Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини та на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 05.07.2019 року, шлюбні відносини фактично припиненні, сторони проживають окремо одне від одного, шлюб не розірвано. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач, який є здоровою, працездатною особою, у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дружини та дитини не надає. Позивачка не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, дитина проживає із нею та знаходиться повністю на її утриманні. У позові позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця , починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця , починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05.07.2019 року, шлюб зареєстровано Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом № 110 (а.с.10). Шлюбні відносини фактично припиненні, сторони проживають окремо одне від одного, шлюб не розірвано. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). Відповідач, який є здоровою, працездатною особою, у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дружини та дитини не надає. Позивач не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, дитина проживає із нею та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька і (або) у твердій грошовий сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно статті 84 СК України, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч .2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини та дитини, суд виходить з того, що відповідач є здоровою , працездатною особою. Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття та дружини до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства щодо зобов`язання батьківутримувати дітей до досягнення їх повноліття та приймати участь у вихованні, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини та на утримання дитини обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття та на утримання позивача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця і до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Згідно до ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 28.10.2021 року. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, тому в порядку ч. 2 ст.. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved