Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на домоволодіння, розташоване у [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його дід [PERSON] , який був зареєстрований та проживав до дня смерті у вказаному вище житловому будинку. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів йому усе своє майно. Позивач спадщину прийняв, однак нотаріус через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, витребувано спадкову справу після смерті [PERSON] . Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують. Інших заяв чи клопотань не надходило. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи та визнанням відповідачем позову, суд згідно з ч.2 ст.247, ч.3 ст. 200 ЦПК України, ухвалює рішення у підготовчому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [INFO] помер [PERSON] (а.с.6). Доказів родинних відносин між позивачем та спадкодавцем [PERSON] суду не надано. 08 грудня 1995 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповіла усе своє майно [PERSON] (а.с.10). Рішенням Хмельницького міськрайонного суду №20/2218/215/11 від 10 червня 2011 року встановлено, що заповіт складений і посвідчений Зеленокуриловецькою сільською радою Новоушицького району Хмельницької області 08 грудня 1995 року за №91 від імені [PERSON] , який помер [INFO] , виданий на ім`я [PERSON] (а.с.11). [INFO] померла [PERSON] (а.с.9). Даними довідок Новоушицької селищної ради встановлено, що [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS] , вказаний будинок належав йому. Разом із ним була зареєстрована [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.7, 8,15). Фактично в управління та розпорядження спадковим майном після смерті [PERSON] вступив спадкоємець за заповітом [PERSON] , який прийняв спадщину та здійснює догляд за спадковим майном (а.с.13). Із повідомлення приватного нотаріуса вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (а.с.33-34). Спадкова справа після смерті [PERSON] також не заведена. Загальна вартість нерухомого майна в [ADDRESS] становить 41383 гривні (а.с.12). Інформація про реєстрацію права власності на зазначене вище нерухоме майно відсутня (а.с.21). Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно, що підтверджується постановою нотаріуса від 24 листопада 2021 року (а.с.14). Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Спадщина відкрилася 13 березня 1996 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до частини першої статті 524, частини першої статті 529, статей 534, 549 ЦК Української РСР 1963 р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зібрані по справі докази вказують, що позивач є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] , який відповідно до вимог статті 549 ЦК Української РСР 1963 р, прийняв спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок в [ADDRESS] . Відсутність у спадкодавця свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову суд не знаходить, тому позов підлягає задоволенню. Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною шостою статті 141 ЦПК України. Позивач подав позов майнового характеру, що ґрунтується на визнанні за ним права власності на домоволодіння вартістю 41383 грн., що становить ціну позову. Судовий збір, який підлягає сплаті за подання до суду даного позову становить 908 грн. [PERSON] є особою з інвалідністю 2-ї групи, тому відповідно до вимог п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Отже, враховуючи задоволення позову, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 908 гривень у дохід держави.

Outcome: approved