Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (надалі-ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ»), треті особи-приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.,приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської областіТкачук Л.М. про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 19 лютого 2021 року за реєстром №25613. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач отримала постанову приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Л.М. від 27 березня 2021 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором у сумі 16600,00 грн. та 930,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису нотаріуса та 1753,00 грн. основної винагороди виконавця, підставою для винесення якої став виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №25613 від 19 лютого 2021 року. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню оскільки він вчинений нотаріусом із порушенням вимог чинного законодавства, зокрема ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, якими передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи лише за умови, що йому подані всі необхідні документи, визначені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року і вони підтверджують безспірність заборгованості. При цьому, діюча редакція зазначеного Переліку визначає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року визнано незаконною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначеного у виконавчому написі кредитного договору №1767827 від 08 січня 2020 року позивач із Товариством з обмеженою відпоавідальністю «Авентус Україна»(надалі-ТОВ «Авентус Україна») не укладала та не підписувала, про відступлення права вимоги за вказаним договором на користь третіх осіб повідомлена не була. Ні ТОВ «Авентус Україна», ні відповідачем всупереч вимог пп.п.2.3 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій не були надіслані на адресу позивача письмова вимога про сплату заборгованості за кредитним договором, виписка з її рахунку із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення не надана. Згідно з виконавчим написом сума боргу за кредитом включає в себе прострочену заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом у розмірі 5400,00 грн. та 1200,00 грн. при цьому стягнення заборгованості проводиться за період з 30 жовтня 2020 року по 29 грудня 2020 року, а строкова заборгованість за штрафами нарахована з 12 квітня 2020 року по 30 жовтня 2020 року, тобто в період, який не охоплений виконавчим написом. Водночас нарахування відсотків за період з 16 червня 2020 року по 30 жовтня 2020 року суперечить вимогам п.15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки нараховані у період дії карантину. Окрім цього, відповідно до висновків, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу строку кредитування нарахування процентів за користування кредитом припиняється, строк кредитування за договором від 08 січня 2020 року позивачу невідомий, однак фінансові організації такі як ТОВ «Авентус Україна» видають кредити строком на 30 днів, таким чином строк кредитування за вказаним договором сплив 08 лютого 2020 року, відтак нарахування відсотків після спливу строку кредитування, за період, який вказаний у виконавчому написі-з 30 жовтня 2020 року по 29 грудня 2020 року є неправомірним. З огляду на викладене у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача за вказаним кредитним договором є безспірним. Оскільки зазначений виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню з відповідача на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України слід стягнути на користь позивача безпідставно отримані грошові кошти у сумі 18113,52 грн. Із врахуванням наведеного, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 14 червня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Постановлено витребувати у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. належно завірену копію виконавчого напису нотаріуса №25613 від 19 лютого 2021 року та копії документів, які стали підставою для вчинення зазначеного виконавчого напису нотаріуса. 20 липня 2021 року від відповідача ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» надійшов відзив на позов відповідно до якого відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначено, що 08 січня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1767827 у формі електронного правочину, відповідно до умов якого [PERSON] були надані кредитні кошти у сумі 10000,00 грн. на строк до 07 лютого 2020 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач підписала зазначений договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого договір було розміщено в особистому кабінеті позивача, якій в свою чергу були перераховані кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням ТОВ «Авентус Україна» №4861-ВП від 07 липня 2021 року. 30 жовтня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем був укладений договір відступлення прав вимоги №ККАУ-30102020 відповідно до якого ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права вимоги до позивача за вказаним кредитним договором. 24 грудня 2020 року за вих. №20044374/1 позивачу була надіслана письмова претензія про погашення наявної заборгованості та виконання кредитних зобов`язань. При зверненні до приватного нотаріуса відповідачем було дотримано процедуру отримання виконавчого напису, надано нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену виписку з особового рахунку позивача із відміткою стягувача про непогашення заборгованості виключно щодо сум простроченої заборгованості та заборгованості за процентами, оскільки ці платежі є обов`язковими та мають безспірний характер. При цьому, сума та розрахунок заборгованості позивача за кредитом були передані відповідачу первинним кредитором, після отримання права вимоги ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалось. Із врахуванням наведеного відповідач вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Також відповідач не погоджується із вимогами позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. оскільки їх склад та розмір не підтверджені належними доказами. Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Савчук Р.Р. не з`явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляду справи у відсутності позивача та його представника. Заявлені позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» у судове засідання не з`явився не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи належно повідомлявся. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору- приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачук Л.М. у судове засідання не з`явилися, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи належно повідомлялися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що 08 січня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір №1767827 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, за умовами якого позичальнику були надані у позику грошові кошти у сумі 10000,00 грн. на строк 30 днів, зі сплатою відсотків за користування позикою у розмірі 1,53 % щоденно-знижена ставка, 1,80% стандартна процента ставка, загальні витрати за кредитом складають 14590,00 грн., з яких нараховані проценти-4590,00 грн. У випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми позики, та/або несплати процентів за користування позикою, позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 1200,00 грн. на четвертий день такого невиконання та у розмірі 300, 00 грн. починаючи з п`ятого дня та за кожний наступний день, проте у будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки(штрафів та пені) не може перевищувати 50% суми, одержаної за договором і становить 5000,00 грн. Зазначений договір підписано позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатора, що підтверджується наданими відповідачем копією зазначеного договору позики, графіком платежів за договором та довідкою про ідентифікацію. 30 жовтня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» був укладений Договір відступлення прав вимоги №ККАУ-30102020. Відповідно до п.1 вказаного договору, на умовах, встановлених цим Договором Кредитора передає(відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги(Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками(Портфель Заборгованості). Внаслідок передачі(відступлення)Портфеля Заборгованості за цим Договором, Новий Кредитор заміняє Кредитора у Кредитних Договорах, що входять до портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників та набуває прав грошових вимог Кредитора за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами-п.1.2 договору. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників, що є Додатком №1 до Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-30102020 від 30 жовтня 2020 року ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за договором позики №1767827від 08 січня 2020 року у розмірі 16600,00 грн. 24 грудня 2020 року за вих. №20044374/1 ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» направило [PERSON] за вказаною у договорі позики адресою претензію про погашення заборгованості за договором №1767827 від 08 січня 2020 року у сумі 16600,00 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом-10000,00 грн., заборгованість за відсотками-5400,00 грн., нарахована пеня-120,00 грн., на протязі 7-ми календарних днів з моменту отримання зазначеної вимоги, із одночасним повідомленням боржника про те, що 30 жовтня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» був укладений Договір факторингу відступлення прав вимоги №ККАУ-30102020. Наведене підтверджується долученими відповідачем до відзиву на позов списком згрупованих поштових відправлень №54 пересувного відділення поштового зв`язку №1 Львівська дирекція та списком № 30896 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих у Львів поштамт із відміткою відділення поштового зв`язку вбачається. 18 лютого 2021 року ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором №1767827 від 08 січня 2020 року, яка утворилася за період з 30 жовтня 2020 року по 29 грудня 2020 року у сумі 16600, 00 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту-10000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплачених відсотках-5400,00 грн.; заборгованість за пенею(з 12 квітня 2020 року по 30 жовтня 2020 року)-1200,00 грн. У вказаній заяві зазначено, що вимога про повернення кредиту була надіслана боржнику 29 грудня 2020 року. До заяви стягувачем долучено: кредитний договір № 1767827 від 08 січня 2020 року; виписку з особового рахунку боржника із відміткою стягувача про непогашення заборгованості; розрахунок суми заборгованості; копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів; розрахунок суми заборгованості; копію довіреності представника ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Наведене підтверджується направленими на адресу суду приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай О.С. копіями документів, що послужили підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. 19 лютого 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №25613 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ», яке набуло прав нового кредиторана підставі Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-30102020 від 30 жовтня 2020 року заборгованості за кредитним договором №1767827 від 08 січня 2020 року. Стягнення проводиться за період з 30 жовтня 2020 року по 29 грудня 2020 року, сума заборгованості складає 16600,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість по кредиту-10000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом-5400,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами(нарахована з 12 квітня 2020 року по 30 жовтня 2010 року) -1200,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату зі стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить 17530,00 грн. 27 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачуком Л.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№64976446 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 19 лютого 2021 року, за реєстром №25613. Відповідно до квитанції АТ КБ «ПриватБанк» №BOPMNP050421456528450957 від 05 квітня 2021 року з [PERSON] стягнуто на користь приватного виконавця Ткачука Л.М. грошові кошти у сумі 18113,52 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису викладено у Порядку вчинення нотаріальних дій (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до положень п.п.1.1. п.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до п.1.2 п.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Аналіз підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, постанові Верховного суду від 17 вересня 2020 року у справі №759/6167/18. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 19 лютого 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі № 910/13233/17. Із долученої відповідачем копії договору №1767827 від 08 січня 2020 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна», на підставі якого вчинений оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, вбачається, що зазначений договір не був посвідчений нотаріально. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 дійшла висновку, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, в даному випадку у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на договорі №1767827 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, укладеному між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» 08 січня 2020 року, який не був нотаріально посвідчений та не відноситься до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, позивач [PERSON] довела належними доказами невідповідність спірного виконавчого напису вимогам ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення з відповідача ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на користь позивача 18113,52 грн. безпідставно набутих коштів, суд вказує на таке. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Суд зауважив, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі №6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі №6-100цс15. В даному випадку, правовою підставою набуття ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 17530,00 став оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса №25613 від 19 лютого 2021 року, який виконанню не підлягає. Тому, правова підстава для отримання ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» від позивача [PERSON] грошових коштів у сумі 17530,00 грн. відпала, і вказані кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України. Суд зазначає, що із 18113,52 грн. стягнутих з позивача в ході проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №64976446, на користь ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підлягали перерахуванню кошти у сумі 17530,00 грн., як і зазначено у виконавчому написі. При цьому решта коштів у сумі 583,82 грн., відноситься до витрат виконавчого провадження (основна винагорода приватного виконавця, витрати виконавчого провадження тощо). Вказана сума не була набута відповідачем ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ», відтак і не підлягає поверненню за його рахунок. Із вимогою про стягнення коштів з приватного виконавця позивач до суду не зверталась. Тому, заявлена [PERSON] вимога про стягнення з ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 18113,52 грн. безпідставно набутих коштів підлягає задоволенню частково, у розмірі 17530,00 грн. Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України, ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання про обґрунтованість та доведеність позовних вимог та вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити частково, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 19 лютого 2021 року за реєстром №25613 про стягнення з [PERSON] в користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором №1767827 від 08 січня 2020 року, укладеним із ТОВ «Авентус Україна» за період з 30 жовтня 2020 року по 29 грудня 2020 року у розмірі: 17530,00 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10000,00 грн., прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом 5400,00 грн., строкова заборгованість за штрафами 1200,00 грн., а також плата за вчинення виконавчого напису та стягнути з відповідача на користь позивача 17530,00 грн. безпідставно нобутих грошових коштів. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю . В силу п.1 ч.2 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 908,00 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: partial