Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

покликаючись на неправомірність вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису №35451, у зв`язку з тим, що на той час постанова КМУ №662 від 26 листопада 2014 року, якою керувався нотаріус, була нечинною, представник позивача адвокат Омельчук Д.В. у поданій до суду 18 листопада 2021 року позовній заяві просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., вчинений 12 травня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 35451, згідно якого запропоновано стягнути з позивача невиплачені в строк грошові кошти на користь відповідача, якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги №64-МЛ від 11 березня 2021 року за Кредитним договором №2699114 від 14 грудня 2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] , за період з 10 березня 2021 року по 10 травня 2021 року включно на загальну суму заборгованості 8933 грн., таким, що не підлягає до виконання. Представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що позивач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором № 2699114 від 14 грудня 2020 року перед ТОВ "Мілоан", яке відступило відповідачу право грошової вимоги до боржників за договором відступлення права вимоги №64-МЛ від 11 березня 2021 року, а тому відповідач набув статус нового кредитора по відношенню до позивача та надіслав йому претензію про погашення кредитної заборгованості. Стверджує, що заява на вчинення виконавчого напису була подана приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. з дотриманням усіх умов пп.2.1. п.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, представник відповідача [PERSON] у відзиві не погоджується із сумою витрат, вказаній у позовній заяві в розмірі 5 000 грн. 00 коп., зазначаючи, що предмет позову у справі не є складним, не потребує значного часу на вивчення обставин справи, а з матеріалів справи, наданих позивачем, неможливо встановити обставини супроводу та підготовки справи його представником. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, письмових пояснень щодо позову або відзиву суду не подали. У поданих до суду заявах позивач та його представник позов підтримують повністю, позовні вимоги просять задоволити. Представник позивача повідомляє про подачу доказів щодо розміру судових витрат протягом 5 днів після винесеня рішення. Учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи. У поданих до суду заявах позивач та його представник просять суд розглянути справу без їх участі. Представник відповідача у відзиві просить розгляд справи проводити без його участі. Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу за їх відсутності та у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги\~ст.264 ЦПК України\~зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористався правовою допомогою. Встановлено, що 14 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" (позикодавець) та [PERSON] (позичальник, позивач) уклали кредитний договір №2699114, відповідно до п.1 якого позикодавець надав позичальнику кредит у сумі 2000 грн. 00 коп. строком на 15 днів, що підтверджується копією вказаного договору, графіком розрахунків, платіжним дорученням 35395880 від 14 грудня 2020 року, відомістю про щоденні нарахування та погашення, карткою обліку виконання договору, випискою з особового рахунка. Як вбачається з договору відступлення прав вимоги № 64-МЛ від 11 березня 2021 року, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" відповідач прийняв належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами та як новий кредитор набув до боржників, у тому числі позивача, прав грошових вимог за кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за вказаними договорами. У претензії №20584482/1 від 10 травня 2021 року, адресованій позивачу, відповідач просить протягом 7 днів погасити заборгованість за кредитним договором №2699114 від 14 грудня 2020 року у сумі 8 003 грн. та попереджає, що у разі невиконання його вимог справу буде передано до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Доказів погашення позивачем заборгованості перед відповідачем за кредитним договором №2699114 від 14 грудня 2020 року матеріали справи не містять. Виконавчим написом, вчиненим 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованим в реєстрі за №35451, запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача невиплачені в строк грошові кошти у розмірі 2 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 6 003 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та вказано, що загальна заборгованість позивача становить 8 933 грн. 00 коп. Підставою вчинення зазначеного виконавчого напису, приватний нотаріус вказав ст.87 Закону України "Про нотаріат" та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. За заявою відповідача про примусове виконання рішення постановою приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцького А.А. від 15 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження №66836214 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №35451 від 12 травня 2021 року. Вважаючи виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., від 12 травня 2021 року за №35451, вчиненим всупереч вимогам чинного законодавства, позивач просить визнати його таким, що не підлягає до виконання. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. За змістом положень ст.ст.626,\~627 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК України). Згідно з приписами ст.ст.525,\~526,\~629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до\~ст.18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1\~ст.1 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється даним Законом та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. За змістом положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За приписами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до положень ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При цьому, суд зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у тому числі: "Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, що діяла на момент винесення постанови, набрала законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису - 12 травня 2021 року у нотаріуса були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Враховуючи те,\~що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису - 12 травня 2021 року чинне законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин, у зв`язку з чим у нотаріуса були відсутні правові підстави для його вчинення, то такий виконавчий напис не підлягає виконанню, відтак суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із положень ч.1\~ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 908 грн. 00 коп. З огляду на викладене,

Outcome: approved