Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.02.2017 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Дітей від шлюбу з відповідачем не мають. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем з 2017 року відсутнє, у зв`язку із чим її проживання однією сім`єю з відповідачем, ведення спільного господарства було фактично припинено. З літа 2017 року та дотепер відповідача вона не бачила, контактів з ним не підтримує та його місце проживання в Україні не відомо. Вказує, що шлюб фактично припинив своє існування, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. 12 травня 2021 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 18-19). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.11.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 25-25 зв.). В судове засідання позивач не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Позивачем до суду подано заяву в якій просить провести судове засідання без її участі, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 18 січня 2022 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 07.02.2017 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено актовий запис № 383 (а.с. 3). За повідомленням позивача, від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, проживають окремо, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 908 грн. 00 коп. (а.с. 4).

Outcome: approved