Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, починаючи з 2006 року по теперішній час вона перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Науково-технічний комплекс «Електронприлад». За період з лютого 2020 року по червень 2021 року включно відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 71492,84 грн. На неодноразові звернення до відповідача з вимогами щодо виплати заборгованості по заробітній платі, заробітна плата так і не виплачена. Враховуючи викладене, просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 71492,84 грн., а також компенсацію втрати частини доходів у розмірі 5857,47 грн. Ухвалою від 28.07.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками направлена судом на адресу місцезнаходження відповідача та була отримана ним, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи. Разом з тим, у встановлений в ухвалі строк відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. Ухвалою суду від 05.10.2021 року було здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в розгляд справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 12.01.2022 року провадження по справі за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - в частині заявлених вимог щодо стягнення з публічного акціонерного товариства «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» на користь [PERSON] заборгованості із заробітної плати в розмірі 7000,00 грн. закрито. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засідання надав докази часткового погашення заборгованості. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, наказом №38/К від 14.02.2006 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду інженера-технолога 2 категорії Публічного акціонерного товариства «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» з 11.02.2006 року. Згідно Довідки ПАТ «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» № 420/858 від 07.07.2021 року вбачається, що ПАТ «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» має заборгованість перед [PERSON] в розмірі 71492,84 грн., а саме: по заробітній платі з лютого 2020 року по травень 2020 року. Конституційне право громадян на оплату праці розглядається як одне з найбільш важливих та пріоритетних засад становлення і розвитку суспільства, ефективний засіб стимулювання працівників та службовців до належного та якісного виконання службових обов`язків. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Положеннями ст.ст.21, 43 Конституції України, ст.ст. 94, 115 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці» визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ч.5 ст.97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. У відповідності до ч.1 ст. 115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За положеннями статті 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Згідно із частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем було частково погашено заборгованість у розмірі 37596, 87 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач має борг перед позивачем по виплаті заробітної плати, а тому, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачем, у зв`язку із чим, вони підлягають захисту судом шляхом стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої заробітної плати в розмірі 26895,97 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за невчасну виплату заробітної плати в розмірі 5857,47 грн., суд зазначає наступне. Згідно ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок компенсації втрати доходів внаслідок порушення встановлених строків їх виплати передбачено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Згідно із статями 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Основною умовою для виплати громадянам компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, заробітної плати. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 07 листопада 2012 року справа №6-131цс12. Відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Відповідно до правового висновку закріпленого в Постанові Верховного Суду України у від 7 листопада 2012 року (справа № 6-131цс12): «основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема, заробітної плати, пенсії, соціальної виплати, страхових виплат). При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення». Беручи до уваги, що відповідачем порушено строки виплати заробітної плати позивачу, суд, перевіривши наданий розрахунок сум компенсації втрати частини заробітної плати [PERSON] , який наведений в позовній заяві, вважає, що з ПАТ «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» слід стягнути на користь позивача компенсацію за невчасну виплату заробітної плати в розмірі 5857,47 грн. з подальшим вирахуванням податків та обов`язкових платежів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги про стягнення компенсації за невчасну виплату заробітної плати задоволені, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. Окрім того, оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial