Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Виконавчий комітет Бердичівської міської ради, як Орган опіки та піклування, звернувся до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з вказаним позовом та просить: - позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; - стягувати з [PERSON] , [PERSON] аліменти по 1 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом перерахування коштів на особові рахунки дітей, які будуть відкриті у відділенні Ощадного банку України. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батько з дітьми проживав за адресою: [ADDRESS] , мати з сім`єю не проживала. У березні 2021 року міською службою у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з причин ухилення батька від виконання батьківських обов`язків. Працівниками міської служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради сім`я неодноразово відвідувалась за місцем проживання, обстежувались матеріально-побутові умови. За результатами обстежень складені акти: 25.01.2021, 15.03.2021, 05.07.2021 на момент обстеження санітарний стан житлового помешкання був незадовільний. З батьками дітей проводилась робота, направлена на зміну поведінки щодо виконання батьківських обов`язків, [PERSON] свого відношення до батьківських обов`язків не змінив. Згідно з інформацією старости сіл Скраглівка та Підгороднє умови проживання дітей незадовільні, в будинку брудно, батько агресивний, на контакт не йде, не сприймає будь-яку допомогу, не забезпечує дітей належним чином. Вказує, що мати дітей з сім`єю не проживає. З`ясувавши місце її проживання, працівники міської служби зустрілись з [PERSON] , провели з нею бесіду для з`ясування її наміру щодо дітей. Мати пояснила, що протягом двох років не проживає з дітьми, не цікавиться ними, матеріально не утримує. [PERSON] написала заяву про те, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дітей. Питання про доцільність підготовки та подання до суду позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 09.07.2021. Членами комісії прийнято рішення про доцільність підготовки та подання до суду органом опіки та піклування висновку та позову щодо позбавлення батьківських прав. Одночасно позивач також просить суд стягнути аліменти на дітей у твертій грошовій сумі, адже особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з даним позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 26.07.2021 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання на 06.10.2021, яке відкладено на 22.10.2021. Ухвалою суду від 22.10.2021 закрито проведення підготовчого судового засідання, призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 18.01.2022 представник позивача позов підтримала з викладених в позовній заяві обставин, просила його задовольнити, додатково вказавши, що з 05.07.2021 батько та мати жодного разу дітей не відвідали, допомоги дітям не надають, від отримання будь-якої допомоги від представників соціальних служб батько відмовляється. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 27.10.2021 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] 18.01.2022 після оголошення судового засідання відкритим покинув зал судового засідання без надання суду будь-яких пояснень. Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання. Так, відповідно до ч.ч.3,4 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 6 ст. 223 ЦПК України, наслідки, визначені частинами третьою - п`ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання. Таким чином, з урахуванням думки представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача після того, як останній покинув залу судового засідання. Поряд з цим, суд враховує складність справи, її важливість насамперед для інтересів дітей, розумні строки розгляду. При розгляді цивільної справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частин першої та четвертої статті 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим кодексом або домовленістю (договором сторін). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У статті 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 27 Конвенції про права дитини, прийнята резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, яка ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, визначає, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст. 166 ЦПК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Пунктом першим частини першої статті 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.08.2014, виданого Скраглівською сільською радою Бердичівського району Житомирської області, батьками [PERSON] , [INFO] записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.83). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.07.2015, виданого відділом ДРАЦС по Бердичівського району реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, батьками [PERSON] , [INFO] записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.84) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.06.2017, виданого Бердичівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, батьками [PERSON] , [INFO] записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.85). Згідно акту обстеження умов проживання родини [PERSON] від 25.01.2021 за адресою: [ADDRESS] , Бердичівської міської територіальної громади комісією виявлено, що у помешкані наявні ліжка, одяг, мінімальна кількість продуктів харчування, у кімнатах неприбрано, брудно, одяг не складений, ліжка не застелені, під час обстеження умов проживання батько [PERSON] поводив себе агресивно, виражався нецензурною лайкою в бік членів комісії. За даною адресою проживають: бабуся [PERSON] 1959 р.н., батько [PERSON] , діти: [PERSON] 18.08.2014, [PERSON] 18.07.2015, [PERSON] 28.05.2017. За результатами обстеження умов проживання родини [PERSON] попереджений про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків (а.с. 15). Згідно акту обстеження умов проживання родини [PERSON] від 05.03.2021 за адресою: [ADDRESS] виявлено, що умови проживання є незадовільні, відсутні продукти харчування (в наявності картопля, зварений суп), немитий посуд, розкидані речі, брудно, за результатами обстеження умов комісією ініційовано притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП (а.с.16). Наказом від 25.03.2021 № 33 в.о. начальника міської служби у справах дітей Бердичівської міської ради, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] були поставлені на облік дітей, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с. 12). Згідно акту обстеження умов проживання від 12.05.2021 за адресою: [ADDRESS] встановлено, що за вказаною адресою проживає [PERSON] , [INFO] , її незареєстрована новонароджена дитина, [PERSON] , [INFO] , та особи, які відмовились повідомляти свої дані, а саме: мати співмешканця, сестра співмешканця, чоловік сестри співмешканця, дитина сестри співмешканця (а.с.17). Висновками про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дітей від 07.07.2021 встановлено, що діти: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] 28.05.2017мають недостатній запас знань, а також ряд захворювань, що потребують лікуванню. Актами проведення оцінки рівня безпеки дітей: [PERSON] 18.08.2014, [PERSON] [INFO] , [PERSON] 28.05.2017, складених 05.07.2021 за адресою: [ADDRESS] комісією було встановлено, що за вказаною адресою не створені умови для проживання дітей, діти соціально занедбані, про що зроблено висновок щодо рівня безпеки дітей як "дуже небезпечно" (а.с.а.с. 18-32). Рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 05.07.2021 за №167 відібрано малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від батька [PERSON] у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози життю та здоров`ю дітей (а.с.49). [PERSON] 06.07.2021 подала заяву на ім`я в.о. начальника міської служби у справах дітей [PERSON] про те, що вона близько двох років не проживає разом із дітьми: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , не бачила їх, матеріально їх не утримує, не цікавиться їх життям та здоров`ям щодо позбавлення її батьківських прав не заперечує, просить проводити засідання комісії за її відсутності (а.с. 13). Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] (а.с.56-58). Також, судом встановлено, що відповідач [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Так, постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.12.2015 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосовано стягнення у вигляді штрафу. Згідно довідки від 21.10.2021 за №56, виданої ТОВ "М`ЯСОВИТА" [PERSON] працює укладальником-пакувальником дільниці пакування з 21.10.2021 (наказ №186 від 20.10.2021) (а.с.82). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , завідувач відділу соціальної роботи Комунальної Установи Центр надання соціальних послуг Бердичівської міської ради, вказала, що знає родину [PERSON] з 2014 року за тих обставин, що вказана родина перебуває під соціальним супроводом спочатку Бердичівського міського центру соціальних служб, а згодом Комунальної Установи Центр надання соціальних послуг Бердичівської міської ради. Пояснила, що умови проживання дітей незадовільні, взимку відсутні дрова для опалення, продукти харчування завжди відсутні, допомога, яка надавалась дітям соціальними службами батьком сприймалась агресивно, останній не йде на контакт з соціальними службами. Після відібрання дітей батько ними не цікавився. Мати дітей самоусунулася від їх виховання, народила 5-у дитину, попередньо вона ж була позбавлена батьківських прав стосовно іншої старшої дитини. Додатково пояснила, що вихованням дітей займалася виключно мати відповідача- [PERSON] , бабуся дітей, яка через хвороби не могла забезпечувати їх нормальний життєвий рівень. Свідок [PERSON] 13.01.2022 подала до суду письмові пояснення щодо обставин справи, в яких вказала, що батько [PERSON] агресивний, безвідповідальний, за весь період навчання в гімназії [PERSON] та відвідування садочка [PERSON] та [PERSON] ні разу не був присутній ні на жодному святі. Додатково зазначила, що умови проживання дітей жахливі: в будинку брудно, продуктів харчування обмаль, підлогу у кухні [PERSON] зірвав та спалив, бо не було чим опалювати будинок. Діти неохайні, брудні та недоглянуті. З огляду на наведене вище, встановлено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки, не приділяє уваги вихованню дітей, матеріально дітей не утримує, життям дітей не цікавиться, останні два роки з дітьми не спілкується та не проживає, щодо позбавлення батьківських прав не заперечує. Відповідач [PERSON] не створив та не намагається створити на даний час сприятливі умови для проживання дітей разом із ним, відповідач не турбується про здоров`я дітей, не забезпечує їх належним харчуванням, з 05.07.2021 після відібрання дітей з ними не спілкувався, дітей не відвідував, допомоги не надавав, станом здоров`я не цікавився, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Таким чином аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей, не піклуються про них, самоусунулись від утримання та виховання дітей, на даний час з дітьми не спілкуються. Судом прийнято до уваги те, що подані позивачем документи підтверджують систематичний та постійних характер ухилення батьків від виконання своїх обов`язків. Доказів, які б спростовували доводи позивача про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачами суду не надано. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , відносно їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів (ч. 3 ст. 166 СК України). Передбачених законом підстав для звільнення відповідачів від обов`язку утримання малолітніх дітей судом не встановлено. Позивач у позовній заяві просить суд, стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом перерахування коштів на особові рахунки дітей, які будуть відкриті у відділенні Ощадного банку України Згідно з положеннями ст.183 ЦПК України розмір аліментів на утримання трьох і більше дітей складає половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначені розміру аліментів суд керується вимогами статті 182 СК України. З огляду на те, що відповідачі належним чином не виконують свій обов`язок по утриманню дітей, а також те, що судом задоволено вимогу про позбавлення відповідачів батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів судом враховано, матеріальний стан відповідачів, які є особами працездатного віку, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом перерахування коштів на особові рахунки дітей, відкриті у відділенні Ощадного банку України. При цьому, ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно положень статті 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Суд вважає необхідним роз`яснити відповідачам їх право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч. 1 ст.169 СК України). V. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору, оскільки позивач в силу п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із цим позовом. Враховуючи, що позивач звернувся з вимогами майнового та немайнового характеру, з відповідачів підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір в розмірі 1816,00 грн. (908,00 грн. + 908,00 грн.).

Outcome: approved