Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінпром маркет», треті особи: Луганський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він працює у фермерському господарстві «Крот». 05.06.2021 року йому стало відомо, що за місцем його роботи надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, згідно якої звернено стягнення на його доходи на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» у розмірі» у розмірі 6414, 2 грн. а також компенсації виконавчого збору у розмірі 641,42 грн., витрати на проведення виконавчих дій в сумі 172,63 грн. Відповідно до отриманої інформації йому стало відомо, що на примусовому виконанні Луганському міському відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 65008067 щодо виконання виконавчого напису №32518 від 22.12.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем. Вважає, що зазначений виконавчий напис приватного нотаріуса є таким, що винесений неправомірно, із порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», а тому він повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного: він ніколи не мав ніяких правовідносин із відповідачем, не укладав із ним ніяких договорів, угод, тощо, між ними не було делікатних правовідносин, йому до моменту появи вказаного виконавчого напису про сам факт існування відповідача та заборгованості перед ним, нічого відомо не було. Він не має уявлення про природу виникнення будь якої заборгованості або претензій. Він не отримував пошти, а також ніяким іншим чином не спілкувався ані з представниками відповідача, ані із приватним нотаріусом з приводу заборгованості, а також вчинення вказаного виконавчого напису. За відсутності підтвердження його ознайомлення з обчисленим відповідачем розміром заборгованості перед ним, вказана заборгованість апріорі не може вважатися безспірною. Нотаріус належним чином не виконав свої обов`язки, та при вчиненні виконавчого напису не переконався у наявності самого факту існування будь-яких правовідносин. Відповідно, враховуючи його категоричну позицію стосовно вищенаведеного, у частині відсутності будь-якої заборгованості або іншої відповідальності перед будь ким, у нотаріуса не було об`єктивних підстав задля констатації факту безспірності заборгованості або іншої відповідальності, що в свою чергу, свідчить про невідповідність його дій вимогам ч.1ст.88 ЗУ «Про нотаріат» і є безумовною підставою задля задоволення вимог. Просить суд визнати виконавчий напис №32518 від 22.12.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості у розмірі 6414, 2 грн. , компенсації виконавчого збору у розмірі 641,42 грн., витрати на проведення виконавчих дій в сумі 172,63 грн. та стягнути на його користь сплачений судовий збір у розмірі 1362 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за йрнр відсутності, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач ТОВ «Фінпром Маркет» у судове засідання не з`явилися за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно, про що в матеріалах справи наявні оголошення про виклик до суду на офіційному сайті «Судова влада» та фіскальні чеки про відправлення поштової кореспонденції з повідомленням, у зв`язку з чим суд відповідно до ч.2 чт.130 ЦПК України вважає повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно, про що в матеріалах справи наявні оголошення про виклик на офіційному сайті «Судова влада» та фіскальні чеки про відправлення поштової кореспонденції з повідомленням, у зв`язку з чим суд відповідно до ч.2 чт.130 ЦПК України вважає повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Луганський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно, про що в матеріалах справи наявні оголошення на офіційному сайті «Судова влада», у зв`язку з чим суд відповідно до ч.2 чт.130 ЦПК України вважає повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з чим відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. 05 січня 2022 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Суд дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про звернення стягнення на заробітні плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.04.2021 року ВП №650080, головним державним виконавцем Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Будько О.М, при примусовому виконання виконавчого напису № 32518, виданого 22.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет№ заборгованості у розмірі 6414,20 грн. звернуто стягнення на доходи боржника. (а.с.9-10) Відповідно до копії довідки від 10.06.2021 року № 39 [PERSON] , [INFO] дійсно працює у ФГ «Крот» на посаді оператора цехів з приготування кормів, згідно наказу № 3к від 01.03.2019 року. (а.с. 11). Відповідно до довідки виконавчого комітету Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області від 14.06.2021 року №3-248 [PERSON] , 1988 року народження мешкає фактично без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . (а.с.12). Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 22.12.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 22.12.2020 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Позивачем в позові було зазначено про відсутність будь-яких договірних зобов`янь з відповідачем, інших даних суду не було надано. Тому у суду викликають сумніви щодо безспірності суми стягнутої заборгованості та самого стягувача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, з огляду на що задовольняє його у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачається, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем, відповідно до наданої квитанції № 0.0.2162214068.2 від 15.06.2021 року (а.с.1) було сплачено суму судового збору у розмірі 908 грн. та було сплачено суму судового збору за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 454 гривень, відповідно до квитанції № № 0.0.2162206516.2 від 15.06.2021 року та було заявлено вимогу про стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» на його користь понесені ним судові витрати в сумі 1362 грн. Таким чином суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача суми судового збору підлягають задоволенню.

Outcome: approved