Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

До Березнегуватського районного суду Миколаївської області звернулися позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із позовною заявою до відповідача [PERSON] та третьої особи Березнегуватської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку. У позові зазначили, що [INFO] помер [PERSON] , який приходиться батьком [PERSON] , [PERSON] та від першого шлюбу [PERSON] , а також чоловіком [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 7,05 га. Спадкоємець [PERSON] на даний час оформила свою частку у спадщині. Вказали, що на час смерті [PERSON] , позивачі були зареєстровані та проживали з ним за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набули право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки були зареєстрований та проживали разом з ним. Звернувшись до Березнегуватської нотаріальної контори щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивачі отримали відмову та роз`яснення звернутися до Березнегуватського районного суду Миколаївської області для прийняття рішення судом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. На підставі викладеного, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] просять суд визнати по 1/4 частки кожному в порядку спадкування на земельну ділянку площею 7,05 га. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.Надав заяву про розгляд без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання без його участі. Третя особа в судове засідання не з`явилась, направила заяву, в якій вказала, що проти задоволення позовних вимог не заперечують, просила розглядати справу без її участі. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялись належним чином, клопотань не заявляли, відзив на позовну заяву не надали. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, заслухавши позивача, його представника, свідків, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] , в с. Любомирівка, Березнегуватського району, Миколаївської області, про що зроблено 04.03.2005 року актовий запис №6 серія І-ФП № 003041, виданого виконавчим комітетом Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.03.1993 року, про що зроблено актовий запис №1 від 01.03.1993 року, серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Любомирівської сільської Ради народних депутатів Березнегуватського району. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.07.1993 року, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблений актовий запис №8, виданого виконавчим комітетом Любомирівської сільської Ради Березнегуватського району Миколаївської області та свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 10.07.1993 року, який народився [INFO] , про що зроблено актовий запис №7, виданого виконавчим комітетом Любомирівської сільської Ради Березнегуватського району Миколаївської області, та їх батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 10.07.1996 року, виданого Березнегуватською районною державною адміністрацією на підставі рішення Березнегуватської районної державної адміністрації від 09.07.1996 року, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільського підприємства "Зоря", розміром 7,05 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до довідки Березнегуватської селищної ради від 14.09.2021 року №5143/25-05, [PERSON] мав право на земельну ділянку частку (пай), оскільки за життя був включений до списку до Державного акту на право колективної власності по КСП "Зоря" та згідно сертифікату серії [NUMBER] від 10.06.1996 року, розмір становить 7,05 га, виданого на підставі розпорядження державної адміністрації №195 від 09.07.1996 року. Згідно відповіді управління у Баштанському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №404/337-21 від 15.09.2021 року, [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку, серія [NUMBER] в межах території колишнього КСП "Зоря" Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 10.07.1996 року №42, відповідно до розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації від 09.07.1996 року №195. З довідки виданої виконавчим комітетом Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 27 вересня 2021 року № 119/12.1-07 вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом з ним проживали та були зареєстровані позивачі: дружина [PERSON] , та сини [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 вересня 2020 року, за відповідачкою [PERSON] визнано право на 1/4 частку земельної частки (паю), розміром 7,05 умовних кадастрових гектарів, по КСП "Зоря" Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яке належало йому на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 10 липня 1996 року. Так, з роз`яснення нотаріуса Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 25 серпня 2021 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно. Згідно ч. 3 ст.158 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», звернуто увагу судів на необхідність неухильно додержувати норм Конституції та законів України, прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів про землю та її охорону, захищати права всіх суб`єктів права власності на землю та господарювання на ній при вирішенні земельних та пов`язаних із земельними відносинами майнових спорів. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 5 цього Указу, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Нормою статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1225 зазначеного Кодексу, вбачається, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК (435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відтак, оцінюючи надані докази в сукупності, відсутність заперечень від відповідача, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved