Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

20.05.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайм Кепітел» до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ЛК-00937469 від 15.03.2020 року у загальному розмірі 14 431,01 грн., а також судові витрати в розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що між ТОВ «Лайм Кеш» та відповідачем було укладено Кредитний договір на суму 4 300,00 грн. з оплатою процентів за користування кредитом. ТОВ «Лайм Кеш» відступило право вимоги за вказаним Кредитним договором на підставі Договору факторингу від 04.06.2020 року на користь кредитора - ТОВ «Лайм Кепітел». Кредитодавець повністю виконав взяті на себе за Кредитним договором зобов`язання. Поряд з цим, боржник [PERSON] взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором не виконав, в визначені Кредитним договором строки, а саме на 07.05.2021 року заборгованість не погасив, не сплачує нараховані у відповідності до п. 1.4.1-1.4.2 Кредитного договору проценти за користування ним, таким чином ухиляється від виконання прийнятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, грубо порушуючи його умови та вимог ст.ст. 525, 526, 611 ЦК України. З метою досудового врегулювання спору відповідачу направлялась вимога про сплату заборгованості. Заборгованість за Кредитним договором відповідачем до теперішнього часу не погашена. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 24.05.2021 року, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 24.05.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання направлялась позовна заява з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі. Відповідно до п.п. 91, 99, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України №270 від 05.03.2009 року інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка. Рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У разі, коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові № 922/1714/18 від 17.04.2019 року, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом, неотримання судових повісток особою, які направлялися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання є свідомими, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи. Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідача про час розгляду справи суд вважає належним. Тобто, судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді та виклик до суду, але вони результатів не дали. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження через оголошення на веб-сайті Судової влади України, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 15.03.2020 року між ТОВ «Лайм Кеш» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ЛК-00937469, відповідно до умов якого ТОВ «Лайм Кеш» (кредитодавець) передав відповідачу (позичальнику) грошові кошти у розмірі 4 300,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути зазначену суму кредиту та сплатити проценти за користування ним в розмірі та в порядку, визначеному договором. Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 зазначеного договору строк дії кредитного договору складає 365 календарних днів. Закінчення строку дії кредитного договору не припиняє зобов`язання, яке не було виконане належним чином однією із сторін. Строк користування кредитом складає 16 днів, а у випадках, передбачених цим кредитним договором, може бути продовжений до 96 днів включно. ТОВ «Лайм Кеш» повністю виконало взяті на себе зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується видатковим касовим ордером від 31.03.2020 року про надання грошових коштів [PERSON] 04.06.2020 року між ТОВ «Лайм Кепітел» (клієнт) та ТОВ «Лайм Кеш» (фактор) було укладено договір факторингу № ЛЛ-04/06-20, відповідно до умов якого ТОВ «Лайм Кеш» відступило на користь ТОВ «Лайм Кепітел» своє право грошової вимоги до третіх осіб (боржників), строк платежу за яким настав (наявні вимоги), а також право вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутні вимоги) на підставі кредитних договорів, зазначених у додатку №1 до цього договору. Відповідно до п. 2.6 договору факторингу з моменту відступлення прав грошових вимог Клієнт вибуває з правовідносин, які виникли між ним та боржниками на підставі кредитних договорів, зазначених в додатку №1 до цього договору, а фактор заміщує у вказаних правовідносинах клієнта як особу, що має право вимоги. Після відступлення прав грошових вимог до фактора переходить право нарахування процентів та штрафних санкцій за кредитними договорами боржників. З наявної у матеріалах справи витягу з виписки з додатку № 1 акту приймання-передачі документів до договору факторингу № ЛЛ-04/06-20 від 04.06.2020 року вбачається, що ТОВ «Лайм Кепітел» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № ЛК-00937469 від 15.03.2020 року, укладеним між ТОВ «Лайм Кеш» та [PERSON] . З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за підрахунками позивача у [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 14 431,01 грн., що складається з наступного: 4 300,00 грн. - заборгованість по сумі кредиту; 9 976,00 грн. - заборгованість по процентам, з яких 1 376,00 грн. нарахованим відповідно до п.1.4.1 кредитного договору, а 8 600,00 грн. нараховано відповідно до п. 1.4.2 Кредитного договору, 3 % річних від простроченої суми - 155,01 грн, нарахованих відповідно до ст..625 ЦК України. Зазначений розрахунок заборгованості, проведений позивачем, відповідачем не спростовано, відповідно приймається судом до уваги. Разом з тим, позивач в позовній заяві зазначає, що позичальником 30.03.2020 р. було сплачено грошові кошти в сумі 1 376,00 грн. - платіж по відсоткам, нарахованим відповідно до п.1.4.1 Кредитного договору, що відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтями 514, 516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Як передбачено ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Як передбачено ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиці яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. За умов, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 16 ЦК України. Всупереч умов Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості на рахунки ТОВ «Лайм Кепітел». Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надав будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач та не направив суду жодних заперечень щодо вимог ТОВ «Лайм Кепітел». Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Лайм Кепітел» до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 13 055,01 грн., що складається з наступного: 4 300,00 грн. - заборгованість по сумі кредиту; 8 600,00 грн. - заборгованість по процентам, нараховано відповідно до п. 1.4.2 Кредитного договору, 3 % річних від простроченої суми - 155,01 грн, нарахованих відповідно до ст..625 ЦК України підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 2 053,55 грн. ((13 055,01 грн. - сума задоволених вимог:14 431,01 грн. =0,904 х 2270,00 грн.).

Outcome: partial