Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що банк надав відповідачу кредит в розмірі 250000,00 гривень на термін до 06.03.2023 року, а відповідач зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому кредитним договором. 03 вересня 2008 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору MKD6GI0000003941 від 06.03.2008 року. Згідно додаткової угоди кредитний договір MKD6GI0000003941 від 06.03.2008 року переведено з валюти гривня у валюту долар та розмір кредитку склав 53499,92 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. АT КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та додатковою угодою виконав повному обсязі. В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання не виконав. 25 грудня 2012 року Свалявським районним судом Закарпатської області винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. З відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості,яка була вказана в рішенні суду та складала 14413,92 доларів США.В зв"язку з вищевикладеним просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 14413,92 доларів США, що за курсом 26,61 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.10.2021 року складає 383554,41 гривень за кредитним договором MKD6GI0000003941 від 06.03.2008 року та стягнути судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 жовтня 2021 року справу № 306/1871/21 (провадження № 2/306/798/21) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 26). 02 листопада 2021 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с.29). Адвокат позивача 18 січня 2022 року подав до канцелярії суду заяву про застосування строку позовної давності, згідно з якою сторона відповідача просить відмовити в позові у зв`язку з необґрунтованістю вимог позивача, та в зв`язку з тим, що, звертаючись неодноразово з вимогами про стягнення заборгованості, позивач самостійно змінив строк виконання зобов`язання, та вважає, що всупереч нормам законодавства звернувся до суду з порушенням строку загальної позовної давності. В судове засідання представник позивача не з"явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника Банку (а.с. 2,51-53). В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Кошеля В.В. позовні вимоги не визнав, просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення адвоката відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ст.1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати зобов`язання належним чином, а кредитор прийняти виконання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Так, судом встановлено, що за договором іпотечного кредиту MKD6GІ0000003491 від 06.03.2008 відповідач отримав кредит в розмірі 250000,00 грн. із сплатою ним 15.0% відсотків річних до 06.03.2023 року (а.с. 9-12). Відповідно до додаткової угоди, яка підписана представником банку та відповідачем, кредитний договір переведено з валюти гривня в валюту Долар США, розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 53499,92 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, повторно кошти не видавалися (арк. 13-15). Відповідач підписав умови даної додаткової угоди та взяв на себе відповідні зобов`язання. Встановлено, що згідно рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 грудня 2012 року у справі № 306/2422/13-ц, яке набрало законної сили, позов ПАТ КБ ПриватБанк задоволено, звернуто стягнення на предмет застави житловий будинок та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] (а.с.4). Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської орбласті від 04 червня 2021 року в задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк до [PERSON] відмовити в повному обсязі у зв`язку з пропуском строку позовної давності для звернення до суду. В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до [PERSON] відмовлено за безпідставністю (а.с.41-46). Статтею 1054 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зістаттею 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другоїстатті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення повторного стягнення тіла кредиту Такий висновок суду відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 04 липня 2018 року № 14-154цс18 та від 28 березня 2018 року провадження № 14-10цс18. В судовому засіданні встановлено, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону, оскільки визначені у ньому умови кредитування сторонами погоджені та підписані, договір частково виконувався позичальником (до зміни валюти кредитування, що не оспорюється сторонами), що свідчить про добровільне волевиявлення сторін і про погодження ними усіх його умов. Позивач надав до суду копії зазначених документів, розрахунок заборгованості по кредиту, виданий посадовою особою позивача, який являється допустимим доказом у справі. Відповідно до ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Разом з тим, до суду надійшла заява адвоката відповідача щодо застосування наслідків позовної давності у зв`язку з пропуском строку позовної давності, яку представник підтримав і в судовому засіданні. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до приписів ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З правового висновку, висловленого Верховним Судом України в постанові від 11 жовтня 2017 року у справі№ 6-1674цс17вбачається, що змінивши строк виконання основного зобов`язання, банк зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років (в даному випадку п`яти років) від дати, коли банк дізнався про порушення свого права, тобто з дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Отже, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, є правильним. Як вбачається з правового висновку, висловленого Верховним Судом України в постанові від 09 листопада 2016 року у справі №6-2251цс16, пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Відповідач [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 06.03.2023 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з Графіком платежів. Як вбачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі Боржник повинен був здійснювати 06 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів, відповідно до статті 261 ЦК України, починається перебіг позовної давності для вимог до боржника. Отже, поряд з установленням строку дії Договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання, згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 грудня 2012 року у справі № 306/2422/13-ц, яке набрало законної сили, позов ПАТ КБ ПриватБанк задоволено, звернуто стягнення на предмет застави згідно договору від 06.03.2008 року: житловий будинок та земельну ділянку належні боржнику [PERSON] в рахунок погашення заборгованості станом на 30.01.2012 року в сумі 89 476, 78 доларів США з яких: 51 557,53 доларів США заборгованість за кредитом; 17 770,08 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом; 12 282 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 31,28 доларів США штраф (фіксована частина); 4 259,31 доларів США (процентна складова. Таким чином, пред`явивши вищевказаний позов кредитор (банк) змінив строк дії договору і вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Дане рішення набрало законної сили 18.04.2013 року. Якщо ж умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежно виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у Постанові від 19 березня 2014 року у справі6-20цс14. Згідно з пунктів 2.2.8, 2.3.3 додаткової угоди до кредитного договору сторони домовилися, що в разі порушення позичальником строків сплати процентів, та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково (у визначений сторонами строк) кредитор має змінити умови договору - зажадати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення овіяного повідомлення. Та обумовили при цьому, згідно ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, щодо зобов`язань, строк рання яких не настав, вважається що строк настав у зазначену в повідомленні дату, і на цю дату Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором. Згідно з п.п. 5.5 Додаткової угоди сторони визначили строк позовної давності тривалістю 5 років. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. У зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором АТ «ПриватБанк» використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором MKD6GІ000000349 від 06.03.2008 року та додатковою угодою від 03.09.2008 року а саме звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості у повному обсязі по тілу, відсотках та комісії і штрафних санкцій (справа № 306/2422/13-ц). Тому, є всі підстави вважати, що позивач втратив своє право на звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості, звернувшись з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором MKD6GІ000000349 від 06.03.2008 року до суду після спливу строків позовної давності. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором №MKD6GI0000003941 від 06 березня 2008 року в розмірі 14413,92 доларів США необхідно відмовити.

Outcome: dismissed