Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суд з позовом, яким просить визначити додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , який постійно проживала в квартирі [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , квартирі [ADDRESS] , яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 березня 1999року, виданого 3-я дистанція цивільних споруджень Південної залізниці, зареєстрована КП «Харківському міському БТІ» №8-44771, 24 березня 1999р. Спадкоємцями першої черги є донька [PERSON] , родинні зв`язки: підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] , видатного повторно 17 квітня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Слобідського та Основ`янського районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області та свідоцтвом про одруження (про зміну прізвища) серія [NUMBER] виданого РАГС Залізничного РІК від 12 червня 1987р. Після звернення 03.06.2021р. до нотаріуса, було повідомлено, що пропущено термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з необізнаністю в законодавстві та не знанням смерті матері, про цей фак стало відомо в березні 2021 року з телефонного дзвінка сусідки. У зв`язку з постійним проживанням у місті Києві та знаходженням на утриманні сина інваліда дитинства [PERSON] , який страждає на психічне захворювання та потребує постійного нагляду, позивач позбавлена можливості прибути вчасно для оформлення та отримання свідоцтва про смерть матері [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт від 24 червня 2019 року, в якому заповідала все своє майно, яке буде належить їй на день смерті донці - [PERSON] . Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позов та доводи, якими він обгрунтований. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позивач та її представник не заперечували проти розгляду справи за відсутності представника відповідача. За таких обставин суд розглянув справу за відсутності представника відповідача на підставі п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.5). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , [PERSON] 12 червня 1987 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] . (а.с. 6). Мати позивача, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , цей факт підтверджується копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19 травня 2021 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 4). 24.06.2019р. мати позивача, [PERSON] , склала заповіт на користь позивача, яким заповідала позивачу все майно, яке буде їй належити на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і в загалі все те, що вона має за законом. Цей заповіт був нотаріально посвідчений 24.06.2019р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Губською В.А. в реєстрі за №742 (а.с.9). Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 23.03.1999р. виданого 3-я дистанція цивільних споруджень Південної залізниці, зареєстрована КП «Харківському міському БТІ» №8-44771, вищевказана квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та позивачу. (а.с.8). Згідно відповіді приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Губської В. А. №91/01-16, позивачу було повідомлено, що нею пропущено термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. Позивач, допитана в судовому засіданні як свідок за її згоди, пояснила, що її матір [PERSON] до своєї смерті [INFO] проживала у [ADDRESS] . Сама позивач разом зі своїм сином, який має інвалідність, проживають у м.Києві. Доходи позивача складаються лише з пенсії у розмірі 1800 грн. Ані у позивача, ані у її матері не було мобільних телефонів. Вона приїжджала до матері 1 раз на два роки, оскільки частіше відвідувати матір не могла у зв`язку з край важким фінансовим становищем та станом здоров`я свого сину. Про смерть своєї матері позивач дізналася у березні 2021 року, коли сусідка її матері зателефонувала сусідам позивача, щоб ті передали їй. Після цього вона не мала можливості поїхати до Харкова, оскільки було введено карантинні обмеження у зв`язку з пандемією хвороби Covid, а також оскільки у неї не було грошей, щоб дістатися до Харкова з сином та повернутися потім додому. Як вбачається з копії посвідчення серії [NUMBER] , виданого УСЗН Солом`янської РДА в м.Києві, син позивачки, [PERSON] , є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства. Таким чином, проаналізувавши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи було підтверджено ті фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Тому позов підлягає задоволенню. Так,\~ч.1\~та ч.2\~ст.1222\~Цивільного кодексу\~України передбачено,\~що спадкоємцями\~за заповітом\~і за\~законом можуть\~бути фізичні\~особи,\~які є\~живими на\~час відкриття\~спадщини,\~а також\~особи,\~які були\~зачаті за\~життя спадкодавця\~і народжені\~живими після\~відкриття спадщини. 2. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2\~цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст.1223 ЦК України). Згідно з\~ч.1\~ст.1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положеннями ч.1 ст.1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст.1269 ЦК України). Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Так, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України). При цьому, положеннями ч.3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини У постанові від 26.06.2019р. у справі №565/1145/17 Верховний Суд висловив наступну правову позицію: правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. У постанові Верховного Суду від 25.03.2020р.у справі №642/2539/18 містяться аналогічні висновки. У вказаному рішенні Верховний Суд дійшов висновку, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. На підставі викладеного,

Outcome: approved