Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, за якою просить: зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 25.11.2020 року по справі №613/799/20 року з 4500 грн. щомісячно, які підлягали стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - на 1/3 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 25.11.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання синів у розмірі 4500 грн. Позивач зазначає, що він працює у АТ «Українська залізниця» на посаді провідника пасажирських вагонів, але у зв`язку з карантинними заходами дуже знизився пасажиропотік залізничним транспортом, в зв`язку з чим його заробітна плата значно знизилася. Останні місяці розміру доходу [PERSON] не вистачає для стягнення аліментів у вказаній вище сумі (4500 грн.), оскільки у відповідності до норм діючого законодавства, сукупний розмір стягнень за місяць не може перевищувати 70% доходу платника. Тобто, у разі відрахування аліментів щомісячно у вказаному розмірі, у [PERSON] перед колишньою дружиною автоматично виникатиме борг зі сплати аліментів. Крім того позивач посилається на наявність кредиту, за яким мінімальний розмір щомісячного платежу складає 1205,55 грн. З урахуванням наведеного позивач звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені. Представник позивача надала клопотання, відповідно до змісту якого просила розглянути цивільну справу за відсутності позивача та представника позивача, уточнила, що позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала клопотання, відповідно до змісту якого просила розглянути справу без її присутності, відмовити позивачу в позовних вимогах у повному обсязі. Згідно змісту, наданого відповідачем клопотання, остання зазначає, що доводи, які приводить позивач не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки кредит, на який посилається позивач був ним отриманий на придбання будинку, в якому він сам на теперішній час проживає, при цьому відповідачку з дітьми вигнав. Також зазначає, що позивач до матеріалів справи надав довідку про доходи, яка була ним отримана на момент розгляду справи про стягнення аліментів, хоча на її думку він отримує «великі» кошти, оскільки до розлучення неодноразово цим вихвалявся. При цьому, як зазначає відповідач, вона з дітьми змушена жити в зйомному будинку та брати кредити для придбання продуктів та одягу для дітей. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 25 листопада 2020 року по справі №613/799/20 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4500 грн. щомісячно, з індексацією суми відповідно до закону , починаючи з 23 липня 2020 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.12-13). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7) Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) Відповідно до довідки №193, виданої Харківською вагонною дільницею філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» [PERSON] працює провідником пасажирських вагонів в виробничому підрозділі Харківська вагонна дільниця філія «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» з 23 вересня 2005 року, загальна сума доходу з жовтня 2020р. по березень 2021 року складає 49278, 57 грн. (а.с.9) Відповідно до Довідки ТВБВ№10020/0324 Філії ХОУ АТ «Ощадбанк» №118.324-25-404 від 23.12.2020р., сума поточної кредитної заборгованості по картковому рахунку, відкритому в ТВБВ №10020/0324 філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» на ім.»я [PERSON] , № рахунку [NUMBER] в національній валют станом на 23.12.2020 року на 12 год. 50 хв., складає 32900,63 грн. Суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду з огляду на наступне. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23Постанови Пленуму Верховного суду України №3від 15.05.2006«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно дост.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України. Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров"я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, стороною позивача суду надано не було. Що ж стосується посилання позивача в якості підстави позову на те, що у зв`язку з карантинними заходами значно знизилася його заробітна плата, суд ці доводи до уваги не приймає, оскільки дані доводи також не підтверджені належними та допустимим доказами. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. Посилання позивача на наявність заборгованості по кредиту, надані ним копії довідки та виписки банку не є підставою для задоволення позову, оскільки не свідчать про неможливість сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, стороною позивача суду не надано. Також, не надано і доказів зміни його матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed