Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-05 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , посилаючись на те, що 26 червня 2004 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою. Сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені з 20 лютого 2021 року через відмінність поглядів на сімейне життя та обов`язки. На даний час їх шлюб носить формальний характер, примирення між ними за глибоким переконанням позивача неможливе та буде суперечити інтересу подружжя. Спорів щодо поділу спільного майна та визначення місця проживання дитини сторони не мають. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] , який про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 26 червня 2004 року Артемівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 179 (а.с. 14). Від шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою (а.с. 11-13). Шлюбні відносини між сторонами припинені з 20 лютого 2021 року через відмінність поглядів на сімейне життя та обов`язки. Спору про майно, що перебуває у спільній власності подружжя, та спору з приводу виховання та місця проживання дітей між сторонами немає. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] будуть проживати разом з матір`ю [PERSON] . За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. З матеріалів справи видно, що при укладенні шлюбу позивачка змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В свою чергу, враховуючи, що позивачкою заявлено клопотання про залишення їй прізвища « [PERSON] », суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте у шлюбі, - « [PERSON] ». На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved