Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою, де просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2270, вчинений 20.12.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] . Одночасно просить стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору та витребувати у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Миколаївни належним чином завірені матеріали нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №2270 від 20.12.2018 року. І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20 грудня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис №2270 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить позивачу на праві приватної власності, в рахунок погашення заборгованості на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Про наявність відносно нього виконавчого напису [PERSON] дізнався з постанови державного виконавця П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Камянському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м.Дніпро) Ромашко Ю.І. про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до виконавчого напису №2270 від 20.12.2018 року за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного нерухомого майна пропонується задовольнити вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", щодо погашення заборгованості. Однак, позивач не згоден із вчиненим виконавчим написом, вважає, що його вчинено із порушенням законодавства, оскільки заборгованість не є безспірною. Крім того, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.04.2016 року змінено рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 року та вирішено: стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №DNJPG100001940 від 07.09.2007 року станом на 26.06.2015 року у розмірі 4295,70 доларів США еквівалент складає 91025,89 грн. та 20000 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 3575,09 доларів США, еквівалент 75756,16 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом - 443,30 доларів США, еквівалент 5876,20 гривень, а також пені в сумі 20000 гривень. Зазначене рішення звернуте до виконання і, з заробітної плати позивача до теперішнього часу проводяться відрахування на погашення заборгованості; на даний час заборгованість частково погашена. Таким чином, позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса №2270 від 20.12.2018 року є таким, що не підлягає виконанню. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою П?ятихатського районного суду від 30.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, подати відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Також, зазначеною ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Миколаївни належним чином завірену копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №2270 від 20.12.2018 року. 22 грудня 2021 року на адресу суду від третьої особи приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни надійшли копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис та заява з проханням розглядати справу за її відсутності. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав, своїм правом надання відзиву та заперечень на позовну заяву, не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін, оцінивши докази у справі у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України та законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1.ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1.ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. З копії матеріалів нотаріальної справи, наданої приватним нотаріусом Бондар І.М. на вимогу суду, вбачається, що в матеріалах даної справи мається лише перша сторінка кредитного договору (аркуш нотаріальної справи - 14), яка містить загальні положення кредитного договору без зазначення номеру кредитного договору, особи позичальника, предмета договору та інших істотних умов договору. Згідно припису п. 1.3. даного договору, -забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Договором зазначено в п.7.3 Договору, а також всі інші види іпотеки, поруки й т.ін. При цьому, копія договору не містить п.7.3. Згідно додаткової угоди від 22.11.2011 року, до кредитного договору №DNJPG100001940 від 07.09.2007 року (аркуш нотаріальної справи 15), - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] погодили зміни умов кредитування. Згідно договору іпотеки будинку (аркуш нотаріальної справи - 10-12), - предметом іпотеки являється будинок за адресою: [ADDRESS] . 20.12.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №2270, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у загальному розмірі 42408 доларів США 59 центів, що за курсом НБУ на 31.10.2018 становить 1194414 гривень (один мільйон сто дев`яносто чотири тисячі чотириста чотирнадцять) гривень 06 копійок, з яких: заборгованість за кредитом 9012,09 доларів США, заборгованість за відсотками 9275,49 доларів США, комісія 1170,82 доларів США, пеня 22950,19 доларів США. Також стягнуто витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 3500 грн., загальна сума, що підлягає стягненню складає 1197914 гривень (один мільйон сто дев`яносто сім тисяч девятсот чотирнадцять) гривень 06 копійок. У виконавчому написі вказано, що стягнення здійснюється за період з 07.09.2007 року по 31.10.2018 року, тобто за одинадцять років один місяць двадцять чотири дні (аркуш нотаріальної справи - 1). Для вчинення виконавчого напису представник банку звернувся до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, до якої додав наступні документи: розрахунок заборгованості за кредитним договором №DNJPG100001940 від 07.09.2007 року станом на 31.10.2018р. (найменований стягувачем як виписка з рахунку боржника) із зазначенням суми заборгованості з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, копії кредитного договору та договору іпотеки, вимога про погашення заборгованості, докази направлення вимоги (аркуш нотаріальної справи - 2). Державним виконавцем П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м.Дніпро) Ромашко Ю.І. на підставі виконавчого напису №2270 від 20.12.2018 р., вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М., відкрито виконавче провадження згідно з постановою ВП № 67340391 від 02.11.2021р.(а.с.9) ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Згідно ст.18 ЦК України, - нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» , - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮУ від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012р. за № 282/20595 (в редакції 16.07.2019р.) передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. Глави 16 зазначеного Порядку, - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Згідно Переліку документів,за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р.№ 1172(в редакції від 01.11.2017р.), для одержання виконавчого напису на іпотечних договорах, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що булана надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені вЗаконі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. З наданих приватному нотаріусу документів вбачається, що стягувачем не було надано засвідчену виписку з особового рахунку боржника, як того вимагає Перелік, хоча і є посилання на нього у додатках до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріуса. Проте фактично нотаріусу разом із заявою банком надано лише розрахунок заборгованості (аркуш нотаріальної справи 19-20). При цьому сам по собі розрахунок заборгованості не є первинним документому відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність"», а тому не дозволяє перевірити правильність такого розрахунку, розмір заборгованості та її безспірність, на що нотаріус, вчиняючи оспорюваний напис, уваги не звернув. Для вчинення виконавчого напису стягувач повинен надати нотаріусу первинні документи, що підтверджують надання кредитних коштів позичальнику, списання цих коштів з рахунку банку і їх надходження на рахунок позичальника. Постанова КЦС ВС від 10.10.2018 у справі № 466/6825/14-ц http://reyestr.court.gov.ua/Review/77361731: «При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки банк повинен був надати останньому первинні документи, що підтверджують надання кредитних коштів позичальнику: списання цих коштів з рахунку банку і їх надходження на рахунок позичальника.» Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, які встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач в позовній заяві вказав, що АТ КБ «Приватбанк» вже звертався до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Рішенням зазначеного суду від 29.10.2015 року, позов задоволено повністю. Однак, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області 26.04.2016 року, змінено рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 року та вирішено: стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №DNJPG100001940 від 07.09.2007 року станом на 26.06.2015 року у розмірі 4295,70 доларів США еквівалент складає 91025,89 грн. та 20000 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 3575,09 доларів США, еквівалент 75756,16 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом - 443,30 доларів США, еквівалент 5876,20 гривень, а також пені в сумі 20000 гривень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі №569/8884/17. Так, в матеріалах справи міститься надана приватним нотаріусом на виконання Ухвали суду про витребування доказів, письмова вимога АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про усунення порушень за кредитним договором №DNJPG100001940 від 07.09.2007 року, яка була надана приватному нотаріусу разом із заявою на вчинення виконавчого напису. Проте, доказів на підтвердження отримання [PERSON] зазначеної вимоги, до суду надано не було. Квитанція про поштове відправлення містить номер треку 215600426655, за яким можливо відстежити поштове відправлення, посилання на офіційний сайт АТ «Укрпошта» https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html, але по даному номеру міститься наступна інформація: «Дані про відправлення за номером 215600426655 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі». Окрім цього в порушення п.п.г) п.11 ст.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р.№ 1172, відповідачем не надано нотаріусу опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. У постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимогст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України (постанова від 05 липня 2017 р. у справі № 6-887цс17) захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі. Таким чином, з наведених приписів вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в переліку, чи подані всі передбачені переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. У письмовій вимозі Банк вимагає від [PERSON] сплатити суму боргу, яка становить 44529,02 доларів США, а у виконавчому написі нотаріуса 42408,59 доларів США. З розрахунку заборгованості вбачається, що розмір пені за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором складає 22950,19 доларів США, що еквівалентно 646379,18 грн. Судом встановлено, що пеню Банк стягує, починаючи з 21.10.2008 р., чим порушує законодавство України в частині строку спеціальної позовної давності стосовно пені, яка становить один рік, що є порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. Оскільки стягувачем за виконавчим написом протиправно нараховано пеню поза межами річного строку спеціальної позовної давності, то такий напис є протиправним. Постанова КЦС ВС від 28.02.2018 у справі № 335/13278/14 http://reyestr.court.gov.ua/Review/72525486 Крім того, згідно виконавчого напису, стягнення заборгованості з [PERSON] здійснюється за період з 07.09.2007 року по 31.10.2018 року, що перевищує 3 роки. Вчинення нотаріусом виконавчого напису більш, ніж через 3 роки після виникнення права вимоги є порушенням ст. 88 Закону про нотаріат. Постанова КЦС ВС від 06.02.2019 у справі № 638/850/16-ц http://reyestr.court.gov.ua/Review/79776002 У своїй постанові від 06 травня 2020 року по справі №320/7932/16-ц Верховний Суд зазначив, що вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувача на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на положення ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.ч.1, 2 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. В матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази безспірності заборгованості позивача, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, що є безумовною умовою про визнання його таким, що не підлягає виконанню. Ні відзиву, ні заперечень проти позову відповідачем не надано, тому доводи позивача нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчилась у безспірності вимог АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та вчинила виконавчий напис в порушення вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 20.12.2018 року та зареєстрованого за №2270, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Разом з тим, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved