Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

В листопаді 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини громадянина України [PERSON] , [INFO] та видати нове свідоцтво про народження, змінити в графі батько прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В обгрунтування заявлених вимог вказує, що у період часу з жовтня 2012 року по серпень 2016 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , проживали однією сім?єю без реєстрації шлюбу. [INFO] народилася спільна дитина [PERSON] . При реєстрації народження дитини запис про батька був зроблений з її слів та вказано батьком відповідача. Відповідач ставиться до [PERSON] , як до доньки, вони спілкуються, інколи проводять час разом, відповідач періодично купує речі. Дитина та відповідач називають один одного батько та дочка, відповідно. Дитина проживає разом з матір?ю. Відповідач інколи приїздить до дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивач зазначає, що відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану, через що вона змушена звернутися до суду з вищевказаними позовними вимогами. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 листопада 2021 року справу передано судді Шролик І.С. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею зроблено запит до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) КП ГІОЦ «Реєстру територіальної громади м. Києва» щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 08 грудня 2021 року надійшла відповідь на запит суду про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року відкрито загальне провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду на 18 січня 2022 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явився про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. 05 січня 2022 року надіслав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та клопотання про розгляд справи без його участі. Окрім того, в судовому засіданні в телефонному режимі відповідач підтвердив подану ним заяву та зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі. Через перебування за межами країни, не може прийти в судове засідання. Представник третьої особи в судове засідання не з?явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. 28 грудня 2021 року на адресу суду надійшов лист про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та докази на їх підтвердження; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що з жовтня 2012 року по серпень 2016 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] в них народилася дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 жовтня 2013 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського управління юстиції у м. Києві. Батьком дитини зазначено « [PERSON] », матір?ю - « [PERSON] ». (а.с. 9). Відповідно до ст. 51 Конституції Українитаст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (ч. 2 і 3ст. 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно зі ст. 7 Конвенції ООН про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Питання реєстрації народження та визначення походження дитини регулюються ЦК України та СК України, Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5. Главою 12 СК України встановлено порядок визначення походження дитини від матері та батька. Ч. 1 ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п. 18 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, прізвище та громадянство батька дитини зазначається за прізвищем та громадянством матері, а власне ім`я та по батькові - за вказівкою матері у заяві про державну реєстрацію народження. Графи актового запису про народження "Дата народження", "Місце проживання" в розділі "Відомості про батька" у цьому випадку не заповнюються. Враховуючи, що на час народження доньки позивач та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводився за прізвищем матері, а батько дитини був записаний за її вказівкою, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтями 125, 126 та 128 СК України. Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч. 2 ст. 125 СК України). За змістом ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановленост. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. При цьому позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу (ч. 4 ст. 128 СК України). Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно доЦПК України. Пунктами 6, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Преамбула та ст.ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей. Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Outcome: approved