Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 січня 2019 року, між [PERSON] (надалі за текстом - Позивач), та [PERSON] ( надалі за текстом - Відповідач), укладено усний договір позики за яким Позивач передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 76 000,00 (сімдесят шість тисяч) доларів СІІІА, що в еквіваленті до національної валюти станом на день написання позовної заяви становить 2 131 800,00 (два мільйони сто тридцять одна тисяча вісімсот) гривень 00 копійок (офіційний курс гривні до долару Національного банку України 16.09.2020 року 1 долар США = 28,05 гривень), підтвердженням укладання договору є власноруч підписана розписка, грошові кошти були передані Відповідачу у момент підписання розписки. Предметом спірного договору позики є іноземна валюта - долари США, розмір одержання процентів його умовами не передбачено. Згідно умов Договору позики, також викладені у розписці, Відповідач зобов`язується повернути грошові кошти в повному обсязі «по першій вимозі, але не пізніше 20 грудня 2019 року». Надана Позивачем на підтвердження укладення договору позики розписка, є підтвердженням укладення між сторонами саме договору позики, оскільки з її змісту вбачаються дата його укладення (20 січня 2019 року), є фіксація факту передачі грошових коштів від Позивача в якості позики (у борг) із зобов`язанням Відповідача їх повернення, також наявна інформація про умови договору, зокрема сума позики, строк та умови її повернення. Із наданої розписки, підписаної Відповідачем 20 січня 2019 року вбачається, що він взяв на себе зобов`язання повернути Позивачу грошові кошти у розмірі 76 000,00 (сімдесят шість тисяч) доларів США не пізніше 20 грудня 2019 року. Таким чином, зобов`язання з повернення коштів Відповідач підтвердив своїм власноручним підписом. Проте, Відповідач в добровільному порядку взяті на себе зобов`язання з повернення отриманих від Позивача коштів за договором позики не виконав - кошти в передбачені у розписці строки не повернув, а тому Позивач звертається до суду з позовом про стягнення боргу в судовому порядку. Тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 76 000,00 (сімдесят шість тисяч) доларів США; три відсотки річних від суми боргу у розмірі 1 688,38 (одна тисяча шістсот вісімдесят вісім) доларів США 38 центів; пеню в розмірі 219 878,28 (двісті дев`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень 28 копійок. Ухвалою суду від 11.11.2020 відкрито позовне провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзиву до суду не подав. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 20 січня 2019 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 76\~000 дол. США. на розвиток бізнесу та зобов`язався їх повернути по першій вимозі, але не пізніше 20 грудня 2019 року. Підтвердженням отримання коштів в сумі 76\~000 дол. США є письмова розписка відповідача від 20 січня 2019 року. Разом з тим, у зазначений у договорі термін відповідач [PERSON] суму позики не повернув. Згідно ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України визначає що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності статті 1048 ЦК України позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Стаття 1049 ЦК України визначає що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Стаття 78 ЦПК України визначає суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи що відповідачем [PERSON] не було вчасно виконано умови договору позики, в зв`язку з чим було порушено права позивача [PERSON] , останній має право на стягнення з відповідача суми боргу за договором з врахуванням 3 % річних та пені. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати що складаються із судового збору, суд покладає на відповідача. Відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 625, 1046, 1047, 1048 1049, 1050 ЦК України, та

Outcome: approved