Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання цього позову та до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 30.06.2025, але не більше ніж до досягнення ним 23 річного віку. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] під час шлюбу з відповідачем у них народився син - [PERSON] . Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09.11.2017 по справі № 320/6702/17 шлюб між нею та відповідачем було розірвано. На підставі судового наказу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.02.2018 по справі №320/457/18 з відповідача на її користь стягувались аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 23.01.2018 до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Після реєстрації повторного шлюбу вона змінила своє прізвище на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років. У зв`язку із досягненням дитиною повноліття виплата аліментів припинилася. З 01.09.2021 син навчається на стаціонарній формі навчання в Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» на денному відділенні 1 курсу гуманітарно-правового факультету. Строк навчання у вказаному навчальному закладі до 30.06.2025. Син щомісяця отримує стипендію в розмірі 1300,00 грн, однак цих коштів не вистачає для покриття витрат на його навчання, забезпечення повного та належного харчування, придбання підручників та канцелярських виробів для навчання, а також придбання одягу тощо. Тому син потребує матеріальної допомоги та утримання від батька. У судове засідання позивач не з`явилася, але від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. У судове засідання третя особа не з`явилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 26.12.2003 між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження /а.с.4/. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.4/. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09.11.2017 по справі № 320/6702/17 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано /зв.а.с.4/. На підставі судового наказу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.02.2018 по справі № 320/457/18 з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 23.01.2018 до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження №55913455 від 03.03.2018 /а.с.6/. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років. У зв`язку із досягненням дитиною повноліття виплата аліментів припинилася. З 01.09.2021 [PERSON] навчається в Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» на денному відділенні 1 курсу гуманітарно-правового факультету. Строк навчання у вказаному навчальному закладі встановлено до 30.06.2025, що підтверджується копією довідки з місця навчання /а.с.7/. [PERSON] щомісяця отримує стипендію в розмірі 1300,00 грн, що підтверджується копією довідки про доходи з місця навчання №414 від 28.10.2021 /зв.а.с.7/. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Суд вважає, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу суду надано не було, тому він може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує на теперішній час навчання, і у зв`язку з цим її потребує. На думку суду, розмір аліментів, заявлений позивачем, є необхідним та достатнім для забезпечення утримання повнолітнього сина до закінчення його навчання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved