Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 квітня 2017 року у справі № 569/12846/16-ц, в твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп., щомісячно до повноліття дитини, та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти па утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 30 липня 2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10.04.2007 року у справі № 569/12846/16-ц шлюб між нею та відповідачем розірвано, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю - [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Рівне, Рівненської обл., на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 06.10.2016 р., о повноліття дитини. Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Рівне, Рівненської обл., судовий збір в сумі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп. в прибуток державного бюджету України. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Рівне, Рівненської обл., на користь [PERSON] понесені судові витрати в сумі 1102 грн. 40 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили 04.05.2017 року. На даний час син продовжує проживати з нею у належному їй на праві приватної власності будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Як мати неповнолітнього сина [PERSON] вона створює йому належні соціально- побутові умови для проживання, збереження фізичного та психічного здоров`я, духовного й розумового розвитку. Вона виховує сина та піклується про нього. Дитина відвідує школу, облікована в медичних установах. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»,прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2021 року становить 2510 грн. Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років на день подачі позовної заяви до суду складає 1255 грн. (2510 / 2 = 1255). Таким чином стягнута з Відповідача сума аліментів на сьогодні не покриває навіть мінімальний розмір аліментів, який встановлений законом, а саме щомісячно 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і є недостатньою для повноцінного утримання сина. На даний час вона не працює, перебуває на обліку як безробітна в Рівненському міському центрі зайнятості, де отримує допомогу по безробіттю. Бажає змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з Відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, представник позивачки адвокат Шаховський В.О. підтримали позовні вимоги повністю в межах заявлених доводів і вимог, просили позов задовольнити. Відповідач, представник відповідача адвокат Матушевський Р.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, з підстав, викладених у відзиві. Свою правову позицію обґрунтовують наступними доводами. Так, у своїй позовній заяві [PERSON] просить суд змінити розмір аліментів із Відповідача на утримання неповнолітнього сина, що стягуються у твердій грошовій сумі на підставі рішення у справі № 569/12846/16-ц на аліменти, що стягують у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, враховуючи обставини справи, відповідно до ч 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року - «Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини», а позивачка звертаючись до суду у 2017 році із позовом про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів зазначала, для суду а суд встановив, що позивачка має нормований робочий день, з роботодавцем укладений трудовий договір який передбачає своєчасну виплату заробітної плати та надання соціальних гарантій пов`язаних з материнством. Вбачається, що позивачка намагається ухилитися від обов`язку по утриманню дитини. Натомість відповідач, котрий не має постійного доходу у виді заробітної плати, в якого відбулися зміни у матеріальному становищі через часткову втрату ним працездатності, що стверджується відповідним медичним висновком, проживаючи із батьками непрацездатного віку і за відсутності власного майна не допускає виникнення заборгованості зі сплати та несе постійну участь у додаткових витратах на дитину, чим належно виконує положення ст.ст. 180, 185 СК України. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. У 10-річному віці син відповідача вже може висловити свою думку щодо належного чи неналежного матеріального стану і має право звернутись за допомогою до обох батьків, які повинні сприяти дитині у задоволенні його потреб. Відповідно до обставин даної справи, врахувати порядок утримання дитини батьками та спосіб їх життя, врахувавши стан здоров`я відповідача, за наданими медичними довідками, враховуючи доходи відповідача та майно, що перебуває у його власності, однак належну участь відповідача в забезпеченні утримання дитини, вважають, що розмір аліментів, який заявлений позивачкою є завищеним та таким, що не відповідає вимогам розумності та справедливості. Просили у задоволенні позову відмовити повністю. Відповідачем до відзиву також долучено копії письмових документів, на які відповідач посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалою Рівненського міського суду від 28.07.2021 р. відкрите спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 30.07.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2346, зареєстрований Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області підтверджується, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10.04.2007 року у справі № 569/12846/16-ц шлюб між нею та відповідачем розірвано, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю - [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Рівне, Рівненської обл., на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 06.10.2016 р., о повноліття дитини. Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Рівне, Рівненської обл., судовий збір в сумі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп. в прибуток державного бюджету України. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Рівне, Рівненської обл., на користь [PERSON] понесені судові витрати в сумі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили 04.05.2017 року. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується, що прізвище позивачки змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » після реєстрації 10.11.2018 року Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис № 1889, шлюбу з [PERSON] . З оглянутої судом адресної картки м.Рівне № 29697 від 17.06.2021 р., виданої Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг РМР вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрований за місцем реєстрації позивачки (матері) [PERSON] за адресою [ADDRESS] . З оглянутої судом довідки № 01-40/1116 від 18.06.2021 р., виданої Рівненським МЦЗ вбачається, що [PERSON] , перебуває на обліку як безробітна в Рівненському МЦЗ з 25.03.2021 року. Дохід за період з 25.03.2021 р. по 31.05.2021 р. становив 3106,45 коп. Як вбачається з долучених копій письмових документів, на які відповідач посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] має третю групу інвалідності - загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк до травня 2022 року, що підтверджується копією довідки № 807816 від 06.05.2021 р. Оглянутими судом копіями медичних документів, епікризів, виписок з мед.карти стаціонарного хворого підтверджується, що [PERSON] , [INFO] внаслідок хвороби частково втратив працездатність. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як встановлено судом, аліменти на утримання дитини стягнуті за рішенням суду в твердій грошовій сумі. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага пр иділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, а також приймаючи до уваги право позивачки на зміну способу стягнення аліментів та положення частини другої статті 182 СК України, суд вважає необхідним та доцільним змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] , [INFO] ,уродженця м.Рівне Рівненської області, на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки судом встановлено наявність рішення суду про стягнення аліментів у цивільній справі № 569/12846/16-ц, то за зазначеним виконавчим документом слід припинити виконання за виключенням наявності боргу по сплаті аліментів. Суд також враховує, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду від 10.04.2017 року (700 гривень) на теперішній час є значно меншим від мінімального розміру аліментів, встановленого частиною другою статті 182 СК України ,ЗУ "Про держаний бюджет України".. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. При пред`явленні позову про зміну розміру аліментів, позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в прибуток держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 180, 181,182 СК України,

Outcome: approved