Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь 3 % річних у розмірі 147848,38 грн., а також суму понесених судових витрат за подання даної позовної заяви, посилаючись на те, що 03.04.2007 [PERSON] уклала з ВАТ КБ «Надра» кредитний договір № 6/1/2007/978- К/181, за яким їй надавалися у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 20 000 євро. З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 6/1/2007/980-1/183 від 03.04.2007, посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Васіковою Ю.В., зареєстрований в реєстрі за №950. Крім цього, згідно з укладеним 03.04.2007 між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] договором поруки № 6/1/2007/978-П/182/1, остання поручилась перед Кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору. Також, [PERSON] згідно з укладеним ним 03.04.2007 з ВАТ «КБ «Надра» договором поруки № 6/1/2007/978-П/182 поручився за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку з ліквідацією банку в подальшому банк передав права за наведеними договорами на користь ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП». А, в свою чергу, між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «ФК «Маніту» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги №16.10.2020 від 16.10.2020 року та Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Іващенком М.М. за реєстровим № 352, відповідно до яких ТОВ «ФК «Маніту» набуло права вимоги за Кредитним договором № 6/1/2007/978-К/181 від 03.04.2007 року, Договором іпотеки № 6/1/2007/980-І/183 від 03.04.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Ю.В., 03.04.2007 року за реєстровим № 950, Договором поруки № 6/1/2007/978-П/182 від 03.04.2007 року та Договором поруки № 6/1 /2007/978-П/182/1 від 03.04.2007 року з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до вищевказаних договорів. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 16.03.2021 складав 1 673 315,16 грн., що є еквівалентом 50 779,92 євро відповідно до курсу НБУ 32,9523 грн./l євро. З них 611 766,70 грн. (еквівалент 18 565,22 євро) - тіло кредиту, 972 442,47 грн. (еквівалент 29 510,61 євро) - відсотки, 89 105,99 грн. (еквівалент 2 704,09 євро) - заборгованість за комісією. 16.03.2021 ТОВ «ФК «Маніту» в рамках реалізації процедури позасудового врегулювання спору набуло право власності на предмет іпотеки, а саме 2-кімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] . Це підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №249294872 від 22.03.2021. Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна ТОВ «Експертно-оціночна компанія «Метр» від 10.03.2021 ринкова вартість об`єкта оцінки (з округленням), а саме: 2-кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , складала 499 376,00 грн. Дата дії звіту - 6 місяців від дати оцінки. Отже, через недостатність вартості квартири, що отримана ТОВ «ФК «Маніту» в результаті позасудового врегулювання, для погашення заборгованості за кредитним договором, ТОВ «ФК «Маніту», залишок непогашеної заборгованості за Кредитним договором складає 1 173 939,16 грн. Отже, ТОВ ««Фінансова компанія «Маніту» як новий кредитор може вимагати від [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] сплати 3% річних за весь час прострочення виконання зобов`язання. До 16.03.2021 заборгованість [PERSON] за кредитом складала 1 673 315,16 грн. З 16.03.2021 (момент задоволення кредитором вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки) залишок заборгованості становить 1 173 939,16 грн. Враховуючи викладене, зазначив, що з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] солідарно підлягає сплаті 3% річних за останні три роки, що дорівнюють 147 848,38 грн. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Данилова М.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив залишити позовну заяву ТОВ ФК «Маніту» без задоволення, судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування посилався на те, що [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] , оскільки була незаконно виселена звідти ТОВ ФК «Маніту». Позовну заяву [PERSON] не визнає у повному обсязі, вважає її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. У позовній заяві зазначено, що 10.03.2021 ТОВ «Експертно-оціночна компанія «Метр» виготовила звіт з незалежної оцінки майна - квартири [ADDRESS] і оцінила її у 499 376 грн. Оцінка нерухомого майна має здійснюватися у відповідності до Національного стандарту № 2 "Оцінка нерухомого майна" з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади. Станом на 10.03.2021 року [PERSON] проживала у квартирі [ADDRESS] . Жодні особи не проводили огляд об`єкта нерухомості з метою проведення оцінки, а тому можна дійти висновку, що зазначений звіт про оцінку майна не може вважатися належним та допустимим доказом. Незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Більше того позивачем взято у розрахунок залишку боргу суму оціночної вартості квартири, а не суму за яку її було реалізовано з метою погашення заборгованості. Таким чином розрахунки позивача є безпідставними, передчасними, а позовна заява не підлягає задоволенню. Позивачем зазначено, що розмір заборгованості за кредитним договором станом на 16.03.2021 року складав 1 673 315,16 грн., однак дана сума не підтверджується жодними розрахунками або доказами. Твердження про заборгованість перед позивачем у такому розмірі є безпідставними та голослівними. У цій справі сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий з 03 квітня 2007 року до 02 квітня 2015 року. Відтак, у межах строку кредитування до 02 квітня 2015 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платами до 15 числа кожного місяця. Починаючи з 03 квітня 2008 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги банком повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси банку забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, через відсутність розрахунків позивача щодо суми заборгованості, неможливо визначити яким чином ТОВ ФК «Маніту» сформулювала борг у розмірі 1 673 315,16 грн. [PERSON] жодних листів з вимогою не отримувала, а тому не порушувала вимог договору і не може вважатися такою, що порушила зобов`язання. Зазначила, що ТОВ ФК «Маніту» не має законом встановлених підстав на отримання оплати по діючому договору на підставі ліцензій на здійснення валютних операцій. [PERSON] вважає, що умови викладені в договорі купівлі-продажу прав вимоги №16.10.2020/1 від 16.10.2020 року порушують її право як споживача фінансових послуг. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 03.04.2007 [PERSON] уклала з ВАТ КБ «Надра» кредитний договір № 6/1/2007/978- К/181, за яким їй надавалися у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 20 000 євро (а.с.8 - 10). З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 6/1/2007/980-1/183 від 03.04.2007, посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Васіковою Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 950 (а.с. 15 - 18). Крім цього, згідно з укладеним 03.04.2007 між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] договором поруки № 6/1/2007/978-П/182/1, остання поручилась перед Кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору (а.с. 11 - 12). Також, [PERSON] згідно з укладеним ним 03.04.2007 з ВАТ «КБ «Надра» договором поруки № 6/1/2007/978-П/182 поручився за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором (а.с. 13 - 14). У зв`язку з ліквідацією банку в подальшому банк передав права за наведеними договорами на користь ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП». А, в свою чергу, між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «ФК «Маніту» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги №16.10.2020 від 16.10.2020 року та Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Іващенком М.М. за реєстровим № 352, відповідно до яких ТОВ «ФК «Маніту» набуло права вимоги за Кредитним договором № 6/1/2007/978-К/181 від 03.04.2007 року, Договором іпотеки № 6/1/2007/980-І/183 від 03.04.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Ю.В., 03.04.2007 року за реєстровим № 950, Договором поруки № 6/1/2007/978-П/182 від 03.04.2007 року та Договором поруки № 6/1 /2007/978-П/182/1 від 03.04.2007 року з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до вищевказаних договорів (а.с. 19 - 24). Загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 16.03.2021 складав 1 673 315,16 грн., що є еквівалентом 50 779,92 євро відповідно до курсу НБУ 32,9523 грн./l євро. З них 611 766,70 грн. (еквівалент 18 565,22 євро) - тіло кредиту, 972 442,47 грн. (еквівалент 29 510,61 євро) - відсотки, 89 105,99 грн. (еквівалент 2 704,09 євро) - заборгованість за комісією. 16.03.2021 ТОВ «ФК «Маніту» в рамках реалізації процедури позасудового врегулювання спору набуло право власності на предмет іпотеки, а саме 2-кімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] . Це підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №249294872 від 22.03.2021 (а.с. 42 - 43). Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна ТОВ «Експертно-оціночна компанія «Метр» від 10.03.2021 ринкова вартість об`єкта оцінки (з округленням), а саме: 2-кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , складала 499 376,00 грн. Дата дії звіту - 6 місяців від дати оцінки (а.с. 29 - 41). Отже, через недостатність вартості квартири, що отримана ТОВ «ФК «Маніту» в результаті позасудового врегулювання, для погашення заборгованості за кредитним договором, ТОВ «ФК «Маніту», залишок непогашеної заборгованості за Кредитним договором складає 1 173 939,16 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Оскільки відповідач свого грошового зобов`язання не виконав, то ці зобов`язання не припинилися. За таке невиконання відповідач несе цивільно-правову відповідальність, передбачену законом та умовами Кредитного договору. Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Законодавством визначено вичерпний перелік підстав припинення зобов`язання, і зазначені ці підстави у статтях 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України. За відсутності інших передбачених договором або законом підстав, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Як вже було зазначено вище, зобов`язання відповідачами перед позивачем належним чином виконано не було, тобто відповідачі умови кредитного договору щодо строків сплати розрахунків не виконали. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, абсолютно правомірною та законною буде вимога кредитора про сплату відповідачем [PERSON] трьох процентів річних за неналежне і несвоєчасне виконання основного зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 553 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Порука у спірних правовідносинах може вважатися припиненою на підставі ст. 559 ЦК України. Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України(в редакції, чинної станом на 20.05.2018 року), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Зі змісту кредитного договору від 03.04.2007 року убачається, що сторони погодили дату остаточного повернення кредиту 02 квітня 2015 року (а.с. 8 - 10). Пунктом 4.1. Договору поруки сторони також погодили, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами 03.04.2007 року і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань в повному обсязі (а.с. 11 - 14). Проте умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій щодо реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов`язання полягає не в змісті кредитного договору, а в реально існуючих правовідносинах, які складаються з прав та обов`язків. Матеріали справи свідчать про те, що останній строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором вважається таким що настав з 02 квітня 2015 року, тому саме з цієї дати рахується початок шестимісячного строку дії поруки. При цьому належних та допустимих доказів того, що ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання пред`являло вимоги до поручителів [PERSON] та [PERSON] - позивачем суду не надано. Порука у спірних правовідносинах припинена з 02.10.2015 року. Оскільки порука [PERSON] та [PERSON] припинена, станом на травень 2021 року (день подачі позову) у неї не виникло обов`язку по сплаті заборгованості за кредитним договором від 03.04.2007 року; у зв`язку з чим не виникло і обов`язку по сплаті 3% річних за неналежне виконання вказаного кредитного зобов`язання. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості. На підставі викладеного, суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Маніту» 3 % річних за період з 22.05.2018 по 21.05.2021 у розмірі 147 848, 38 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., суд відмовляє, оскільки належних доказів того, що позивач ТОВ «ФК «Маніту» поніс вищезазначені витрати у зв`язку із розглядом цієї справи, не надано. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача суму судового збору, сплаченого за подання позову до суду, у розмірі 2 270,00 грн., що підтверджується оригіналом квитанції (а.с. 85), та витрати на послуги поштового зв`язку у розмірі 370,80 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 45, 48, 51, 55, 59, 63, 68, 81, 87). В іншій частині в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Маніту» до [PERSON] та [PERSON] суд відмовляє за не обґрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: partial