Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати виконавчий напис №91568 виданий приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. від 09 квітня 2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 28586,53 грн., таким, що не підлягає виконанню; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749, місце знаходження: 04053 м.Київ, вул.Кудрявський узвіз, буд. 5-Б) на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , витрати пов`язані з розглядом справи.. В обґрунтування свого позову зазначила, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. знаходиться виконавче провадження №65451020 відкрите 17 травня 2021 року на підставі виконавчого напису №91568 виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. від 09.04.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості в сумі 28 586,53 грн. Виконавчий напис нотаріуса був виданий на підставі звернення ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення з позивача заборгованості, але вона не укладала жодних договорів з Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Єдиний кредитний договір, який було нею укладено, це був договір споживчого кредиту з «Аваль Банком», який вона оформлювала ще в 2014 році, точну дату не пам`ятає, і того ж самого року повернула кредит банку в повному обсязі, і більше жодних договорів кредиту з Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» або іншими організаціями позивач не укладала. Оскільки з 2014 року пройшло більше 7 років, кредит з боку позивача був повністю сплачений, то документу, який би підтверджував укладання договору, квитанцій про сплату кредиту в позивача не збереглися, всі квитанції про сплату кредиту просто у зв`язку із часом втратили свій належний вигляд. Єдине, що залишилось у позивача це фотокопія картки банку, яка надається до суду, а оригінал зберігається у позивача, строк дії якої закінчився ще у червні місяці 2016 року. Жодних документів про відступлення прав вимоги до відповідача, як і необхідності сплатити, нібито, існуючу заборгованість, позивач не отримувала. Про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса позивачу стало відомо в червні місяці 2021 року, коли їй зателефонував працівник поштового відділення та повідомив, що за колишньою адресою проживання, їй надійшов лист від приватного виконавця. Позивач отримала поштового конверта із постановою про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2021 року та необхідністю сплати на користь відповідача заборгованості в розмірі 28586,53 грн., постановою від 17.05.2021 року про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 500 грн., та постанову про стягнення із боржника основної винагороди в сумі 2858,65 грн., які також підлягають обов`язковому стягненню із позивача, всього на суму 31945,18 гривень. Сам виконавчий напис приватного нотаріуса, позивач не отримувала до теперішнього часу. Відразу дізнавшись про вказаний борг, позивачка спочатку зателефонувала за номером телефону зазначеним у документі, що надійшов на адресу роботи, однак відповіді не було. Потім позивачем було направлено поштою листа власноруч написаного на адресу приватного нотаріуса Головкіної Я.В. та приватного виконавця Сидорук Л.В., з проханням надати копію виконавчого напису та всіх документів на підставі яких було постановлено вказане рішення. Станом на 16 червня 2021 року жодної відповіді позивач не отримував. Оскільки вона являється юридично необізнаною людиною, вказані листи на адресу і нотаріуса і приватного виконавця, були направлені звичайним листом, і тому докази, а саме поштові квитанції направлення у неї відсутні, оскілки вказані квитанції, надаються поштою відправнику лише у випадку направлення листа рекомендованого або цінного. Згодом позивач звернулась до адвоката, і в її інтересах було направлено адвокатський запит на адресу приватного виконавця, з метою реалізації її права на ознайомлення із виконавчим провадженням. Ознайомившись з постановою про відкриття виконавчого провадження, самим виконавчим написом, який було надано приватним виконавцем, позивач вважає сам напис незаконним, а постанову такою, що не підлягає виконанню з наступних підстав. По-перше, якщо підставою стягнення за виконавчим написом нотаріуса є начебто наявна заборгованість за договором споживчого кредиту, який укладався ще в 2014 році, то стягувач (відповідач у справі) звернувся до нотаріуса з пропуском строку встановленого законом. При укладанні даного договору позивачу була надана в кредит певна сума грошей, яка повністю була з її боку повернута через декілька місяців, тобто в 2014 році позивачем було здійснено останній платіж за вказаних кредитом, точну дату вона не пам`ятає, а до приватного нотаріуса відповідач звернувся у квітні місяці 2021 року, тобто через більш ніж шість років з дати здійснення нею останнього платежу. Отже, Стягувач (ТОВ «Вердикт Капітал») звернувся до нотаріуса про видачу виконавчого напису про стягнення з [PERSON] грошових коштів з пропуском трирічного строку. По-друге, позивач стверджує, що жодних договорів із Відповідачем ніколи не укладала, а тому вважає саме їхнє звернення до приватного нотаріуса з вимогою про стягнення із неї боргу на їх користь - незаконним, і довести це можливо лише шляхом витребування доказів у приватного нотаріуса, що становлять нотаріальну таємницю, а саме переліку всіх документів, які надавались стягувачем приватному нотаріусу. По-третє, згідно виконавчого напису стягнення заборгованості, яку позивач нібито повинна сплатити відповідачу, проводиться за період з 16 січня 2019 року по 31 березня 2021 року, але звертає увагу суду, що анкета-заява, яка була підписана позивачем 18 липня 2014 року, взагалі не містить посилання на строк дії договору, а строк дії карткового рахунку, який надавався позивачу скінчився ще в червні місяці 2016 року. Жодних повідомлень про необхідність сплатити борг, вона з 2014 року не отримувала, як і не отримувала повідомлення про відступлення права вимоги від банку до інших осіб. Просить суд звернути увагу на той факт, що нотаріусом було вчинено виконавчий напис за строк понад три роки, а саме 09.04.2021 року. В даному випадку позивач стверджує, що останній платіж за тим кредитним договором, який вона дійсно мала з банком, а не відповідачем, було вчинено нею ще в 2014 році, і жодних повідомлень про відступлення права вимоги від банку до інших осіб позивач не отримувала. По-друге, стягувач ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису з підстав та обставин, які не підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, позивач жодним чином не згодна з нарахованою заборгованістю відповідачем, та звертає увагу суду, що безспірність заборгованості можливо підтвердити, лише належним чином оформленим розрахунком заборгованості. Таким чином, вважає, що Відповідач звертаючись до нотаріуса, фактично зловживає своїми правами, та приховав наявність спору між сторонами кредитного договору, а сам по собі факт наявності заборгованості позивача перед відповідачем взагалі потребує доведення в суді. Крім того, на момент звернення до суду, відомості щодо приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Яни Вікторівни взагалі відсутні в Єдиному реєстрі нотаріусів, а із відкритих джерел інтернету, позивачу стало відомо, що 05 квітня 2021 року на засіданні Вища кваліфікаційної комісії нотаріату свідоцтво про зайняття нотаріальною діяльністю Головкіної Я.В. було анульовано, саме у зв`язку із численними та грубими порушеннями діючого законодавства. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Такий висновок зробив ВС в постанові №569/8884/17 від 14 серпня 2019 року. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 червня 2021 року було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Зупинено стягнення грошових коштів в сумі 31945,18 грн. з доходів [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі виконавчого напису №91568 вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. від 09 квітня 2021 року. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 червня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.31-31а). Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Єсіпова К.В. в судове засідання не з`явилася, письмово просили суд провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковський О.В. надав до суду відзив на позовну заяву в якому, посилаючись на норми Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», правові позиції Верховного Суду України, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Я.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19 квітня 2021 року вчинений виконавчий напис приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. № 91568 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 28586,53 грн. (а.с.20-21) Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. про відкриття виконавчого провадження ВП №65451020 від 17.05.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №91568 виданий 09.04.2021 року приватним нотаріусом Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 28586,53 грн.(а.с.10-11). 31.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.18-19) Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Надані нотаріусом документи не дають можливості встановити дійсний розмір заборгованості та період, за який проводиться стягнення заборгованості за кредитним договором, бо серед документів, що були надані відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній розрахунок заборгованості з детальним описом формування заборгованості за щомісячними платежами, а виписка з рахунку, фактично є довідкою про розмір заборгованості, яка не підтверджується іншими наданими відповідачем доказами про безспірність заборгованості. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 року (зі змінами та доповненнями) при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус Головкіна Я.В. не врахувала та не перевірила факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушила вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості, належних доказів протилежного останнім суду не надано. В свою чергу, про існування зазначеної заборгованості та підстав її нарахування позивач дізналася після вчинення нотаріусом виконавчого напису, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, зокрема й щодо строків звернення до нотаріуса з такою вимогою, суд доходить до висновку, що спірний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, а тому позов слід задовольнити повністю. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1362 грн. 00 коп., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved