Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. Посилалася на те, що звідповідачем [PERSON] вона 11.12.2017 року уклала шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Братанівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, актовий запис № 05. Від шлюбу є неповнолітня дитина - донька, [PERSON] , [INFO] . Шлюбних відносин вони не підтримують більше трьох років, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Їхнє сімейне життя не склалося із-за різних характерів та поглядів на життя. Відповідач на даний час підтримує фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою. Подальше подружнє життя буде суперечити як її моральним принципам, інтересам так і поглядам на сімейне життя, та суперечити її особистим інтересам. Окрім того, донька проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Вона працює продавцем продовольчих товарів у ФОП [PERSON] , однак даних коштів на утримання дитини не вистачає. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, є працездатною особою, інших осіб, яких за законом він мав би утримувати, у нього немає. Вважає, що [PERSON] не тільки зобов`язаний, але і має можливість приймати участь в утриманні своєї дитини шляхом виплати аліментів на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., з їх подальшою індексацією, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, просила стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просила розглянути справу без її присутності. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання також не з`явився та про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Підстав, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи не встановлено, у зв?язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 11.12.2017 року виконавчим комітетом Братанівської сільської ради Сокирянського району Чернівецькій області по актовому запису за №05 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 11.12.2017 року). Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.03.2017 року. Сім`я сторін фактично розпалась, поновлювати її позивачка не бажає, збереження шлюбу не відповідає її інтересам. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу, не допускається. Виходячи з цього, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість. Таким чином, у суду відсутні підстави для примусового збереження сім`ї між сторонами при наявності категоричного заперечення щодо цього позивачки. Крйм цього, встановлено, що відповідач ухиляється від надання позивачці матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини в добровільному порядку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно довідки Братанівського старостинського округу Дністровського району Чернівецької області від 29.10.2021 року за №370, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять: дочка - [PERSON] , 2017 року народження, мати - [PERSON] , 1965 року народження та сестра - [PERSON] , 2000 року народження. Із змісту довідки про доходи від 18.09.2021 року за вих.№01/09 встановлено, що позивачка [PERSON] працює у підприємця [PERSON] , на посаді продавця продовольчих товарів. Загальна сума її доходу за період з 01.09.2021 року по 30.09.2021 року становить 6200,00 грн. Відповідно до вимог ст.182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача. Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривень, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. При таких обставинах, суд враховує, що відповідач може сплачувати мінімальний гарантований розмір аліментів, який б забезпечував необхідний життєвий процес та розвиток дитини. При цьому вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 3000,00 грн., щомісячно, є завищеними. Позивачкою, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі. Враховуючи матеріальне становище сторін, а також встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів слід задовольнити частково, з відповідача на користь позивачки стягувати аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону. В іншій частині позовних вимог відмовити. При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів є достатнім для задоволення потреб позивачки [PERSON] на утримання доньки та гарантує реальну щомісячну сплату відповідачем аліментів, не порушуючи прав останнього. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені судові витрати (за позовну вимогу в частині розірвання шлюбу) по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. Крім цього, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 908 грн., оскільки позивачка була звільнена від його сплати при подачі позову (за позовну вимоги про стягнення аліментів) відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч.6 ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial