Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , та про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з вересня 2021 року і до повноліття дитини. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 17.07.2015 року між її донькою, [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них з`явилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні позивача та проживає з нею, оскільки дочка позивача хворіла з 2010 року на цукровий діабет І типу, важкої форми, часто перебувала у лікарні, отже вихованням онуки займалася позивач. [INFO] дочка позивача померла. Відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , проте він не буре участі у вихованні дитини, останній рік не провідує доньку, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. Оскільки мати дитини померла, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав та призначити її опікуном над дитиною, щоб дитина мала законного представника для оформлення до навчальних закладів, проходження медичних обстежень. Зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Однак, такий рівень позивач не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), а тому просить стягнути аліменти з відповідача у примусовому порядку. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 24.09.2021 року прийняв до свого провадження справу за правилами загального позовного провадження і призначив підготовче судове засідання. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 22.11.2021 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання 20.01.2022 року не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України та у відповідності до ч.10 ст. 187 ЦПК України. Конверт, направлений на його адресу повернувся не врученим з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник третьої особи у судове засідання 20.01.2022 року не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов та висновок органу опіки підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 17 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Бердичівському району реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). [INFO] народилася [PERSON] . Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9) . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Згідно письмових заяв [PERSON] та [PERSON] позивач піклується про онуку, забезпечує моральний та духовний розвиток дитини. Батько вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги не надає (а.с.11, 14). Згідно довідки про звільнення серії [NUMBER], [PERSON] відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 06.04.2012 року по 08.07.2016 року (а.с.20). Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 709 від 18.11.2021 року, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.56, 57). Статтею 3 Конвенцію про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що передбачено ст. 150, 151, 155 Сімейного Кодексу України, а отже на підставі ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України має бути позбавлений батьківських прав. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів та інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст.ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову з 15.09.2021 року та до повноліття дитини. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн за вимогу про позбавлення батьківських прав (а.с.1). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач, відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн (за вимогу про стягнення аліментів). На підставі викладеного,

Outcome: approved