВС України в Запорізькій області Буланий Д.В.; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; власник: [PERSON] , [INFO] , код [NUMBER] , [ADDRESS] ; обтяжувач: СУ ГУМВС України в Запорізькій області, слідчий Буланий Д.В.; заявник: СУ ГУМВС України в Запорізькій області, слідчий Буланий Д.В., Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд.29 (а.с.8-10). Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області у справі № 328/1495/15-к від 01.07.2015 залишено без змін ухвалу слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області від 11.06.2015 у цій справі, якою відмовлено в задоволенні скарги голови комісії з припинення Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Надія» на постанову заступника Токмацького міжрайонного прокурора Саврана О.М. від 16.04.2015 про закриття кримінального провадження №12013080340000148, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 382 КК України (а.с.13-20). 11.11.2021 [PERSON] звернувся до слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області Буланого Д.В. з заявою про скасування постанови про накладення арешту на майно №6/227 від 21.11.2011 (а.с.21-23). Відповідно до ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до правових висновків, викладених у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 по справі № 727/2878/19 спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Як встановлено судом, арешт на майно [PERSON] накладено постановою слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області Буланого Д.В. №6/227 від 21.11.2011. Новий Кримінально-процесуальний кодекс України набрав чинності з 20 листопада 2012 року, таким чином даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч. 1 ст. 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317\~ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.\~321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391\~ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В матеріалах\~справи відсутні\~докази про\~те,\~що на\~даний час\~існує потреба\~в арешті\~нерухомого майна,\~власником якого\~є [PERSON] .\~Відсутність підстав\~накладення арешту\~вказує на\~незаконність перебування\~майна під\~арештом, порушує\~права позивача\~як власника,\~внаслідок чого\~він позбавлений\~можливості у\~повному обсязі\~користуватися та\~розпоряджатися належним\~йому майном,\~тому суд\~вважає,\~що позов\~обґрунтований та\~підлягає задоволенню. Позовні вимоги є заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує На підставі ст. ст. 317, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved