Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У липня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства Волинський обласний санаторій матері і дитини «Турія» про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19 липня 2019 року суддя Ковельського міськрайонного суду видав наказ у справі №159/4023/19, яким наказав стягнути з КП Волинський обласний санаторій матері і дитини «Турія» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 4705,45 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 95200 грн., а всього 99905,45 грн. Вказаний судовий наказ набрав законної сили та було відкрито виконавче провадження, однак судове рішення і на даний час не виконано. З врахуванням наведеного з посиланням на вимоги ст.ст.116, 117 КЗпП України, просив ухвалити рішення у відповідності з яким стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку в загальній сумі 78240 грн. за період з 13.07.2019 по 25.06.2021, з розрахунку, що його середня заробітна плата становить 160 грн., а кількість робочих днів 489. Стислий виклад заперечень відповідача. Від представника відповідача заперечень проти задоволення позову не надійшло. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 26.07.2021. Ухвалою суду від 27.07.2021 було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Судовий розгляд неодноразово відкладався у зв`язку з неотриманням поштового повідомлення про вручення матеріалів справи представнику відповідача та в черговий раз розгляд справи призначено на 10.01.2022. Позиція учасників справи. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, прохає задовольнити. Представник відповідача в силу вимог ст.128 ЦПК України, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Із досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено наступні фактичні обставини. Відповідно до судового наказу від 19 липня 2019 року, який набрав законної сили, з Волинського обласного санаторію матері і дитини «Турія» (код ЄДРПОУ 13366151, юридична адреса: 45060, с.Зелена, Ковельського району, Волинської області) на користь позивача було стягнуто 99905 грн. 45 коп., з яких 4705,45 грн. - не виплачена заробітна плата, 95200 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку. Постановою державного виконавця від 23.08.2019 було відкрито виконавче провадження ВП №59892632. Листом державного виконавця від 30.06.2021, підтверджено факт не виконання судового рішення, тобто не стягнення коштів на користь позивача. Отже, судом встановлено, що перед позивачем відповідач має борг із невиплаченої заробітної плати та коштів за затримку розрахунку, сума яких значно перевищує суму невиплаченої заробітної плати, більше як у двадцять два рази. Позивачем ставиться вимога про додаткове стягнення 78240 грн., що також перевищує суму невиплаченої заробітної плати (4705 грн.) більше, як у шістнадцять разів. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов підлягає до часткового задоволення. У відповідності до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Статтею 147 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належної звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Задовольняючи позов частково, суд приходить до такого висновку, враховуючи принцип розумності, справедливості та пропорційності, приймаючи до уваги і такі обставини, як розмір невиплаченої заробітної плати, стягнення раніше на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 95200 грн. за судовим наказом і т.п. Велика Палата ВС у своєму рішенні від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц зазначила, що при застосуванні вимог ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Отже, виходячи з викладеного і з огляду на очевидну не співмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд, вважає справедливим та пропорційним і таким, що відповідатиме обставинами справи сума до стягнення - 15000 грн. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судов встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 р., серії [NUMBER] , виданим 03.02.2004 Волинською ОДА. Відтак, з вищевикладеного слідує, що з відповідача слід стягнути в дохід держави 908 грн. судового збору.

Outcome: partial