Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

30.06.2020 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач належним чином матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки проходить військову службу за контрактом у в/ч [NUMBER] [ADDRESS] на посаді старшого солдата такелажної роти, отримує грошове забезпечення, інших утриманців не має. В ухвалі про відкриття провадження у справі судом вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав 18.12.2020, засобами поштового зв`язку, що підтверджено зворотнім поштовим повідомленням. Представник відповідача [PERSON] надіслав до суду відзив, в якому вказав, що позовні вимоги позивача повинні бути задоволені частково, а саме - шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) починаючи з 01 січня 2021 року, мотивуючи тим, що з моменту початку окремого проживання сторін впродовж березня-грудня 2020 року, відповідач щомісячно, після отримання грошового забезпечення, здійснював переказ на банківську карту позивачу грошові кошти на утримання спільної малолітньої дитини у розмірі 3000,00 грн., що підтверджується дублікатами квитанцій, наявними у матеріалах справи. Тобто встановлені Сімейним кодексом України вимоги по утриманню батьком своєї дитини відповідач виконує добросовісно. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 02.03.2017, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Хмільницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 02.03.2017, про що зроблено відповідний актовий запис №17 (а.с. 5). Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Чуднівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 13.03.2019 (а.с.6). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою №07-21/522 від 17.06.2020, виданою Хмільницькою міською радою Вінницької області (а.с.7). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи наявність у відповідача обов`язків та можливість утримувати дитину, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 01.01.2021 і до досягнення дитиною повноліття тобто до [INFO] . Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved