Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

у вересні 2021 року позивач ТОВ «СмартівейЮкрейн» до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом, в якому просило стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 123 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 20.02.2020 року між сторонами було укладено договір № 5996593686 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідачем було отримано кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів у розмірі 10 000 грн. зі сплатою процентної ставки у розмірі 472,14 % річних.Позивач виконав взяті на себе зобов`язання перед відповідачем за даним договором, надав останній суму кредиту у розмірі 10 000 грн., перерахувавши їх на зазначений відповідачем рахунок, однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, зокрема, не погасив суми кредиту та нарахованих відсотків, у результаті заборгованість відповідача становить 13 123 грн., з яких 10 000 грн. - заборгованість за кредитом, 3 123 грн. - нараховані відсотки. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 12.10.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав. Відповідач зазначає, що не підписував письмового або за допомогою електронного підпису кредитний договір, а також не мав наміру його укладати. Відповідач не отримував та відповідно не застосовував одноразовий ідентифікатор, а так само не реєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача.Відтак, відповідач вважає вказаний кредитний договір неукладеним. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2021 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. 28.10.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 26.11.2021 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність відповідача та його представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до внутрішніх правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН", затверджених наказом від 11.12.2019 р., та з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України між сторонами в електронній формі укладено договір позики від 20.02.2020 р., який було укладено на підставі заяви - приєднання № 5996593686 від 20.02.2020 р., направленою [PERSON] за допомогою електронного повідомлення використовуючи одноразовий ідентифікатор. Як вбачається із наданих ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН" документів, а саме: паспорту кредиту, копії договору від 20.02.2020 р. за № 5996593686, роздруківки послідовності дій позичальника, та інформаційної довідки від 15.06.2020 про перерахування на картковий рахунок [PERSON] через платіжний сервіс "LigPay" 10000 uhy/, відповідач [PERSON] , здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому відповідачу було перераховано грошові кошти. Умови кредитування відповідача вказані в заявці № 5996593686 від 20.02.2020 р., підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором і є наступними: строк кредиту 29 днів, сума кредиту 10 000 гривень, процентна ставка - 1,29 % за один день від суми позики, загальна вартість кредиту - 13741 грн. Відповідно до заяви, [PERSON] вказав номер облікової картки платника податків, номер мобільного телефону та номер карткового рахунку у банку, на який ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН " зараховано суму кредитних коштів на суму 10000 грн. Таким чином, суд надходить до того, що 20.02.2020 року [PERSON] отримав від ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН " в кредит грошові кошти в сумі 10 000 грн. Відповідно до положень частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру. Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до положень частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Нормою частини 2 статті 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень частини 1 і 2 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як вбачається з досліджених судом доказів, умови договору № 5996593686 від 20.02.2020 року відповідачем не виконано, у визначений строк кредит та нараховані відсотки не повернуто. Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно частини 1 статті 638 та частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Нормою частини 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно частини 1 і 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частиною 3 цієї статті визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Оскільки відповідачем не виконано зобов`язань, передбачених договором, порушено умови щодо погашення кредиту, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем становить 13 123 грн., з яких: 10 000 грн. - заборгованість за кредитом, 3 123 грн. - нараховані відсотки. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач не надав, відтак суд надходить до висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, суд зазначає, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позов в обґрунтування заперечень проти заявлених позовних вимог, були предметом судового розгляду у цивільній справі № 234/7297/20, провадження № 2/234/922/21 за позовом [PERSON] до ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН" про визнання кредитного договору нікчемним. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16.03.2021 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 23.06.2021 року, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частиною першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. На підтвердження витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. позивачем надано в розпорядження суду наступні копії документів: договору про правове забезпечення підприємницької діяльності 12/20 від 31.12.2020 року, акту приймання-передачі послуг за договором про правове забезпечення підприємницької діяльності 12/20 від 31.12.2020 року, копію платіжного доручення від 03.09.2021 року. Зважаючи на викладене, обставини справи та її складність, наявність доказів фактичного понесення позивачем витрат на правову допомогу у заявленому розмірі, суд надходить до висновку про те, що позивачем доведено понесення витрат за надання професійної правничої допомоги, у розмірі 5 000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Outcome: approved