Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

В суд звернувся [PERSON] з позовом до Полицької сільської ради Рівненської області, про визнання права власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 2,49 га , що розташовані на території Полицької сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] . Вказану спадщину він прийняв як спадкоємець за заповітом, однак спадкову справу оформити не зміг, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті власника земельної ділянки- [PERSON] . Просить визнати за ним право власності, оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду 17.12.2021 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 17.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - представник Полицької сільської ради в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, не заперечують відносно розгляду позовної заяви. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, серії [NUMBER] . Після смерті спадкодавиці залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,49 га на території Полицької сільської ради Володимирецького району Рівненської області, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №334535. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 19.03.2001 секретарем виконавчого комітету Полицької сільської ради Рубець Г.П., згідно якого свій земельний пай [PERSON] заповіла [PERSON] . Після смерті [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, [PERSON] прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 04.12.2021 №67621923. Оформити спадкові права на земельні ділянки через нотаріальну контору позивач не може, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №334535, виданий після смерті власника, на підставі чого нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, видана завідувачем Володимирецької районної державної нотаріальної конторивід 04.12.2021 року №1297/01 -16). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно от.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України передбачають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Однак, видача державного акту після смерті спадкодавця не спростовує факту наявності у нього права власності на ці земельні ділянки і не може бути підставою позбавлення права спадкоємця на спадкове майно. Спадкодавецьфактично мав у власності спірні земельні ділянки на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Зокрема, як це вбачається з пунктів 16, 17 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] набула право власності на земельні ділянки, яке підтверджувалось відповідним сертифікатом, який в подальшому на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації №383 від 18.11.2005 року був замінений Державним актом. При цьому, [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом, так як прийняв спадщину у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим його позов підлягає задоволенню. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. А згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved