Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , до Акціонерного товариства «Першого Українського Міжнародного Банку», місцезнаходження за адресою: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, за участю третіх осіб: Приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, місцезнаходження за адресою: Київська область, с. Білогородка, вул. Леніна, буд. 33, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича, місцезнаходження за адресою: м. Одеса, пров. Воронцовський, буд. 8 , в якому просить визнати виконавчий напис №89534, виданий 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області - Грисюк Оленою Василівною таким, що не підлягає виконанню таким, що не підлягає виконанню. 09.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської об\-ласті Шуляченко М.Б. була винесена Постанова про відкриття виконавчого про\-вадження - ВП №66449649. Підставою відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис №89534 від 15.07.2021 року, виданий приватним нотаріусом Бучанського районного но\-таріального округу Київської області - Грисюк Оленою Василівною у відношенні боржника - [PERSON] , [INFO] на користь стягувача - АТ «Перший Український міжнародний банк». Позивачу стало відомо, що 15.07.2021 року нотаріус вчинив виконавчий напис про стягнення з позивача на користь, АТ «Перший Український міжнародний банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі Заяви №1001670131601 на приє\-днання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 04.09.2020 року (03.09.2020), за період з 05.11.2020 року по 21.05.2021 року у сумі 43360,22 грн. Тобто, при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом порушені норми статті 88 ЗУ «Про нотаріат», в частині того що надані нотаріусу докумен\-ти для вчинення виконавчого напису не підтверджують безспірність його заборго\-ваності перед банком. Документ, який безспірно встановлював заборго\-ваність по Заяві №1001670131601 від 04.09.2020 року, в тому числі розрахунок заборгованості, виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованос\-ті та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгова\-ності, тощо - під виконавчим написом відсутні. У виконавчому написі значить\-ся розрахунковий період, який не встановлений Кредитним договором, а також стягнуті платежі, які не погоджувалися між сторонами. Дані обставини в сукупності повністю виключали для нотаріуса факт безспірності його заборгованості перед відповідачем, а вчинення виконавчого напису на підставі п. 2 Переліку документів № 1172 є неправомірним. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, відзиву та заяву про поважність причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у зв`язку з неявкою відповідача, третьої особи та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача та третьої особи, що не з`явилися, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Судом встановлено, що 09.08.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської об\-ласті Шуляченко М.Б. була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №66449649. Підставою відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис №89534 від 15.07.2021 року, виданий приватним нотаріусом Бучанського районного но\-таріального округу Київської області - Грисюк Оленою Василівною у відношенні боржника - [PERSON] , [INFO] на користь стягувача - АТ «Перший Український міжнародний банк». 15.07.2021 року нотаріус вчинив виконавчий напис про стягнення з позивача на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі Заяви №1001670131601 на приє\-днання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 04.09.2020 року (03.09.2020), за період з 05.11.2020 року по 21.05.2021 року у сумі 43360,22 грн., з урахуванням: - 5423,22 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; - 5372,64 грн. - прострочена заборгованість за комісію; - 1,72 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; - 32141,75 грн.- строкова заборгованість за сумою кредиту; - 420,75 грн. - строкова за комісією; - 0,14 грн. - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам; - 500 грн. - за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 43860,22 грн. При вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом поруше\-ні норми статті 88 ЗУ «Про нотаріат», в частині того що надані нотаріусу до\-кументи для вчинення виконавчого напису не підтверджують безспірність його заборгованості перед банком. Документ, який безспірно встановлював заборго\-ваність по Заяві №1001670131601 від 04.09.2020 року, в тому числі розрахунок заборгованості, виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованос\-ті та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгова\-ності, тощо - під виконавчим написом відсутні. У виконавчому написі значить\-ся розрахунковий період, який не встановлений Кредитним договором, а також стягнуті платежі, які не погоджувалися між сторонами. При вчиненні виконавчого напису нотаріус керувався пу\-нктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року, зі змінами, внесеними Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 року, тоді як постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 було ви\-знано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 в частині змін, що вносять\-ся до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, пункт 2 змін. Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 01.11.2017 року вказана постанова залишена без змін. Дані обставини в сукупності повністю виключали для нотаріуса факт безспірності його заборгованості перед відповідачем, а вчинення виконавчого напису на підставі п. 2 Переліку документів № 1172 є неправомірним. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Зако\-ном України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріаль\-ні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення но\-таріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотарі\-ат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі вико\-навчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виник\-нення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підпри\-ємствами, установами та організаціями не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинен\-ня виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчи\-нення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником но\-таріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та борж\-ника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необ\-хідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку перед\-бачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у без\-спірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим по\-становою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку докумен\-тів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення ви\-конавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про но\-таріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтве\-рдженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника пе\-ред стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного пра\-ва, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 ро\-ку) зазначається, що: «При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем докуме\-нтів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначи\-ти в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису бо\-ржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала забо\-ргованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборго\-ваності або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напи\-су». Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встанов\-люються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідка\-ми перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. З тексту оспорюваного виконавчого напису № 89534 від 15.07.2021 року встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підс\-таві виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Мі\-ністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку до\-кументів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному поряд\-ку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми забор\-гованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення за\-боргованості . Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 ро\-ку (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прий\-няття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості про\-вадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нота\-ріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного до\-говору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непо\-гашений заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Пос\-танови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою за\-конної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідаль\-ності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути за\-тверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отри\-мання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням стат\-ті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акту суб'\-єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з мо\-менту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначено\-го судом моменту після прийняття такого акту. У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспі\-рному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з момен\-ту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Ки\-ївського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до за\-кінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Суд враховано, що касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інфор\-мації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Тобто на момент вчи\-нення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 була від\-новлена. Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в ін\-формаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюле\-тені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місце\-вого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юриди\-чними особами та їх об`єднаннями на всій території України. З вищевикладеного можливо прийти до висновку, що приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 15.07.2021 року не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укла\-дених у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити Банку у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат» . Пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених дого\-ворів, якою заява №1001670131601 від 03.09.2020 року, яка підписана [PERSON] - не є. Таким чином, внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено Справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду по справі №910/13233/17 від 29 січня 2019 року. За правилами ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно ч. ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь держави в розмірі 908,0 грн. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: approved