Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

В серпні 2021 року до позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади у особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа: Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та про визнання права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] просить cуд встановити факт її постійного проживання разом з [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за однією адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку загальною площею 0,2082 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташовану за адресою: в [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що: [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,2082 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, за цією ж адресою. Позивач зазначає, що заповіту [PERSON] не залишала. [PERSON] вважає, що являється спадкоємцем першої черги як дочка померлої. Інших спадкоємців першої черги немає. На час відкриття спадщини позивачка постійно проживала з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки через похилий вік та стан здоров`я матір потребувала постійного догляду. Вони були об`єднані спільним побутом, господарством, бюджетом. Однак, позивачка [PERSON] не була зареєстрована зі своєю матір`ю [PERSON] на день смерті за однією адресою. Прийняття спадщини через нотаріальну контору є неможливим, оскільки факт проживання зі спадкодавцем встановлюється судовим рішенням. Крім того, позивачка зазначає, що право власності на житловий будинок за спадкодавцем [PERSON] не зареєстровано належним чином; правовстановлюючий документ на спадкове майно у вигляді земельної ділянки , тобто державний акт про право власності на землю, також не зберігся. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю має для позивачки юридичне значення та дозволяє реалізувати право на отримання спадщини за законом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, про дату,час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача адвокат Завгородня В.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що надала відповідну заяву. Представник відповідача територіальної громади у особі Широківської сільради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.01.2009 року Миколай-Пільською сільською радою Запорізького району Запорізької області [PERSON] померла [INFO] Відповідно до свідоцтва про народження позивачки [PERSON] серія [NUMBER] виданому 07.05.1955 року Федорівсьою сільською радою В.Хортицького району Запорізької області [PERSON] народилась [INFO] в графі «мати» зазначена « [PERSON] » (рос). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданому 12.01.1974 року Миколай-Пільською сільською радою Запорізького району району Запорізької області [PERSON] після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище - [PERSON] . Належність [PERSON] майна у вигляді житлового будинку за адресою [ADDRESS] , підтверджується засвідченими копіями з книг погосподарського обліку (погосподарських книг), наданих Широківською сільською радою Запорізького району Запорізької області з яких вбачається, що [PERSON] дійсно значилася головою домогосподарства. В технічному паспорті на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , виготовленому Запорізьким МБТІ 15.10.2000 року, [PERSON] значиться власником. Належність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,2082 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель в [ADDRESS] підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІ-ЗП №026513, виданим 19.03.2001 року Миколай-Пільською сільською радою Запорізького району Запорізької області, зареєстрованим в Книзі записів державних актів за №469. Згідно з інформацією, наданою Широківською сільською радою Запорізької області №1017 від 16.02.2021 року, на час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] сама; відомості стосовно осіб, які проживали з нею на час смерті, відсутні. За даними, наданими Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. В судовому засіданні надали свої пояснення в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також, суду надано письмові пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідки підтвердили факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за однією адресою: [ADDRESS] , ведення ними спільного побуту, господарства та спільного бюджету. Свідки зазначили, що [PERSON] померла [INFO] у віці 96 років. З-за травми (перелом стегна) та інших проблем зі здоров`ям вона тривалий час перебувала у безпорадному стані та потребувала постійної сторонньої допомоги. Тому, на протязі останніх 12 років проживала з дочкою [PERSON] : до 2007 року в [ADDRESS] , а з 2007 року в [ADDRESS] . З осені 2007 [PERSON] постійно проживала з [PERSON] до її смерті однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , оскільки в цей час [PERSON] вже не вставала з ліжка. У будинку знаходились особисті речі [PERSON] . Вони вели спільне господарство, спільний бюджет. Позивачка доглядала за хворою матір`ю, готувала їжу, прала, прибирала, підтримувала порядок в будинку та дворі, обробляла сад та город. Згідно ст. 1225 ЦК України (діючої редакції) вбачається, що право власності на земельні ділянки переходить в порядку спадкування без зміни цільового призначення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок». Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів працівників, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто, записи у погосподарських книгах визначались в якості актів органів влади(публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до Виписки із погосподарської книги Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] зазначена [PERSON] . Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5 «Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути:… реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи…..». Оскільки, за змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. У постанові від 10.01.2019 у справі № 484/747/17 Касаційний цивільний суд ВС погодився, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем. В той же час, реєстрація місця проживання із спадкодавцем не свідчить про постійне проживання разом та своєчасність прийняття спадщини ( постанова ВС/КЦС у справі № 937/10434/19-ц від 19.05.2021). Суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивачки про встановлення факту постійного проживання з спадкодавицею на час смерті. Згідно зі ст. 1216-1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємство здійснюється за заповітом чи за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є в рівних частках діти, батьки та дружина ( чоловік) померлого. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи, що позивачка не була зареєстрована з спадкодавцем на час смерті за однією адресою та відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом та приймаючи до уваги, що у позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved