Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до АТ "Харківобленерго", в якій просить зобов`язати відповідача відновити пошкоджену працівниками відповідача електролінію, яка постачала електроенергію до жилих приміщень житлового будинку [ADDRESS] , та просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 25000 грн. 14.12.2021 року до канцелярії суду позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій вона просить: - визнати неправомірними дії АТ "Харківобленерго" щодо припинення електропостачання до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; - зобов`язати АТ "Харківобленерго" за власний рахунок відновити електропостачання до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; - стягнути з АТ "Харківобленерго" на користь [PERSON] , жительки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , у відшкодування моральної шкоди 25000грн. В обґрунтування позову посилається на те, що до відання виконавчого комітету Височанської селищної ради належить забезпечення населення електроенергією, оплата за яку проводиться із бюджету, згідно до ст. 55 Бюджетного кодексу України.Оскільки персона [PERSON] не є учасником ринку електричної енергії, було надіслано до AT «Харківобленерго» Повідомлення про розірвання публічного договору з акціонерами - засновниками приватної компанії AT «Харківобленерго» код ЄДРПО 00131954 в односторонньому порядку із застосуванням наслідків недійсного правочину від 19.08.2021 року № 1908/21-1, яке отримано адресатом 07.09.2021 року; цей договір з цієї дати є припиненим. В листі AT «Харківобленерго» від 09.09.2021 року № 06-56к/06-5996 зазначено, що за зазначеною адресою ( [ADDRESS] ) між гр. [PERSON] та AT «Харківобленерго» відсутні договірні відносини». 09.11.2021 року було умисно працівниками AT «Харківобленерго» пошкоджено (шляхом перерізання) електролінію, що постачала електричну енергію до жилих приміщень житлового будинку [ADDRESS] , що спричинило знеструмленню цих жилих приміщень де живе на цей час позивач та інвалід II групи, чим було порушено право позивача на отримання життя забезпечувального ресурсу електроенергії, чим завдано значної матеріальної і моральної шкоди. Електропостачання до жилих приміщень житлового будинку [ADDRESS] було підключене комунальним підприємством за часів Радянського Союзу, до приватної компанії AT «Харківобленерго» ніяким чином не підключався цей житловий будинок, тим паче, що на балансі цього комерційного суб`єкта AT «Харківобленерго» не стоять електролінії, що знаходяться на території Височанської територіальної громади та є власністю Височанської територіальної громади Харківської області відповідно до ст. 142,143 Конституції України. Також, 09.11.2021 року та 15.11.2021 року працівники AT «Харківобленерго» намагалися шляхом умисного втручання в Об`єднану енергетичну систему України приєднати до електролінії та встановити на стовпі біля житлового будинку [ADDRESS] невідомі прилади у вигляді ящику розміром приблизно 30- 40 см х 40-50 см без будь-яких погоджувальних документів та документів на сертифікацію приладів, що знаходяться усередині цих ящиків. Оскільки населення, в тому числі позивач, не є учасником ринку електричної енергії, не є виробником, електропостачальником, трейдером, оператором системи розподілу, оператором ринку, гарантованим покупцем та споживачем, який проводить свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку передбаченому Законом, та договірні відносини між позивачем та AT «Харківобленерго» відсутні, і ця обставина визнана відповідачем, отже, вчинення будь-яких дій зі сторони відповідача, є незаконними. 10.12.2021 року АТ «Харківобленерго» надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить задоволенні позову відмовити. Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що твердження позивача не відповідають дійсності, оскільки Наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 22.06.1995 № 163 затверджено акт оцінки цілісного майнового комплексу Виробничого енергетичного об`єднання «Харківенерго» та на його базі засновано Державну акціонерну енергопостачальну компанію «Харківобленерго» і затверджено її статут. Відповідно до п. 1.3. Статуту \~ \~ \~ \~АТ «Харківобленерго» є правонаступником усіх прав та обов`язків (у тому числі майнових) Державної акціонерне енергопостачальної компанії «Харківобленерго». Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на свій власний розсуд. Договір про розподіл електричної енергії за зазначеною у позовній заяві адресою між сторонами по справі не укладався, тобто договірні відносини щодо надання послуг між позивачем (споживачем) та відповідачем (виконавцем) у розумінні наведеної позивачем норми права (ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів) відсутні та, відповідно ,не має правових підстав з відшкодування передбачених нею збитків. Крім того, п.п. 2.1.7. ПРРЕЕ передбачено що у разі незгоди споживача приєднуватись до умов договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії він не має права використовувати електричну енергію із цієї системи. Враховуючи те, що АТ Харківобленерго є оператором системи розподілу (ОСР) електричної енергії в Харківській області, а позивач своїм повідомленням від 19.08.2021 (додано ним до позовної заяви) заперечує проти надання послуг, на підставі наведеної норми права у нього немає правових підстав для використання електричної енергії з електричної мережі відповідача. Незрозумілим є також ототожнення позивачем себе як «населення» (сукупність людей, що постійно живуть у межах якоїсь конкретно вказаної території), а не окремої фізичної особи, яка звернулась (ст. ст. 2, 4, 48 ЦПК України) за захистом своїх нібито порушених прав та, відповідно, з цих підстав посилання ним на застосування за предметом позову таких нормативно-правових актів як ст. 55 Бюджетного кодексу України, ст. 30 ЗУ Про місцеве самоврядування щодо обов`язку держави та органів місцевого самоврядування забезпечувати замість нього (позивача) оплату послуг спожитої електричної енергії, а також його ствердження про те, що він як населення не є учасником ринку електричної енергії. Так у позовній вимозі позивачем визначено конкретний адрес: буд. [ADDRESS] , де, за його ствердженням, він мешкає. Тобто вимога стосується не сукупності людей, а захисту інтересів конкретної фізичної особи - позивача. З цих підстав відповідач вважає, що позивачем взагалі не доведене порушення відповідачем будь-якого особистого права позивача, що підлягає судовому захисту, та не визначений передбачений законодавством спосіб захисту такого права. У своїй позовній заяві про стягнення моральної шкоди позивач не визначив та не обґрунтував жодної з підстав та критеріїв оцінки розміру грошового відшкодування моральної шкоди та не надав жодних доказів, які б свідчили про протиправність дій працівників АТ «Харківобленерго». Відсутність у справі будь-яких документів-доказів щодо наявності обставин, які підлягають обов`язковому з`ясуванню при вирішенні цієї категорії справ унеможливлює стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] з відповідача, лише з тієї підстави, що позивач нібито зазнав обмежень в отриманні життя забезпечувального ресурсу через дії відповідача. Крім того, зі змісту позовної заяви не вбачається, з яких міркувань та розрахунків позивач виходив, визначаючи заявлений розмір моральної шкоди в розмірі 25000 грн., також відсутнє будь-яке обґрунтування співвідповідності даної суми основному предмет спору. [PERSON] 14.12.2021 року подано відповідь на відзив, в якому вона зазначає, що представником відповідача не заперечувався факт умисного припинення електропостачання АТ «Харківобленерго» до житлового будинку [ADDRESS] , де живе на цей час позивач та інвалід II групи [PERSON] , чим було порушено право позивача на отримання життязабезпечувального ресурсу електроенергії, чим завдано значної матеріальної і моральної шкоди, загроза для життя людей, залишення у небезпеці. Представником відповідача умисно було перекручено у відзиві посилання позивача та внесено до відзиву недостовірні відомості. На думку позивача, є хибними та формальними міркуваннями представника відповідача посилання в відзиві на позовну заяву на наказ Міністерства енергетики та електрифікації України від 22.06.1995 № 163 про затвердження акту оцінки цілісного майнового комплексу Виробничого енергетичного обладнання «Харківобленерго» та на підставі цього Наказу ствердження від імені приватної комерційної компанії АТ «Харківобленерго» на якісь майнові права на електролінії, в тому числі, що знаходяться на території Височанської територіальної громади Харківської області, які є спільною власністю народу республіки Україна відповідно до Декларації про державний суверенітет України. Також є хибним твердження представника відповідача, що у позивача «немає правових підстав для використання електричної енергії з електричних мереж Відповідача», оскільки юридична особа АТ «Харківобленерго» відповідно до витягу із ЄДР, з основним видом економічної діяльності за кодом КВЕД 35.13 Розподілення електроенергії є оператором системи розподілу електроенергії (ОСР) та не надає послуги з постачання електроенергії. Позивач, яка живе в населеному пункті селище Високий Харківського району Харківської області та відноситься до категорії населення цього населеного пункту, є представником Височанської територіальної громади Харківського району Харківської області, та не є учасником ринку електричної енергії, оскільки не проводить свою діяльність на ринку електричної енергії. Хибою є зазначення представником відповідача у Відзиві, що «Позивач своїм повідомленням від 19.08.2021 заперечує проти надання послуг ( з розподілу електричної енергії)). АТ «Харківобленерго» були застосовані у відношенні позивача агресивні форми підприємницької практики (ч. 5 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів») за те, що вона на законних підставах розірвала Публічний договір з цією компанією, яка не є комунальним підприємством, а є комерційною структурою. Цими агресивними формами підприємницької практики АТ «Харківобленерго» завдано позивачці моральних і фізичних страждань, у зимовий період відключено жилі приміщення, в яких живе позивач та інвалід II групи [PERSON] від життя забезпечувального ресурсу електроенергії, що спричинило загрозу життю і здоров`ю жителів житлового будинку [ADDRESS] , яким є позивачка. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.01.2022 року в задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Харківобленерго" про розгляд справи у закритому судовому засіданні, клопотання про розгляд справи в редакції первісного позову без урахування вимог Заяви про уточнення від 13.12.2021 року - відмовлено. В задоволенні заяви [PERSON] від 13.01.2022 року та прийняття до розгляду уточненої позовної заяви від 13.01.2022 року відмовлено. [PERSON] надала заяву про розгляд справи у судовому засіданні 13.01.2022 року за відсутності персони [PERSON] . Представник АТ «Харківобленерго» подав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи документів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] надіслала до АТ "Харківобленерго" повідомлення № 1908/21-1 від 19.08.2021 року про розірвання публічного договору з акціонерами - засновниками приватної компанії АТ "Харківобленерго" в односторонньому порядку із застосуванням наслідків недійсного правочину за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією відповідного повідомлення та доказами направлення. АТ "Харківобленерго" надіслало [PERSON] лист № 06-56к/06-5996 від 09.09.2021 року, в якому повідомляє, що за зазначеною адресою між [PERSON] та АТ "Харківобленерго" відсутні договірні відносини. З копії акту від 09.11.2021 року встановлено, що [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] склали цей акт про те, що житловий будинок з жилими приміщеннями, розташований за адресою: [ADDRESS] , живеться електричною енергією з 01.10.1960 року від повітряної лінії (ПЛ) 0,4 кВ "Павлова" трансформаторної підстанції (ТП) № 565. 09.11.2021 року працівниками АТ "Харківобленерго" на підставі Наряд-допуск № 2312 наглядач [PERSON] під час виконання робіт на ПЛ 0,4 кВ "Павлова" від ТП -565 на опорі 110 був встановлений антилаз та умисно на опорі 110 був відключений від ПЛ 0,4 кВ "Павлова" і пошкоджений шляхом механічного порізання електрокабель, який є власністю власника житлового будинку [ADDRESS] та який живив електроенергією жилі приміщення житлового будинку, що спричинило відключення жилих приміщень вказаного житлового будинку від електропостачання, чим грубо порушено право [PERSON] та [PERSON] , які живуть в цих жилих приміщеннях, на отримання життя забезпечувального ресурсу електроенергії. З копії листа № 03-06/3042 від 06.12.2021 року встановлено, що Височанською селищною радою не приймалося рішення про передачу повітряних ліній 0,4 кВ та трансформаторної підстанції № 565 будь-яким особам. Згідно копії договору про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії № 041-16502/21 від 27.04.2021 року встановлено, що АТ "Харківобленерго" та Височанська селищна рада уклали договір, згідно умов якого АТ "Харківобленерго" надає послуги з розподілу електричної енергії для забезпечення потреб Височанської селищної ради, а Височанська селищна рада оплачує АТ "Харківобленерго" вартість послуги з розподілу електричної енергії із забезпеченням перетікань реактивної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами публічного договору приєднання. З копії довідки № 21-02/12-7 від 02.12.2021 року, виданої Секретарем виконавчого комітету вулиці Павлова селище Високий Харківського району Харківської області Трофіменко О. встановлено, що [PERSON] отримала у спадщину та володіє житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . З копії довідки № 21-02/12-9 від 02.12.2021 року, виданої Секретарем виконавчого комітету вулиці Павлова селище Високий Харківського району Харківської області Трофіменко О. встановлено, що [PERSON] живе разом з [PERSON] , який має інвалідність ІІ групи, у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . З копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 698083 встановлено, що [PERSON] є особою з ІІ групою інвалідності з 27.09.2018 року та безтерміново. Відповідно до копії рахунку ПрАТ «Харківенергозбут» за ел. енергію за серпень 2021 року від 05.09.2021 року за адресою: [ADDRESS] , борг становить 3947,94грн. Згідно з копією попередження ПрАТ «Харківенергозбут» за № 7880814 від 29.09.2021 року про припинення постачання електричної енергії за заборгованість споживачу за адресою: [ADDRESS] , станом на 29.09.2021 року заборгованість за спожиту електричну енергію, яка виникла за період 01.2019 по 07.2021 року складає 3947,94грн. У разі несплати заборгованості 28.10.2021 року з 08-00 представником оператора системи розподілу буде припинено електропостачання за зазначеною адресою. [PERSON] звернулась до АТ "Харківобленерго" 16.11.2021 року з претензією № 1611/21-8, в якій просить відновити постачання життязабезпечувального ресурсу електроенергії до жилих приміщень будинку [ADDRESS] , де живе інвалід ІІ групи [PERSON] шляхом відновлення пошкодженої 09.11.2021 р. бригадою під керуванням [PERSON] працівниками Мереф`янського РЕМ АТ "Харківобленерго" електролінії, та відновити становище, яке існувало до порушення. [PERSON] подано до АТ "Харківобленерго" сповіщення № 1811/21-5 від 18.11.2021 року, в якому вона зазначає, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , відсутні учасники ринку електричної енергії. За вказаною адресою поштової скриньки живуть мужчини та женщини власники Національного багатства, природних ресурсів у тому числі електроенергії, дольові співвласники державного та комунального майна, у тому числі підприємств житлово-комунального господарства. Створювання точки комерційного обліку з метою подальшого здійснення розрахунків та отримання прибутку не з учасником ринку електричної енергії суперечить нормам Закону України "Про ринок електричної енергії", вимогам Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженою постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311. Отже, створювання ТКО на опорі біля житлового будинку [ADDRESS] без звернення замовника, для розрахунків не з учасником ринку електричної енергії, за відсутності договору про надання послуг комерційного обліку, має ознаки кримінального злочину за ст. 190 "Шахрайство" ККУ. З копії талона-повідомлення єдиного обліку № 1261 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію встановлено, що заяву [PERSON] від 12.11.2021 року щодо вжиття заходів реагування відносно працівників АТ "Харківобленерго", які 09.11.2021 року умисно пошкодили електромережу приєднану до енергосистеми України за місцем її мешкання зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" ГУНП в Харківській області за № 1261. З копії витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.09.2021 року встановлено, що за заявою [PERSON] про те, що 19.08.2021 року група осіб у складі двох людей приїхала на автомобілі мікроавтобус на вул. Павлова в смт. Високий, Харківського району Харківської області та умисно загально небезпечним способом пошкодили об`єкт електроенергетики між будинками 17 та [ADDRESS] , зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за номером кримінального провадження 12021221160000769 від 10.09.2021. З копії заявки на відключення побутових споживачів-боржників ПрАТ "Харківенергозбут" № 29РЦ/03-1011 від 30.09.2021 року встановлено, що керівником центру Мереф`янського РРСЦ ПрАТ "Харківенергозбут" К. Сіроклин направлено начальнику Мереф`янського РРЕ АТ "Харківобленерго" С. Титаренко та начальнику Мереф`янського РРЕМ АТ "Харківобленерго" О. Стахмічу заявку на відключення побутових-споживачів-боржників ПрАТ "Харківенергозбут" в зв`язку з заборгованістю споживачів перед ПрАТ "Харківенергозбут" з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договорів про постачання електричної енергії споживачам, та просить відключити об`єкти боржників від електроживлення 28.10.2021 року, зокрема за адресою: [ADDRESS] . З копії листа Департаменту житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу № С 488/04 від 20.12.2021 року встановлено, що Департамент розглянув Звернення [PERSON] стосовно вжиття заходів до працівників АТ "Харківобленерго" та відновлення електропостачання за адресою: [ADDRESS] . Для з`ясування причин відключення електропостачання департамент звернувся до АТ "Харківобленерго" та ПрАТ "Харківенергозбут". За даними АТ "Харківобленерго", припинення розподілу електроенергії за вищевказаною адресою проведено на підставі заяви ПрАТ "Харківенергозбут". За даними ПрАТ "Харківенергозбут", нарахування за використану електричну енергію з січня 2019 року проводяться виключно на підставі обсягів електричної енергії, переданих ВТ "Харківобленерго" до товариства. Також повідомлено, що 29.09.2021 ПрАТ "Харківенергозбут" рекомендованим листом за вищевказаною адресою надіслало попередження про припинення постачання електричної енергії за заборгованість в сумі 3947,94 грн. 28.10.2021 року було проведено припинення постачання електричної енергії. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені у ст. 16 ЦК України. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно до\~статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого порушеного права. Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам, регулювалися Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312 (далі - НКРЕКП, Правила). Відповідно до статті 25 Закону України «Про електроенергетику» захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюються вказаним Законом, Законами України «Про захист прав споживачів», «Про захист економічної конкуренції», «Про енергозбереження», іншими нормативно-правовими актами. За положеннями статей 626-628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Виключно на договірних засадах у відповідності до частин першої та другої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» здійснюються відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг. Однією із сторін цих відносин є споживач житлово-комунальних послуг - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Споживачами електричної енергії за положенням статті 1Закону України«Про електроенергетику» є суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору. У відповідності до статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Крім того, за пунктом 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, з відповідними змінами та доповненнями , на підставі договору про користування електричною енергією, укладеного між споживачем і енергопостачальником, здійснюється споживання електричної енергії; такий договір розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об`єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією (абзац третій пункту 3 Правил користування електричною енергією для населення). Відповідно до пункту 6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства. Після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а друга сторона має право вимагати виконання цього зобов`язання. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про електроенергетику» (далі - Закон) споживачами електроенергії є суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, які використовують енергію для власних потреб на підставі договорів про її продаж та купівлю. Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Положеннями статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 7.10. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312, припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу. Пунктом 62 статті 1 Закону України«Про ринок електричної енергії» передбачено, що побутовий споживач - це індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність). Підпунктами 1, 2, 3 пункту 5.5.5 Правил передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів;3) за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору. Відповідно до частини третьої статті 58Закону України«Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії. Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах (стаття 4 Закону України «Про ринок електричної енергії»). Відповідно до статті 611ЦК України в разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв`язку із відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України«Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг, яким є приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» згідно з постановою НКРЕКП, здійснює постачання електричної енергії з 01 січня 2019 року у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Відповідно до частини першої статті 63Закону України «Про ринок електричної енергії» універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Частиною четвертою статті 63Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послугина підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Порядок розрахунків за договором про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг визначаються відповідно до комерційної пропозиції, яка є невід`ємним додатком 3 до договору. Останнім встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначений за показниками розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. Пунктом 4.3 Правил передбачено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг. У пункті 4.12 Правил зазначено про те, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Згідно з пунктом 4.13 Правил, для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Згідно з пунктом 7.5. Правил припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється: 1) оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі: відсутності персоналу для обслуговування електроустановок споживача або договору на обслуговування електроустановок (на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади); недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача; заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи; несплати вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем цих Правил, визначеної відповідно до законодавства (за умови прийняття судом рішення щодо споживання споживачем необлікованої електричної енергії на користь оператора системи); невиконання припису представника відповідного органу виконавчої влади; закінчення терміну дії, розірвання або неукладення договору між споживачем та оператором системи; закінчення терміну дії договору між споживачем та постачальником «останньої надії» (за умови неукладення споживачем договору з іншим електропостачальником); порушення споживачем під час виконання робіт або провадження іншої діяльності поблизу електричних мереж Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209 (далі - Правила охорони електричних мереж); Створення неналежних умов експлуатації електричних мереж унаслідок незабезпечення збереження електричних мереж, створення умов, наслідком яких можуть стати нещасні випадки від впливу електричного струму. Відключенню підлягають електроустановки та струмоприймачі споживача, для електрозабезпечення яких використовуються електричні мережі, щодо яких споживачем порушуються Правила охорони електричних мереж (на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади); 2) електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі: заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником; недопущення уповноважених представників електропостачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача. Для споживача, який у встановленому законодавством порядку визнаний банкрутом, припинення повністю або частково постачання електричної енергії у зв`язку з відповідною заборгованістю здійснюється без попередження у разі наявності від`ємного сальдо на особовому рахунку згідно з показаннями засобу комерційного обліку, крім випадків, коли такий споживач, щодо якого в установленому порядку вживаються заходи для запобігання банкрутству, здійснює своєчасний розрахунок поточної плати за спожиту електричну енергію, а погашення його заборгованості включено до заходів щодо забезпечення вимог кредиторів. Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження. Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом). Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього. Якщо підставою для припинення постачання електричної енергії є заборгованість споживача перед відповідним учасником роздрібного ринку, у попередженні про припинення постачання електричної енергії додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла. У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється. Оператор системи протягом одного робочого дня після надання споживачу попередження про припинення електроживлення повідомляє про це електропостачальника споживача та адміністратора комерційного обліку. У разі отримання оператором системи від електропостачальника звернення щодо відключення електроустановки споживача оператор системи має повідомити адміністратора комерційного обліку про отримання відповідного звернення протягом дня його отримання. До матеріалів\~справи позивачем\~долучено копію рахунку ПрАТ «Харківенергозбут» за ел. енергію за серпень 2021 року від 05.09.2021 року за адресою: [ADDRESS] , згідно якого борг становить 3947,94грн. Згідно з наданою позивачем [PERSON] копією попередження ПрАТ «Харківенергозбут» за № 7880814 від 29.09.2021 року про припинення постачання електричної енергії за заборгованість споживачу за адресою: [ADDRESS] , станом на 29.09.2021 року заборгованість за спожиту електричну енергію, яка виникла за період 01.2019 по 07.2021 року складає 3947,94грн. У разі несплати заборгованості 28.10.2021 року з 08-00 представником оператора системи розподілу буде припинено електропостачання за зазначеною адресою. З огляду на викладене, матеріалами справи доведено наявність заборгованості за споживання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , та попередження позивача про можливе відключення електричної енергії в зв`язку з наявністю заборгованості. Суд зазначає, що починаючи з 01.01.2019 АТ «Харківобленерго» припинило господарську діяльність з постачання електричної енергії за регульованим тарифом. Постачання електричної енергії побутовим та малим не побутовим споживачам, на умовах універсальної послуги, на території Харківської області здійснюється електропостачальним підприємством ПрАТ «Харківенергозбут». У відповідності до п. 7.5 ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу може здійснюватися як електропостачальником ПрАТ «Харківенергозбут», так і оператором системи розподілу (АТ «Харківобленерго»). З матеріалів справи судом встановлено, що попередження за № 7880814 від 29.09.2021 року про припинення постачання електричної енергії за заборгованість споживачу за адресою: [ADDRESS] , саме ПрАТ «Харківенергозбут». 28.10.2021 року персоналом АТ "Харківобленерго" виконані роботи з припинення постачання електричної енергії за вказаною адресою за заявкою ПрАТ «Харківенергозбут» від 30.09.2021 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України.\~За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, що до цього причетні. Відповідно до п. 7.12 ПРРЕЕ відновлення електроживлення електроустановок споживача здійснюється ОСР після отримання від ініціатора відключення інформації про усунення споживачем порушень, що підтверджується відповідним документом учасника ринку, на вимогу якого здійснювалось припинення електроживлення. З урахуванням наведених обставин та встановлених фактичних даних, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання неправомірними дій АТ "Харківобленерго" щодо припинення електропостачання до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язання АТ "Харківобленерго" за власний рахунок відновити електропостачання до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України. Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону України "Про захист прав споживачів"). Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів. Статті 4 та 22 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд зауважує, що відповідно до ч.ч 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ З урахуванням системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 25000 грн., оскільки заподіяння такої шкоди відповідачем не доведено належними та допустимими доказами. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed