Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , уточнивши позовні вимоги просило ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору від 31.03.2020, всього в сумі 23 грн. 37 коп. та понесених судових витрат по справі. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 31 березня 2020 року був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав кредит ліміт у розмірі 15000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. [PERSON] зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 03.11.2021 заборгованість становить всього 16 874 грн. 01 коп., в тому числі заборгованість за основним боргом (кредитом) - 14 943,06 грн., проценти за користування кредитом - 1 904,58 грн., комісія - 3,00 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 15,97 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користуванням кредитом - 7,40 грн. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 листопада 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 31 березня 2020 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] на підставі заяви про приєднання №48091118/310320 укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, згідно якого банк надав позичальнику кредит, шляхом встановлення ліміту кредитної лінії на кредитний рахунок позичальника, зі сплатою процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 38% річних, строком закінчення дії платіжної карти. Станом на 03.11.2021 заборгованість становить всього 16 874 грн. 01 коп., в тому числі заборгованість за основним боргом (кредитом) - 14 943,06 грн., проценти за користування кредитом - 1 904,58 грн., комісія - 3,00 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 15,97 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користуванням кредитом - 7,40 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно заяви представника позивача про уточнення розміру позовних вимог, вбачається, що відповідачем частково погашено заборгованість, а саме сплачено заборгованість за основним боргом (кредитом) в сумі 14 943,06 грн., проценти за користування кредитом в сумі 1904,58 грн., комісію 3,00 грн., залишилася заборгованість у вигляді 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 15,97 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користуванням кредитом - 7,40 грн. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання, до повного виконання грошового зобов`язання. За змістом ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. За таких обставин, суд вважає, що уточненні позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 23,37 грн. підлягають до задоволення як такі, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 2270 грн.

Outcome: approved