Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву № б/н від 17.10.2019 року. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому відповідач ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 11.11.2019 року отримала картку типу «Преміальна картка Visa Signature» (кредитний ліміт до 300 000 грн.). Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та позивачем Договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у заяві. Заявою відповідача підтверджується факт, що вона повністю була проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі, що також підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту. Підписавши заяву, між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема умови договору банківського рахунку та кредитного договору. При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався пунктами 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких позичальник при укладенні цього Договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою та рішенням Банку. Згідно до умов договору позичальник зобов`язаний погашати заборгованість, однак, свої зобов`язання не виконує. Станом на 16.03.2021 року утворилась заборгованість в розмірі 296 945, 84 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 270 575, 20 грн., в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту - 270 575, 20 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 26 370, 64 грн. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 296 945, 84 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 4 454, 19 гривень. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.06.2021 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.09.2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі. Відповідач до суду не з`явилася, подала відзив, згідно якого просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім того, зазначила, що банк зі свого боку не виконав умову договору та в письмовій формі не повідомив клієнта про затримку сплати частини кредиту із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку протягом якого вони мають бути здійснені, чи грубо порушив умови договору. Умовами договору також передбачено, що основними обов`язками позивача є інформування клієнта про поточний стан заборгованості: обов`язки банку 2.1.1.7.1. підпункт 2.1.1.7. надавати клієнту інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, надавати виписку з рахунку щодо погашення заборгованості у системі «Приват24». 2.1.1.7.2. забезпечувати клієнта консультаційними послугами з питань виконання договору. Тож, позивач грубо порушив умови договору не повідомивши в письмовій формі відповідача про наявність затримки з погашення заборгованості та не зазначив необхідні дії для усунення порушення та строку протягом його вони мають бути здійснені. Надані позивачем докази, не підтверджують виконання зі свого боку в повному обсязі виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договору № б/н від 17.10.2019 року та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. На момент звернення позивачем з позовними вимогами, щодо стягнення заборгованості строк погашення кредиту не сплив, а відповідач не порушив умови кредитного договору № б/н від 17.10.2019 року, так як частково погашає кредитну заборгованість, тож у позивача не виникло підстав, щодо звернення з позовом до суду. Зазначила, що надані позивачем документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Visa Signature», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить підпису відповідача. Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування. В свою чергу представником позивача до суду було подано відповідь на відзив, в якому зазначила, що при укладанні договору вся необхідна інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту була доведена до відома позичальника у вигляді другого примірника договору. Для зручності клієнтів у ПриватБанк організована: цілодобова служба клієнтської підтримки 0800500003; цілодобовий онлайн чат, розміщений на сайті www.privatbank.ua; інтернет-банк Приват24 www.privat24.ua; термінали самообслуговування, адреси розміщення яких можна подивитися на сайті www.privatbank.ua; смс-канал. Також, при необхідності отримання інформації (у тому числі виписок, довідок про розмір заборгованості та інше), клієнти ПАТ КБ «ПриватБанк» мають можливість ознайомитися з нею в обслуговуючому відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк». Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено обов`язок клієнта стежити за витрачанням коштів в рамках платіжного ліміту, саме тому заперечення відповідача в частині не знання наявності та суми заборгованості являються необґрунтованими. Стосовно наданого банком розрахунку заборгованості зазначив, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Тому було надано виписку по рахунку, з якої вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Так, кредитний договір чинний, а заперечення відповідача нічим не обґрунтовані, враховуючи викладене просив вимоги банку задовольнити у повному обсязі. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 17.10.2019 року відповідачем підписана анкета-заява №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 50 000, 00 грн., що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому відповідач ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 11.11.2019 року отримала картку типу «Преміальна картка Visa Signature» з кредитним лімітом 106 500, 00 грн., а 20.11.2019 року кредитний ліміт збільшено до 300 000 грн. Згідно інформації, викладеної в позовній заяві, [PERSON] висловила свою згоду на те, що така заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами використання, а також основними умовами обслуговування і кредитування, що розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою www.privatbank.ua, а також з пам`яткою клієнта складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. На підтвердження факту укладення кредитного договору, банком надано копію анкети-заяви від 17.10.2019 року, розрахунок заборгованості станом на 16.03.2021 року, виписку по рахунку станом на 17.03.2021 року, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідку про видані картки, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, паспорт споживчого кредитута копію паспорта відповідача. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 17.10.2019 року загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 16.03.2021 року становить 296 945, 84 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 270 575, 20 грн., в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту - 270 575, 20 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 26 370, 64 грн. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку та, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до статті 1056-1 ЦК розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 610 цього Кодексу визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Виходячи з вимог частини другої статті 1050 та частини другої статті 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати від боржника повернення всієї суми кредиту. При порушенні зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стороною позивача на підтвердження позовних вимог надано копію анкети-заяви від 17.10.2019 року, розрахунок заборгованості станом на 13.03.2021 року, виписку по рахунку станом на 17.03.2021 року, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідку про видані картки, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, паспорт споживчого кредиту та копію паспорта відповідача. В анкеті-заяві №б/н від 17.10.2019 року процентна ставка не зазначена та не визначено тип банківської картки, яку отримала відповідач. Окрім того, у даній заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. З наданого стороною позивача витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Картка Platinum», «Картка MC World Black Edition», «Картка Visa Signature», «Картка MC World Elite», «Картка Visa Infinite» не убачається за можливе достовірно встановити, який саме тариф передбачений для карти відповідача та, відповідно, на яких умовах укладався кредитний договір, оскільки в наданому витягу наведено 7 різновидів тарифу. Витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, Visa Signature Каграмановою Н.В. не підписаний. Також позивачем не надано до суду доказів ознайомлення [PERSON] з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, правилами використання, а також основними умовами обслуговування і кредитування, що містяться у рекламному буклеті, що в сукупності із анкетою-заявою, свідчило би про укладений у належній формі договір про надання банківських послуг. Суд критично оцінює доказ доданий до матеріалів справи, а саме, паспорт споживчого кредиту, який містить відомості щодо процентів. 11.11.2019 року відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, в якому підтвердила, що отримала та ознайомилась з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних нею умов кредитування. Паспорт споживчого кредиту, містить умови кредитування для різних кредитних продуктів Універсальна, Універсальна ГОЛД, картка Platinum, картка МС World BlackEdition, картка Visa Signature, картка МС WorldElite, картка Visa Infinite. Зазначена в цьому паспорті інформація зберігає чинність та є актуальною до 26.11.2019 року, тобто має тимчасовий характер. Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з врахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Разом із тим, паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо реальної річної процентної ставка та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Отже, враховуючи наведене суд приходить до висновку, що із поданого паспорта споживчого кредиту не встановлено який саме тип кредитного продукту, сплату процентів за користування кредитними коштами відповідачем прийняті, як і не містить такої інформації вказана анкета-заява з посилання на паспорт споживчого, кредиту, як складову договору, а тому суд не бере до уваги цей доказ. Окрім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил, а також не містять підтверджень того, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 дійшла висновку, що надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. У даному випадку до вказаних правовідносин не застосовується ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь яких редакціях, що розміщувались на офіційному сайті АТ КБ «Приватбанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Разом з тим, позивачем долучено до матеріалів справи виписку по картковим рахункам відповідача станом на 17.03.2021 року, з якої вбачається користування [PERSON] картками № [NUMBER] , № [NUMBER] . Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розміру є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Окрім вказаного, у матеріалах справи міститься довідка про видані картки, що підтверджує факт отримання [PERSON] карток за номерами № [NUMBER] з терміном дії до травня 2023 року та № [NUMBER] з терміном дії до жовтня 2022 року, а також підписані [PERSON] заявки на актуалізацію даних по преміальній картці, згідно якої відповідач просила прийняти новий кредитний ліміт у розмірі 106 500, 00 грн. станом на 11.11.2019 року та кредитний ліміт у розмірі 300 000, 00 грн. станом на 20.11.2019 року. Виписка по картковому рахунку, що є первинним обліковим документом, підтверджує факт користування відповідачем кредитними картками, зазначеними у Довідці про видані картки, а також факт використання кредитних коштів, з огляду на що, суд вважає доведеними вимоги банку в частині стягнення з відповідача на користь банку суми фактичної заборгованості (тіла кредиту) у повному обсязі, а саме у розмірі 270 575, 20 грн., оскільки така сума є підтвердженою належними та допустимими доказами у справі. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 26 370, 64 грн. заборгованості за простроченими відсотками суд приходить до висновку про відмову у задоволенні таких вимог, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими документами відповідач був ознайомлений та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву від 17.10.2019 року, а також не має підтвердження того, що зазначені документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів та порядку їх нарахування. За обставин відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за несвоєчасне погашення кредиту, а також відсутності іншого документу, підписаного відповідачем щодо визначення процентної ставки, необґрунтованими є доводи позивача в частині стягнення заборгованості за прострочені відсотки. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Відтак вимоги позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, на вимогах Закону не ґрунтуються та їм не відповідають, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Згідно статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Таким чином, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за тілом кредиту та за простроченим тілом кредиту в розмірі 270 575, 20 грн. Викладене ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17-ц. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 4 058 грн. 63 коп., виходячи з розрахунку: (розмір задоволених позовних вимог 270 575, 20 грн.) * 4 454, 19 грн. (сума сплаченого судового збору) / 296 945, 84 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 4 058 грн. 63 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial