Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань зі Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області на його користь 10236,00 грн за завдану матеріальну та 10000,00 грн за завдану моральну шкоду, у зв`язку з незаконним розпорядженням та діями посадових осіб органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень та вчинення на його виконання протиправних дій, що призвели до порушення права приватної власності позивача. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що є власником житлового будинку та земельної ділянки, на якій 29.01.2019 року комісією Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області без його присутності були проведені заходи з благоустрою у формі обстеження земельної ділянки у зв`язку з недотриманням норм та правил утримання територій загального користування. Правовою підставою для цілеспрямованого проникнення на його ділянку стало розпорядження секретаря Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 29.01.2019 № 2-АГ про створення комісії на предмет обстеження земель загального користування, зокрема, усієї [ADDRESS] . Внаслідок прийняття вищевказаного розпорядження 29.01.201 року на земельній ділянці позивача по [ADDRESS] комісією Станишівської сільської ради були протиправно вилучені належні позивачу пиломатеріали (брус, дошки, рейки) загальною вартістю 10236,00 грн та передані на відповідальне зберігання старості с. Зарічани - [PERSON] ; місце зберігання - територія Зарічанської ЗОШ. Для з`ясування чи дійсно майно зберігається на території Зарічанської ЗОШ, позивач прибув до навчального закладу, однак виявив, що його майно зберігається неналежним чином та не у повному обсязі. Таким чином, позивачу була завдана матеріальна шкода протиправним вилученням його майна. Також позивач вважає, що в наслідок прийняття посадовою особою відповідача незаконного розпорядження та вчинення протиправних дій відносно майна, що йому належить, останьому була завдана і моральна шкода, яку він оцінює у 10000,00 грн. Ухвалою суду від 24.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 38-39). Не погоджуючись з позовними вимогами, представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому просять відмовити в задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що останній не підтверджує належними доказами розмір майнової шкоди, що свідчить про надуманість позовних вимог та відсутність фактичної матеріальної шкоди та фактичного спору (а.с. 45-47). Представником позивача подано відповідь на відзив (а.с. 58-64); вважає позов обґрунтованим, а заперечення Станишівської сільської ради, викладені у відзиві на позовну заяву, такими, що не спростовують обставин позову. 02.07.2021 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив (а.с. 97-99); просить відмовити у задоволенні позову. Позивач та представник позивача в судових засіданнях позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача в процесі розгляду справи проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, відтворені у судовому засіданні фото та відеозаписи з електронних носіїв (а. с. 66, 106), заслухавши пояснення сторін, покази свідків, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] відповідно до: договору дарування від 24.12.2002 року (а.с. 14), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 92151758 від 17.07.2017 року (а.с. 15), інформаційної довідки № 72564038 від 08.11.2016 року (а.с. 16). З повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта / про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта від 27.09.2018 року, позивач - замовник повідомляє про початок виконання будівельних робіт, визначених державними будівельними нормами, стандартами і правилами, а саме - реконструкція господарської будівлі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 67-68). Відповідно до акту обстеження земельної ділянки (проїзду) від 07.03.2018 року (а.с. 52), яке було проведено на підставі заяви [PERSON] щодо створення [PERSON] їй перешкод у користуванні проїздом загального користування, комісією було встановлено, що спірна земельна ділянка слугує проїздом загального користування; на момент обстеження перешкод в її користуванні не встановлено. В той же час [PERSON] вважав, що зазначена земельна ділянка має бути проїздом лише до його домоволодіння. Комісією було виявлено будівельні матеріали та гілля на землях загального користування (спірному проїзді), що були складені гр. [PERSON] біля свого паркану. Враховуючи зазначені факти, комісією було роз`яснено заявнику - [PERSON] та [PERSON] щодо необхідності дотримання правил благоустрою територій населених пунктів сільської ради. Разом з тим комісією не було виявлено перешкод щодо користування заявником та/або його сусідами проїздом загального користування з [ADDRESS] (між домоволодіннями за [ADDRESS] та [ADDRESS] ). Розпорядженням Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 29.01.2019 № 2АГ створено комісію на предмет обстеження земель загального користування в [ADDRESS] , в зв`язку із виявленням безхазяйних будівельних матеріалів. Зобов`язано в разі не виявлення власника будівельних матеріалів виконкому сільської ради забезпечити їх зберігання. В разі встановлення винних осіб, відповідальній особі скласти адміністративний протокол з метою притягнення до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП (а.с. 17). Відповідно до акту обстеження земель загального користування в [ADDRESS] від 29.01.2019 року, комісією було виявлено безхазяйні будівельні матеріали, а саме: пиломатеріал - 2 м3 (балки, рейки, дошки, що мають наявні ознаки псування), асфальтне покриття - 1,5 м3 (відходи), вартість яких не встановлювалась, яке було складене на землях загального користування. Комісія вказані будівельні матеріали вилучила на час встановлення власника майна та передала майно на зберігання в.о. старости с. Зарічани [PERSON] (а.с. 18). Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року у справі № 240/5431/19 визнано протиправним та скасовано розпорядження секретаря Станишівської сільської ради Клименко К. А. від 29.01.2019 року № 2-АГ "Про створення комісії на предмет обстеження земель зазального користування"; визнано протиправними дії комісії Станишівської сільської ради, що пов`язані з проведенням заходів з благоустрою 29.01.2019 року (а.с. 21-26). Згідно накладної № 40 від 12.07.2018 року [PERSON] відпущено ФОП [PERSON] брус сосновий розмірами 0,12х0,18х6,0 в кількості 0,380 м3; брус сосновий розмірами 0,10х0,025х4,5 в кількості 1,135 м3; брус сосновий розмірами 0,05х0,15х4,5 в кількості 1,013 м3; брус сосновий розмірами 0,12х0,12х4,5 в кількості 0,324 м3; брус сосновий розмірами 0,05х0,025х4,5 в кількості 0,560 м3 (а.с. 19), на загальну суму 10236,00 грн (а.с. 20). Квитанцією до прибуткового касового ордера за №48 виданою ФОП [PERSON] 12.07.2018 року підтверджується факт прийняття від [PERSON] за брус сосновий обрізний 10236 грн (а.с. 20). У матеріалах справи наявний лист ФОП [PERSON] від 04.04.2019 року вих. № 2-ф (а.с. 65), де останнім наведено ціну на пиломатеріали згідно накладної №48 від 12.07.2018 року станом на 02.04.2019 року у розрізі за їх різновідністю та кількістю. З метою встановлення обставин справи в якості свідка було допитано [PERSON] , який є старостою с. Зарічани. Свідок показав, що по прибуттю на місце, комісією було встановлено факт наявності безхазяйних відходів від будівельних матеріалів, а саме: брусків, дощечок, та сміття, приблизно від 2-х до 4-х метрів. Оскільки всі ці речі знаходились саме на проїзжій (прохідній) частині дороги загального користування, а не на території домоволодіння [PERSON] , та створювали перешкоди для проходу та проїзду іншим мешканцям села, було прийнято рішення звільнити від них проїзд. У зв`язку з відсутністю власника майна, таке майно визнано безхазяйним та вилучено на відповідальне зберігання. В подальшому, вказані пиломатеріали було перевезено до подвір`я школи, де вони і зберігались. Додав, що вказати в якому саме обсязі було вивезено дані матеріали, не може; можливо, біля 2 метрів кубічних; але то були обрізні пиломатеріали, які зберігались тривалий час під снігом, та будівельне сміття. Крім того, позивач на той момент і на протязі тривалого часу не надавав документи, якіми б підтверджувався факт придбання пиломатеріалів, а надав їх лише через півроку після цього. Свідок повідомив, що особисто йому на відповідальне зберігання дані речі не передавались. Свідок [PERSON] , яка працює у Станишівській сільській раді Житомирського району Житомирської області спеціалістом-розпорядником, суду повідомила наступне. З метою розгляду та перевірки фактів, вказаних у заяві гр. Самсонідзе, який скаржився на неможливість вільного доступу до свого гаражу через розташування на дорозі загального користування відходів позивача, була створена комісія. По виходу комісією було встановлено, що відходи позивача, а саме: куски асфальту та пиломатеріалу, який не був новий, зберігався безпорадно. Візуально було видно, що частину пиломатеріалів вже не можна було використовувати у будівництві взагалі, оскільки вони були чорними від тривалого недбалого зберігання. Вказані пиломатеріали при вилученні не замірялись в об`ємі, однак не мали об`єму 10 метрів кубічних. Підтвердила, що ій відомо, що дані пиломатеріали було перевезено до школи, оскільки там здійснюється відео нагляд за подвір`ям, та передано на зберігання [PERSON] , який на той час був старостою. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України. Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ч. 1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Збитками, відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, зазначені підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс 18). З огляду на викладене, вирішуючи цей спір, суд виходить із необхідності встановлення наявності трьох умов, які є необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.7 6, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Позивачем не надано доказів того, що пиломатеріали, які були вилучені та передані на зберігання відповідальній особі, становили вартість у сумі саме 10236,00 грн, оскільки як актом від 29.04.2019 року, так і показами свідків спростовується як факт самої кількості, так і загальної вартості вилучених пиломатеріалів, а відтак і отриманої шкоди саме у такому розмірі. Щодо стягнення моральної шкоди. Згідно доводів позивача, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, переживаннях і отриманих негативних емоцій, яких він зазнав внаслідок незаконного рішення посадової особи відповідача та протиправних дій щодо свого майна. Однак, позивачем не надано суду переконливих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди; зокрема, недоведено, що він зазнав душевних страждань (переживань, хвилювань) чи реабілітації, із підстав, які зазначені у позові. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно із статями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач не долучив належних та допустимих доказів, що підтверджують факт його моральних та душевних страждань з підстав, які зазначені у позові. Сам лише факт хвилювання позивача, систематичні дії за для захисту його порушеного права, не є належним доказом його втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з порушенням цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під судом, при настанні інших негативних наслідків. Встановивши, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача йому завдано матеріальну та моральну шкоди, наявність причинного зв`язку між розміром шкоди в її матеріальному вимірі і протиправним діями відповідача, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову. За таких обставин, слід відмовити у задоволенні позову [PERSON] до Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями посадових осіб органу місцевого самоврядування. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed