Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі по тексту - відповідачі), в якому просить суд визнати за нею, [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Підставність позову позивач обґрунтовує тим, що після смерті [PERSON] , який приходився їй чоловіком, відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Позивач, будучи дружиною спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування, спадщину прийняла шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном за нормами діючого на час відкриття спадщини законодавства. Інші спадкоємці цієї ж черги - діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] також спадщину прийняли, отож вона належить спадкоємцям у рівних частках, тобто по 1/3 кожному. Утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості, оскільки за життя спадкодавця було втрачено правовстановлюючий документ на вищевказане майно, а можливості його відновити діючим законодавством не передбачено, що послугувало підставою для відмови нотаріусу у видачі нотаріального акту на її ім`я та відповідно підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 20.08.2021 розгляд справи було призначено за правилами загального позовного провадження, за клопотанням позивача витребувано у Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області матеріали спадкової справи №72/1994, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У визначений судом строк відповідачі не подали до суду відзиву, утім надали зустрічні позови. Так, 29.10.2021 [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частку майна у порядку спадкування, обґрунтовуючи підставність вимог тим, що вона також є спадкоємцем першої черги майна після смерті [PERSON] , який приходився їй рідним батьком. Спадщину вона прийняла шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, відповідно до діючого на час відкриття спадщини законодавства. Інші спадкоємці - дружина спадкодавця [PERSON] та син [PERSON] також спадщину прийняли. Утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку [PERSON] позбавлена можливості, у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу на майно, що увійшло до складу спадкової маси у вигляді житлового будинку що розташований в [ADDRESS] , що послугувало підставою для відмови нотаріусу у видачі на її ім`я нотаріального акту. Ухвалою суду від 01.11.2021 вказана зустрічна позовна заява №136/1983/21 [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частку спадкового майна по спадкуванню за законом, - прийнята до спільного розгляду з первісним позовом №136/1539/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частку спадкового майна по спадкуванню за законом, об`єднавши їх в одне провадження та присвоївши справі один реєстраційний №136/1539/21. 29.10.2021 [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому виклав аналогічні обставини вказані у зустрічній позовній заяві [PERSON] , мотивуючи тим, що він приходиться сином спадкодавця [PERSON] , отож спадкоємцем тієї ж черги, що [PERSON] та [PERSON] , також спадщину прийняв, в силу діючого на час відкриття спадщини законодавства, однак, у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів на майно, що увійшло до складу спадкової маси позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку. Ухвалою суду від 01.11.2021 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом №136/1539/21 зустрічну позовну заяву №136/1985/21 [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на частку спадкового майна по спадкуванню за законом, - об`єднавши їх в одне провадження та присвоївши справі один реєстраційний №136/1539/21. У підготовче судове засідання позивач не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги за первісним позовом підтримала, зустрічні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідачі у підготовче судове засідання також не з`явились, надавши до суду заяви про визнання первісного позову, не заперечували щодо його задоволення, та підтримали зустрічні позовні заяви, що ними ініційовані, просили про розгляд справи у їх відсутності З огляду на те, що у підготовче судове засідання сторони не з`явились, скориставшись своїми правами на розгляд справи у їх відсутність, відповідачза первісним позовом та позивач за зустрічними позовами вимоги визнали, тому суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, отож розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4). Після його смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи №72/94 відкритої після смерті [PERSON] встановлено, що спадщина відкрилась за законом. Своїм правом на спадкування скористались особи, які увійшли до першої черги спадкування - дружина спадкодавця [PERSON] , в підтвердження чого є свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.36), а також діти спадкодавця - [PERSON] , на підтвердження чого є свідоцтво про народження (а.с.32) та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] , на що вказує свідоцтво про народження та відповідно свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.55, 56). Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи та матеріалів цивільної справи відсутні. Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що сторони цього спору є спадкоємцями майна [PERSON] у рівних частках, тобто по 1/3 кожному, спадщину прийняли, відтак вона їм належить. 27.07.2021 державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори Кицюком О.П. було винесено постанову, відповідно до якої було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідну частку на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , оскільки заявником не було надано правовстановлюючих документів на вказаний об`єкт нерухомого майна, через його втрату. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 - 535 ЦК Української РСР. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № [NUMBER] від 12.08.1994 виданого виконавчим комітетом Новоприлуцької сільської ради на підставі рішення виконкому Липовецької районної ради народних депутатів за №131 від 30.05.1985 року (зареєстроване КП «ВООБТІ» за №287 12.08.1994 року (а.с. 8) [PERSON] був власником житлового будинку в [ADDRESS] . На підтвердження належності вищевказаного майна [PERSON] надано довідку видану КП «Вінницьке ОО БТІ» від 27.01.2021 (а.с.13), відповідно до якої констатовано, що станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , зареєстровано 12.08.1994 за [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на будинковолодіння від 12.08.1994. Вулиця Леніна та нумерація житлового будинку перейменовані на [ADDRESS] згідно рішення Новоприлуцької сільської ради 4 сесії 6 скликання від 26.02.2016 та витягу із Рішення виконавчого комітету Тірбівської селищної ради від 21.01.2021 за №4. Згідно з Технічним паспортом на домоволодіння, що виданий 12.08.1994 (а.с.9), власником житлового будинку в [ADDRESS] був [PERSON] . Як убачається із рішення виконавчого комітету Турбівської селищної ради від 21.01.2021 за №4 (а.с.12), було проведено впорядкування нумерації житлових будинків в с. Нова Прилука та присвоєно житловому будинку в [ADDRESS] , - назву та нумерацію - [ADDRESS] . Як убачається із оголошення, що розміщене в друкованому засобі «Липовецькі вісті» від 07.04.2021 за №25 (а.с.14), свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння [ADDRESS] від 12.08.1994 видане на ім`я [PERSON] виконавчим комітетом Новоприлуцької сільської ради на підставі рішення виконкому Липовецької районної ради народних депутатів за №131 від 30.05.1985 року втрачено, вважати недійсним. Відповідно до листа Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області №44 від 19.04.2021 у селищній раді відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а правових підстав для оформлення дублікатів загублених правовстановлюючих документів орган місцевого самоврядування не вбачає. З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що спадкодавець за життя набув у власність майно у вигляді спірного житлового будинку відповідно до норм діючого законодавства, відтак він йому належав, іншого не встановлено, свідоцтво про право власності на майно не визнане недійсним в установленому законом порядку. Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать, що позивач та відповідачі є спадкоємцями майна після смерті [PERSON] у рівних частках, спадщину прийняли, тобто по 1/3 кожний, утім реалізувати свої права в нотаріальному порядку вони позбавлена можливості, у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу, а відновлення його є неможливим. З урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а також у разі втрати документів. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав як позивача за первісним позовом так і відповідачів за зустрічними позовами є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ними обраний. Крім цього, відповідачі за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом вимоги визнали, про що надали заяви відповідного змісту. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 за №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання за позивачем та відповідачами права власності на частки нерухомого майна в порядку спадкування, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягають задоволенню. У цілому, суд дійшов висновку, що первісний позов та зустрічні позови підлягають задоволенню повністю. Враховуючи викладене та

Outcome: approved