Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «Алекскредит», в якому просить визнати виконавчий напис №52413 від 24.05.2021 вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначила, що приблизно наприкінці січня 2021 року їй стало відомо про те, що від її імені укладено кредитний договір №4267057 від 08.12.2020 на суму 1600 грн. Пізніше нею від приватного виконавця Ярмоленка О.В. отримано постанову про відкриття виконавчого провадження, з якої вона довідалася про те, що відповідач отримав виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. №52413 від 24.05.2021, яким примусово стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» грошові кошти в сумі 10\~187,20 грн і передав цей виконавчий напис на виконання. З цього приводу позивачкою було направлено запити до ТОВ «Алекскредит», приватного нотаріуса Грисюк О.В. та Міністерства юстиції України з вимогою про надання відомостей та копій документів, на підставі яких вчинений зазначений виконавчий напис, відповіді на які не отримала. З державного реєстру нотаріусів, дізналася, що приватний нотаріус Грисюк О.В. тимчасово не діє. Позивачка вважає, що виконавчий напис №52413 від 24.04.2021 вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. з примусового стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» грошових коштів в розмірі 10\~187,20 грн, таким, що не підлягає виконанню, оскільки між нею та відповідачем відсутні будь-які договірні зобов`язання, документів, що підтверджують право ТОВ «Алекскредит» на пред`явлення претензій та стягнення коштів, вона не підписувала та не отримувала. Позивач зауважує, що приватним нотаріусом порушено вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки вона не переконалася у безспірності заборгованості, а саме: не перевірила коли, на який рахунок, на користь кого були перераховані грошові кошти відповідачем. Позивач зауважує, що Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~"Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а оскаржуваний виконавчий напис вчинений вже після набрання законної сили даною постановою. 17.11.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 17.11.2021 ухвалою судді задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В. №52413 від 24.05.2021, про стягнення з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] ) на користь ТОВ «Алекскредит» (ідентифікаційний код юридичної особи: 41346335, місцезнаходження: м.Дніпро, вул.Якова Самарського, буд.12-А) грошових коштів у розмірі 10 187,20 грн. 08.12.2021 позивачкою подане клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, яке судом задоволено. Від відповідача у справі надійшов відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту №4267057 від 08.12.2020, на підставі якого позивачу були надані кредитні кошти у тимчасове, строкове, платне користування. У зв`язку із невиконанням взятих на себе кредитних зобов`язань, за договором виникла заборгованість, яка не була погашена позивачем. Відповідачем направлено претензію позивачу з вимогою про погашення заборгованості за договором про надання кредиту. Претензія отримана, проте не виконана, позивачем. Відповідач вважає, що позивачем у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж запропонована до стягнення, не надала доказі погашення заборгованості, і доказів спірності заборгованості. Також зазначила, що постанови Кабінету Міністрів України втрачають чинність не з моменту винесення судом рішення про їх недійсність, а саме з моменту офіційного опублікування відповідних змін про втрату постановами чинності з визначених законодавством підстав, зокрема, за рішенням суду. На момент вчинення спірного виконавчого запису жодних змін до Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» про втрату її чинності внесено не було. Тобто постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, на яку посилається позивач, виконано не було, а тому підстав вважати, що постанова на підставі якої вчинено виконавчий напис втратила чинність, відсутні. На час вчинення виконавчого напису діяльність приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. не була припинена. Відповідач вважав, що обов`язок доводити наявність спору з приводу наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором покладено саме на боржника (позивача у справі). Ухвалою суду від 13.12.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового повідомлення (судової повістки на 21.01.2022), про причини неявки суд не повідомив. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, пояснень щодо позовних вимог не надали. Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.223\~ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача та третіх осіб та постановляє рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Листом ТОВ «Алекскредит» вих.№370/1900-1М від 19.05.2021 позивачу повідомлено, що 08.12.2020 [PERSON] уклала з ТОВ «Алекскредит» договір про надання кредиту №4267057 в електронному вигляді шляхом реєстрації позичальника на сайті і підписання договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, в цей же день їй перераховано на картковий рахунок позику у сумі 1600,00 грн (а.с.9). 13.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. видано постанову про відкриття виконавчого провадження №66511400 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 10\~187,20 грн. З постанови приватного виконавця вбачається, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису №52413 виданого 24.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. (а.с.12). Позивачка зверталася з запитом до відповідача про надання документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису нотаріусом (кредитний договір, виписка з рахунка боржника, відомості з реєстру щодо реєстрації нотаріальних дій, тощо) (а.с.14-15). Аналогічну заяву направила до приватного нотаріуса Грисюк О.В. та до Міністерства юстиції України (а.с.18-19, 22-23). Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру нотаріусів приватний нотаріус Грисюк О.В. станом на 12.10.2021 тимчасове не діє (а.с.26). Відповідно до листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) нотаріус Грисюк О.В. припиняла діяльність з 17.08.2021 по 23.08.2021 та з 25.08.2021 за станом здоров`я (а.с.29). 24.02.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В. видано виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором 4267057 від 08.12.2020, укладеним з ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (стягувач) заборгованості за кредитним договором 4267057 від 08.12.2020. Стягнення заборгованості проводиться за період з 24.12.2020 по 19.05.2021 у сумі 8387,20 грн, з яких: 1600,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 6787,20 грн прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. За вчинення виконавчого напису стягнуто плату із Стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача, у сумі 1800,00 грн. Загальна заборгованість боржника 10187,20 грн. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №52413 (а.с.30). Згідно з листом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №В-10414/6.3 від 02.11.2021 надати копії запитуваних документів, також копію виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Грисюк О.В. за №52413 від 24.05.2020 не вбачається за можливе (а.с.67-68). З довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» вбачається, що 08.12.2020 на картку із зазначеними у довідці реквізитами переведено 1600,00 грн (а.с.76). При цьому суд зауважує, що з наданої довідки не вбачається належить рахунку саме позивачу [PERSON] . Також суду надано кредитний договір №4267057 від 08.12.2020 (а.с.74-79), який ,як зазначає відповідач, був укладений в електронному вигляді, тобто визнає, що кредитний договір не був посвідчений нотаріально. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2\~Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року по справі № 320/7932/16-ц. Позивачем заперечується укладення нею кредитного договору, який став підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису. З копії виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вбачається, що підставою для вчинення напису є ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України\~№ 662від\~26.11.2014\~"Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України\~ №\~662від\~26.11.2014\~"Про\~ внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Зазначене спростовує твердження відповідача про чинність пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, Постанови Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". В порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався, за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставності позовних вимог та дотримання законодавства при видачі виконавчого напису у безспірному порядку. При цьому стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З огляду на викладене, враховуючи заперечення позивача проти наявності між ним та ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» боргових зобов`язань, проти суми боргу, звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості перед відповідачем у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса застосовано бути не може. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені при зверненні до суду, які складаються з судового збору за подання позовної заяви у сумі 908,00 грн та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн.

Outcome: approved