Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Фінпром маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський Владислав Юрійович, про визнання виконавчого запису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивовано тим, що стосовно позивача приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським Владиславом Юрійовичем відкрито виконавче провадження № 66173374 на підставі виконавчого напису від 22.06.2021 № 198510, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості за кредитним договором у розмірі 11217,31 грн. Постановою приватного виконавця від 21.07.2021 накладено арешт на кошти боржника, а постановою від 11.08.2021 було звернуто стягнення на його доходи з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом. [PERSON] стверджує, що не укладав кредитних договорів з ТОВ «Фінпром маркет». З огляду на викладене позивач зазначає, що жодного боргу за кредитним договором у нього не існує, а нотаріус вчинив виконавчий напис з грубим порушенням передбаченого законодавством порядку вчинення виконавчих написів. Ураховуючи викладене просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 10.11.2021 (провадження 2-з/699/17/21) забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом. Крім того, витребувано докази від третіх осіб: від приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського В.Ю. витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 66173374 та від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича належним чином засвідчених копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса від 22.06.2021 № 198510. Витребувані докази у встановлений строк до суду направлені не були. Від відповідача поштою до матеріалів справи надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді. У клопотанні зазначено, що у разі сплати позивачем на користь відповідача коштів у розмірі 2019,12 грн. у строк до 16.12.2021 частина заборгованості у розмірі 9198,19 грн. буде списана, а заборгованість за кредитним договором № 002-12020-160312 від 16.03.2012 та виконавчим написом № 198510 вважатиметься такою, яка погашена в повному обсязі. Ознайомившись з вказаним клопотанням сторона позивача зазначила, що не погоджується на врегулювання спору за участю судді та просила розглядати справу у загальному порядку. У задоволенні вказаного клопотання відповідача ухвалою від 16.12.2021 було відмовлено. Разом з тим, від відповідача поштою надійшла заява від 25.11.2021 № 78066 про визнання позовних вимог, з якої вбачається, що відповідач просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет» в частині визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача 50 % сплаченого судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, а в іншій частині судовий збір віднести за рахунок держави на підставі ст. 142 ЦПК України. Треті особи не скористалися правом надати письмові пояснення. Про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання учасники справи були повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про проведення судового засідання у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав. Від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог. Треті особи до суду не з`явилися, заяв не подавали, причини неявки не повідомляли. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частинами 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони не скористалися своїм правом взяти участь у судовому засіданні, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд дійшов наступного. Приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. 21.07.2021 відкрито виконавче провадження № 66173374 з виконання виконавчого напису № 198510, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 22.06.2021 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 11217,31 грн. за кредитним договором № 002-12020-160312, укладеним 16.03.2012 з ПАТ «Дельта Банк». Приватний нотаріус Остапенко Є.М. та приватний виконавець Лиманський В.Ю. витребуванні судом докази, на підставі яких було вчинено виконавчий напис та здійснюється виконавче провадження, до суду не надали. Відповідач так само не надав жодного доказу на підтвердження правомірності своїх дій щодо звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису. Натомість відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як передбачено в п. п. 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до п. 2-2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 1.10 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правлінням Національного банку України від 18.06.2003 № 254 (в редакції, чинній на дату вчинення виконавчого напису), особовий рахунок - рахунок аналітичного обліку операцій з клієнтами банку, що здійснюється відповідно до укладених між банком і клієнтом договорів. Такий документ має статус первинного. Проте матеріали справи не містять доказів того, що виконавчий напис було вчинено на підставі наведених вище документів та у встановленому порядку. Крім того, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено. Отже, вищевказана постанова КМУ № 662, якою було доповнено постанову КМУ від 29.06.1999 № 1172, визнано незаконною та нечинною ще з 01.11.2017. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Натомість позивач стверджував про відсутність будь-яких кредитних зобов`язань, як перед відповідачем, так і перед іншими особами. Відповідач цих тверджень не спростував, а позовні вимоги визнав. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Як зазначила Велика палата Верховного суду у Постанові від 15.01.2020, ухваленій в цивільній справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557 цс 19, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. З матеріалів справи не вбачається, що позивач мав заборгованість за кредитним договором. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису від 22.06.2021 № 198510, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 11217,31 грн. за кредитним договором № 002-12020-160312, укладеним 16.03.2012 з ПАТ «Дельта Банк», є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні, в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого у зв`язку з розглядом справи. Ураховуючи викладене, у зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову та заяви про забезпечення позову, що загалом складає 454,00 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат, дійшовши висновку про задоволення позовних вимог та враховуючи повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, суд на підставі ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 454,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved