Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги наступним. Між сином позивача [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб. При цьому, від фактичних шлюбних відносин вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 10.12.2014 року шлюб було розірвано. З того часу дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем, яка здійснює його догляд та виховання. Батько дитини на теперішній час хворий та перебуває на довготривалому лікування в КНП «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр». Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в подальшій долі сина, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток не займається його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду дитини, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти. Тобто, відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Внаслідок зазначеного, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву у відповідності до якої просить розгляд справи провести у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи належним чином повідомлена про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Представник третьої особи Оріхівської міської ради Запорізької області в судове засіданні не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Михайлівської селищної ради Василівського району Запорізької області в судове засіданні не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого 01 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , про що 01.07.2008 року складено відповідний актовий запис № 87 (а.с.12). Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 10.12.2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було укладено 28.04.2009 року (а.с. 23). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00031541694 від 7 липня 2021 року вбачається, що було зареєстровано зміну прізвища дитини [PERSON] , [INFO] на « [PERSON] ». Матір`ю [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] , [INFO] , батьком - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 7-8). Згідно довідки від 02.09.2021 року, виданої сімейним лікарем Оріхівської сімейної амбулаторії [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , постійно відвідує сімейного лікаря Оріхівської АЗПСМ зі своїм онуком [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх восьми років, [PERSON] , [INFO] , не приймала участі у лікуванні свого сина. (а.с.4) Згідно довідки, наданої за місцем проживання, [PERSON] , [INFO] дійсно прописана та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживає внук [PERSON] , [INFO] . Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , з сином не проживає на протязі 8 років, вихованням та піклуванням не займається, матеріально не допомагає. (а.с.9). Згідно довідки, виданої 11.08.2021 року Оріхівською міською радою, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.13). Згідно довідки від 12.08.2021 року за № 94, виданої КЗ Оріхівської освіти «Калинка» Оріхівської міської ради, [PERSON] , [INFO] , відвідував КЗДО «Калинка» протягом 2013- 2014 років. Мати дитини - [PERSON] взагалі не підтримувала зв`язок з вихователями та працівниками закладу: не цікавилася станом розвитку дитини, перебігом підготовки школи, не відвідувала батьківськи збори, не була присутня на родинних заходах. (а.с.10). Згідно повідомлення відділення поліції №4 Пологівського районного ВП ГУНП в Запорізькій області від 03.08.2021 року за № 7613/73/01-2021, під час здійснення перевірки за зверненням [PERSON] , було встановлено, що обліковим базам МВС [PERSON] [INFO] , жертвою злочину чи нещасного випадку не значиться та в даному зверненні не вбачаються ознаки адміністративного чи кримінального правопорушення, але вбачаються ознаки цивільно - правових відносин, котрі вирішуються в судовому порядку при приватному зверненні. (а.с.110.) Згідно довідки до акту огляду медико - соціальною експертною комісією за №389119 [PERSON] , [INFO] , є інвалідом II групи та має загальне захворювання, потребує стороннього догляду ( а.с.18) Згідно довідки, виданої департаментом охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації КНП «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально- діагностичний центр» ЗОР від 98.08.2021 року, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ЛХВ у відділенні КНП «Запорізького регіонального ФКЛДЦ» ЗОР з 11.03.2021 року по теперішній час ( а.с.19). Згідно рішення виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області за № 419 від 19 серпня 2021 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини» було затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . (а.с.20). З висновку органу опіки та піклування Оріхівської міської ради від 19.08.2021 року за № 419 вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що мати самоухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його здоров`ям, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, не забезпечує харчування та медичний догляд, лікування дитини. ( а.с.21-22). Згідно повідомлення служби у справах дітей Михайлівської селищної ради Василівського району Запорізької області від 21.12.2021 року № 01-19/194 було встановлено, що [PERSON] за адресою місця реєстрації не проживає, в домоволодінні нікого немає. Мати дитини до служби у справах дітей з проханням повернути дитину не зверталася (а.с. 52). Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. При цьому, вирішуючи спір, суд має першочергово виходити саме з прав та інтересів дітей. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Приписами ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п.п. 2, 3, 6 частини 1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав відносно дитини є крайнім заходом (п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України"). Європейський Суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v/ Sweden (N2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. В судому засіданні встановлені докази винної поведінки відповідача, яка свідчить саме про безпідставне ухилення її від виконання своїх батьківських обов`язків. Своєю поведінкою відповідач не забезпечує своїй дитини рівня життя, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Характер поведінки відповідача, її особистості та інші конкретні встановлені судом обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідача про необхідність зміни його ставлення до виховання дитини, відсутні підстави для надання переваги інтересам відповідача, а не дитини. За таких обставин, позбавлення відповідача батьківських прав на теперішній час є єдиним можливим засобом забезпечення малолітній дитині спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, як того вимагає ст. 150 СК України. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своєї дитини, відповідно до положень ст. 169 СК України. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими які підлягають задоволенню. Позивачем [PERSON] документально підтверджена сплата судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. грн. Понесені судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved