Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] , [INFO] , аліменти на свою користь на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі - 3 000 грн. 00 коп., щомісячно до досягнення донькою повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви. В обґрунтування вимог зазначається про те, що з 01 червня 2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки між сторонами припинені. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З підстав стягнення аліментів позивач звернулася до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у порядку встановленому цивільним процесуальним законодавством. Причини неявки до суду не повідомлені. Будучи належним чином та завчасно повідомленим про розгляд справи, відповідач правом подати відзив не скористався. За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження із дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи 01 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Згідно із довідками про реєстрацію місця проживання від 07 та 08 вересня 2021 року, виданими відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) є обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 184 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, що визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», рівність обов`язку батьків щодо утримання ними неповнолітніх дітей, а також ту обставину, що прожитковий мінімум є мінімальною гарантією загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує тільки мінімальні потреби дитини, а батьки повинні сприяти та забезпечувати гармонійний розвиток дитини не обмежуючись мінімумом. Разом з тим, заявлений розмір аліментів, позивачем не обґрунтований. З урахуванням зібраних у справі доказів, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд вважає за доцільне визначити аліменти у розмірі - 2 000 грн. 00 коп. Даний розмір підлягає індексації, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, визначений судом розмір аліментів за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем до суду позову, а саме із 08 вересня 2021 року. Згідно із статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі - 908 грн. 00 коп., оскільки позивач при подачі позову звільнена від його сплати.

Outcome: partial