Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати дійсним договір купівлі - продажу № 2002-169, а саме квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , [PERSON] , які діють від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , діючої від свого імені та від імені і інтересах неповнолітньої [PERSON] , посвідчений Ізмаїльською універсальною біржею «Вітязь» від 20.03.2002 року за № 2002- 169. Крім цього, просила визнати за нею в порядку спадкуваня за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні документи що підтверджують право власності спадкодавця на частку спадкової квартири. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляд справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на спадкове майно,необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. В судовому засіданні встановлено, що 20.03.2002 року між [PERSON] , [PERSON] , які діють від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , діючої від свого імені та від імені і інтересах неповнолітньої [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу № 2002-169, посвідчений Ізмаїльською універсальною біржею «Вітязь», а саме квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір був посвідчений Ізмаїльською універсальною біржею «Вітязь» 20 березня 2002 року за № 2002-169. Згідно умов зазначеного договору купівлі - продажу, [PERSON] , [PERSON] , які діють від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітнього [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] , діючої від свого імені та від імені і інтересах неповнолітньої [PERSON] купили квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачами, про що свідчить п. 2 договору, на виконання умов укладеного договору [PERSON] , [PERSON] проведено реєстрацію договору в комунальному підприємстві «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації». Протягом всього часу з моменту укладення договору [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] відкрито володіють та користуються придбаним майном, однак на підставі укладеного договору позбавлені можливості оформити розпоряджатися придбаним майном, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі умови договору сторонами виконані належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України, суд вважає за необхідне визнати дійснимдоговір купівлі - продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , [PERSON] , які діють від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , діючої від свого імені та від імені і інтересах неповнолітньої [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.10.2020 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст. 1221 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно до якої входить 1/3 вищезазначеної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 66683809 від 01.10.2021 року, згідно якої інформація про заповіт складний та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.03.1989 року, виданого Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.10.1989 року, виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦСу та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.06.2020 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Як було з`ясовано судом, відповідач [PERSON] будучи спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. із заявою про відмову від прийняття спадщини. В свою чергу, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено записом в будинковій книзі на спадкову квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання дійсним договору купівлі - продажу нерухомого майнаі право позивача таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved