Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

21.12.2021 [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою, заінтересована особа Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якій просила визнати безвісно відсутнім [PERSON] , який народився [INFO] в м. Зміїв Харківської області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що з 07.03.1992 по теперішній час перебуває у шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Шлюб зареєстрований Борівською селищною радою Зміївського району Харківської області 07.03.1992, актовий запис №7. З часу реєстрації шлюбу заявник з чоловіком [PERSON] проживали в будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить останньому на підставі договору дарування. Від шлюбу в у подружжя [PERSON] народились діти - [PERSON] , [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] . У 2000 році заявник з чоловіком [PERSON] купили недобудований будинок за адресою: [ADDRESS] який поступово довели до житлового стану. Однак, як зазначає заявник відносини с чоловіком [PERSON] не склались. В сім`ї виникали сварки, скандали, а тому у березні 2012 року [PERSON] та [PERSON] фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. У березні 2012 року [PERSON] , та дочка [PERSON] забрали свої речі з будинку за адресою: [ADDRESS] та стали фактично проживати у будинку за адресою: [ADDRESS] , при цьому були зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . Чоловік заявника - [PERSON] продовжив проживати в належному йому будинку адресою: [ADDRESS] , де 3 24.03.1992 значився зареєстрованим 26.11.2018 [PERSON] , та дочка [PERSON] змінила реєстрацію місця свого проживання з адреси: [ADDRESS] на адресу: [ADDRESS] . У квітні 2020 року заявник з чоловіком [PERSON] помирились, але поступово відносини [PERSON] з чоловіком [PERSON] стали знову погіршуватися, після чого 15.10.2020 після чергової сварки [PERSON] зібрав свої речі з будинку за адресою: [ADDRESS] , сказав, що їде від сім`ї та зник. Його місце перебування не відоме. З вказаного часу чоловік заявника - [PERSON] ні за місцем реєстрації, а ні за місцем останнього фактичного місця проживання не повертався, зв`язків з сім`єю не підтримує, його місцезнаходження нікому не відомо. [PERSON] зверталась до відділу поліції № 2 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області за розшуком [PERSON] , однак, прийнятими заходами встановити його місцезнаходження не вдалося. За обліками Національної поліції України та інтегрованої інформаційно - телекомунікаційної міжвідомчої системи «Аркан» Державної прикордонної служби України встановлено, що [PERSON] 15.10.2020 перетнув державний кордон України «Виїзд», пункт перетину « Юнаківка», ділянка кордону «російська». [PERSON] намагалася з`ясувати місце перебування чоловіка [PERSON] через його друзів, знайомих, однак, це позитивних результатів не принесло. [PERSON] зазначає, що вирішення питання щодо визнання чоловіка [PERSON] безвісно відсутньою особою має для неї юридичне значення, оскільки в неї виникає необхідність звернутись до Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції ( м. Харків) за вирішенням питання про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, [PERSON] звернулася до суду із даною заявою. Ухвалою судді Зміївського районного суду від 23.12.2021 провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд на 13.01.2022. 13.01.2022 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися. Заявник [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заяви наполягала з підстав викладених в ній. Від представник Зміївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до суду надійшов лист за підписом начальника відділу Рибак Г., в якому остання просила здійснювати розгляд заяви за відсутності представника. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07 березня 1992 року, між [PERSON] та [PERSON] , було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 7. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 9). Відповідно до копії Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , актовий запис № 18 (а.с. 10). Згідно з витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 510, виданого [PERSON] . 27.08.2021 головним спеціалістом відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Пашнєвою Л., [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно з витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 610 виданого [PERSON] . 21.10.2021 головним спеціалістом відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Пашнєвою Л., [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до частини 1, пункту 3 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно з частиною 1 статті 308 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу про визнання фізичної особи безвісно відсутньою за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Згідно статті 43 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно статті 306 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17 підтверджено та ще раз наголошено на правових позиціях стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою, викладених, зокрема у постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17, де зроблено висновок, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Верховний Суд також наголосив, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 Цивільного кодексу України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ №72641734). З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Так, відповідно до Акта обстеження, складеного 03 грудня 2021 року депутатом Борівської сільської ради Чугуївського району Харківської області Руденко К.С. за участі свідків [PERSON] , [PERSON] , підпис депутата завірено секретарем Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Кучковим П.В., вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований в будинку за адресою: [ADDRESS] , однак, з березня 2012 року за місцем своєї реєстрації [PERSON] не проживає, особистих його речей в будинку не має, місце перебування [PERSON] не відоме (а.с. 13). Згідно довідки начальника ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області Приймак С. від 25.11.2021 № 87 «Аз»/ 119-79/01/14-2021, [PERSON] , [INFO] , було перевірено за обліками Національної поліції України, згідно перевірки станом на 23.11.2021 за обліками інтегрованої інформаційно - телекомунікаційної міжвідомчої системи «Аркан» Державної прикордонної служби України встановлено, що [PERSON] 15.10.2020 перетнув державний кордон України «Виїзд», пункт перетину «Юнаківка», ділянка кордону «російська» (а.с. 14). Заявник зазначила, що вживала заходів для встановлення місця перебування чоловіка [PERSON] шляхом з`ясування інформації через друзів та знайомих, позитивних результатів зазначені заходи не дали, місце перебування [PERSON] не встановлено, стосунків із сім`єю останній не підтримує та його місце перебування нікому із родичів не відоме. З наданих заявницею доказів вбачається, що [PERSON] , [INFO] , за останнім відомим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] та за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , не з`являється понад рік, відомості про його місцезнаходження відсутні, вжиті заходи щодо його розшуку не дали можливості встановити його місцеперебування, а для заявниці є юридично поважним визнання чоловіка [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки має на меті усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживанні і місце перебування якої невідоме. Оскільки, як встановлено судом, днем одержання останніх відомостей про місце перебування [PERSON] є 15.10.2020, то початком безвісної відсутності останнього слід вважати - 15.10.2020. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та неупередженому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що заява про визнання особи безвісно відсутньою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що за змістом статті 309 Цивільного процесуального кодексу України, у випадку, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що ухвалив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Outcome: approved