Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, починаючи з 24.06.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 15.06.2021 року розмір заборгованості зі сплати аліментів складає 168977,68 грн. Тому з огляду на положення ч. 1 ст. 196 СК України просить стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 53 269,21 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2021 року по справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 01 грудня 2021 року підготовче судове засідання закрито на справу призначено до розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на задоволенні позову наполягала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просили ухвалити рішення на розсуд суду. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2ст.247ЦПКУкраїни фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом -ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Приморським районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.07.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка залишила прізвище - « [PERSON] ». Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.07.2014 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки зі всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 24.06.2014 року і до повноліття дитини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін відповідно до ст. 48 СК України від 12 липня 2019 року позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » та дитині [PERSON] було змінено прізвище на - « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] після одруження обрала прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Постановою державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 15.08.2014 відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] та користь [PERSON] аліменти у розмірі ј частки. З довідки про реєстрацію місця проживання особи від та довідки про склад сімї, вбачається що [PERSON] мешкає разом з [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 15.06.2021, складеного державним виконавцем, розмір заборгованості зі сплати аліментів на користь [PERSON] за період з 21.05.2007 року по 031.01.2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складає 195 757,58 грн. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 03.12.2020, складеного державним виконавцем, розмір заборгованості по виконавчому листу № 2-2310/2007 від 23.07.2007 року, за період з 24.06.2014 року по 15.06.2021 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складає 168977,68 грн. Відповідно до вироків Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 лютого 2020 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.164 КК України. Згідно з ч.1ст.8 Закону України "Про охорону дитинства"кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 даного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.1,2 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками,одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені,але не більше 100відсотків заборгованості. Уразі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду,заходів,передбачених частиною чотирнадцятою статті 71Закону України "Про виконавче провадження",максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання,передбачених частиною чотирнадцятою статті71Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Також суд не бере до уваги заперечення представника відповідача щодо обрахунку розміру заборгованості по сплаті аліментів відповідно до довідки державного виконавця, оскільки згідно з аналізу норм діючого законодавства, даний обрахунок здійснено до вимог чинного законодавства. Крім того, даний обрахунок не було оскаржено ані в виконавчій службі, ані в судовому порядку. Визначаючи розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує Правову позицію Верховного Суду в справі 362/4462/16 від 20.07.2020 року, за якою Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі N 333/6020/16-ц (провадження N 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі N 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі N 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі N 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі N 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Судом встановлено, що відповідач за період з 24.06.2014 по 15.06.2021 року має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 168977,68грн., зазначене підтверджується довідкою державного виконавця про обрахунок заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів. Позивачкою надано суду обрахунок розміру пені за заборгованістю по сплаті аліментам, який був перевірений судом, та відповідає нормам чинного законодавства та правовій позиції Верховного Суду, а також суд враховує те, що стороною відповідача не було надано обрахунку розміру пені за заборгованістю по сплаті аліментам та механізму здійснення даного обрахунку. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідачем не сплачувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини, враховуючи суми щомісячної заборгованості та перевіривши вищезазначений розрахунок, суд дійшов висновку, що неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 24.06.2014 року по 15.06.2021 року складає 53269,21 грн. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.141 ЦПК України. Відповідно до положень ч.1ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок, від сплати якого позивачка звільнена при пред`явленні позову. На підставі ст.ст. 155, 180, 182, 192, 195, 196 СК України,

Outcome: approved