Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому зазначив, що 12.01.2020 позивач уклав із відповідачем договір № 1122211, за яким позивач- позичальник отримав у позику від відповідача грошові кошти в розмірі 3000,00 грн.У тексті цього договору не передбачено спосіб захисту позикодавця шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі. Позивачу стало відомо про наявність виконавчого напису № 46920, вчиненого Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. із автоматизованої системи виконавчого провадження після ознайомлення із системою «Дія». На думку позивача, приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. У цій справі кредитний договір не посвідчувався нотаріально, щопідтверджується його копією. Станом на поточну дату із часу укладання цього договору не надходило від Відповідача-Кредитора, будь-яких документів поштовим, електронним зв`язком. Водночас, обговорення порядку погашення заборгованості між Позивачем і Відповідачем вирішувалось у телефонному режимі і Позивач, взявши у кредит 3000 грн, наполягав у усних телефонних розмовах Відповідачу про сплату не більше ніж 6000,00 грн. Для підтвердження безспірності заборгованості Відповідач-стягувач зобов`язаний був надати нотаріусу документи, що дозволяють чітко встановити факт виникнення правовідносин між сторонами, момент виникнення права на стягнення простроченої заборгованості та розмір цієї заборгованості (наприклад, договір, письмова вимога про стягнення коштів з доказами отримання вимоги боржником, розрахунок заборгованості). У зв`язку з викладеним позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 46920, вчинений 16.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 03.11.2021 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 30.11.2021 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначити судове засідання та примусове виконання виконавчого напису № 46920, вчиненого 16.09.2020 Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., за яким стягнено з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь ТОВ "МІОЛАН", місцезнаходження: вул. Багговутівська, буд.17- 21, м. Київ, 04107; Код ЄДРПОУ: 40484607 - заборгованість у розмірі 10046,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Міолан» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 12.01.2020 представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в повному обсязі [PERSON] в задоволенні позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, розгляд справи проводити без участі представника відповідача. Третя особа - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович в судові засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час слухання справи. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. в судові засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час слухання справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи 12.01.2020 між ТОВ «Міолан» та [PERSON] укадений кредитний договір №1122211. 16.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 46920 про звернення стягнення з [PERSON] , який є Боржником за кредитним договором № 1122211 від 12.01.2020, укладеним з ТОВ «Міолан» заборгованість за кредитним договором № 1122211 від 12.01.2020 на загальну суму 10046,40 грн. 01.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63167780 на підставі вищевказаного виконавчого напису. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до Постанови ВП ВС від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17 кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню Аналогічна позиція закріплена в Постанові ВС від 12.032020 № 757/24703/18-ц. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір за подання позову в розмірі 908 грн. та за заяву про забезпечення позову в розмірі 454 грн., то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved