Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 75941,66 грн., 2270 грн. судового збору та 2100 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 13.02.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R01.00208.004913839. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 37009,96 грн. зі сплатою 46,7% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повність виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами. Проте, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Останній платіж відповідачем здійснено 26.07.2021 р. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 31.08.2021 р. становить 75941,66 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 31.08.2021 р. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 06.07.2021 року на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги Банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 19.11.2021 р. у справі відкрито провадження. 04.01.2022 року відповідач до суду надіслала відзив на позов, в якому вказала, що кредитний договір укладала з позивачем в березні 2018 року. Ці кошти вимушена була взяти для того, щоб допомогти дочці в лікування її сина, та її внука [PERSON] , який потребує постійного лікування і є інвалідом з дитинства. Кредит був виданий на 30000 гривен, з них готівкою отримала 26000 гривен, інші кошти пішли на оплату страхових платежів. Починаючи з квітня 2018 року вчасно і в рівній сумі здійснювала погашення кредиту відповідно до графіку і в визначеній графіком сумі. В січня місяці 2019 року тяжко захворіла її донька і перебувала на стаціонарному лікування що стверджується епікризом і довідкою, На лікування її дочки потребувалися значні кошти, а тому у неї не було можливості платити кредит. На її прохання розстрочити виплату кредиту, позивач відповів відмовою. Як вбачається з наданої позивачем копії кредитного договору, цей кредит був нібито наданий їй на перекредитування кредиту , який був взятий в 2018 році. Стверджує, що такий договір не укладала і не просила перекредитовувати кредитний договір, який був укладений нею в 2018 році. Просила розстрочити виплату платежів по договору, однак позивач не врахував тяжкі життєві обставини , які в неї склалися в 2019 році і не пішов їй на жодні поступки. Наголошує, що кредитний договір в 2019 році з позивачем не укладала. На підставі викладеного, просила відмовити у задоволенні позову. Провадження у справі не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Згідно позовної заяви просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні надали аналогічні пояснення викладеним в відзиві на позовну заяву. Просили відмовити у задоволенні позову. Суд відмовляє в задоволенні клопотання [PERSON] про витребування доказів, оскільки відповідач не довів та не надав суду належних доказів, що самостійно зверталась з даним клопотання про надання їй оригіналу кредитного договору або їй було відмовлено у задоволенні такого клопотання позивачем. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 13.02.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R01.00208.004913839. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 37009,96 грн. зі сплатою 46,7% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повність виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами. Проте, відповідач не повернула отриманий кредит встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Як вбачається із наданої в матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж [PERSON] здійснила 26.07.2021 р. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 06 липня 2021 року на адресу [PERSON] банком направлено вимогу №12.4.2./R01.00208.004913839 про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Відповідно до ч.2 статті ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки - розрахунку заборгованості, яку суд приймає до уваги, у відповідача станом на 31.08.2021 року виникла заборгованість у сумі 75941,66 грн., що складається з 36186,68 грн. простроченого боргу, 36609,47 грн. прострочених процентів, 833,38 грн. строкових процентів, 2312,13 грн. пені. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Доводи відповідача та представника відповідача не находять свого підтвердження враховуючи наступне. З п.1.2 Кредитного договору №R01.00208.004913839 вбачається, що позичальник укладенням цього Договору дає доручення Банку, за дорученням Позичальника, надає кредит у день підписання даного Договору шляхом переказу коштів в сумі 37009,96 з позичкового рахунку Позичальника на рахунок № [NUMBER] в АТ «Ідея Банк». Призначення платежу: «Погашення кредитної заборгованості договір №Р20.00208.003754992 від 14.03.2018 року», який засвідчений підписом Позичальника [PERSON] . Тобто, даним підпис відповідач підтвердила свою згоду на укладення такого Договору та була ознайомлена з всіма пунктами даного Договору. Також, як вбачається з виписки по рахунку [PERSON] , оригінал якої наявний в матеріалах цієї справи, кредитні кошти за Кредитним договором №R01.00208.004913839 в сумі 37009.96 грн. 13.02.2019 були перераховані на погашення іншого Кредитного договору №P20.00208.003754992 від 14.03.2018, який також був укладений між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , що узгоджується 2.4. Кредитного договору №R01.00208.004913839. Факт укладення кредитного договору №P20.00208.003754992 від 14.03.2018 не заперечує і сама відповідач, долучаючи до відзиву на позовну заяву також квитанції про сплату коштів, з призначення яких вбачається, що такі сплачувались саме на погашення заборгованості за Кредитним договором № P20.00208.003754992 від 14.03.2018. Крім цього, з виписки по рахунку [PERSON] за кредитним договором №R01.00208.004913839 остання частково сплачувала кошти на погашення кредитної заборгованістю за таким, що додатково підтверджує, що такий Кредитний договір №Ro1.00208.004913839 від 13.02.2019 було укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Відповідач [PERSON] не зверталась до суду про визнання недійсним кредитного договору №R01.00208.004913839. Таким чином, відповідач оплачуючи частково кредит визнавала такий. Судом встановлено, що [PERSON] прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих процентів, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, не представила суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2270 грн. Відповідно до п.1,4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить витрати: на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших професійних дій, необхідних для розгляду справ або підготовки до її розгляду. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано ст.137 ЦПК України. В матеріалах справи наявний акт приймання - передачі наданих послуг від 01.01.2019 р. та витяг з додатку до цього акту від 06.09.2021 р., відповідно до яких адвокатське об`єднання надало позивачу наступні послуги: аналіз справи по боржнику [PERSON] , надання консультації та узгодження правової позиції 500 грн., складання позову до [PERSON] на суму 800,00 грн.; підготовка заяви про розподіл судових витрат по справі за позовом до боржника [PERSON] на суму 800,00 грн., загальна сума 2100 грн. Оплата послуг підтверджується випискою по особовим рахункам, сформованою 10.09.2021 р. Вказане підтверджує витрати позивача на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат. Тому з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2100 грн.

Outcome: approved