Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Універсальна товарна біржа «Інкопмарк Контракт» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, просила встановити факт належності їй, [PERSON] , [INFO] , договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладеного між [PERSON] , з однієї сторони та нею, [PERSON] , з другої сторони, який був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» 22 березня 1999 року за №163, та в Кіровоградському ООБТІ 22 березня 1999 року, в реєстровій книзі №112, запис №31766; визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON] , з однієї сторони та нею, [PERSON] , з другої сторони, який був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» 22 березня 1999 року за № 163, та в Кіровоградському ООБТІ 22 березня 1999 року, в реєстровій книзі №112, запис № 31766. Судові витрати просила залишити по фактично понесеним. В обґрунтування поданого позову зазначено, що 22 березня 1999 року позивач придбала у відповідача [PERSON] за 19 955 грн. квартиру під [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» 22 березня 1999 року за № 163 та в Кіровоградському ООБТІ 22 березня 1999 року, в реєстровій книзі № 112, запис № 31766. Вказано, що в липні 2021 року позивач звернулася до нотаріуса на консультацію з питань можливого оформлення договору купівлі-продажу зазначеної квартири. Після вивчення документів нотаріус роз`яснив, що ніякого відчуження на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу не може відбутися, так як договір купівлі-продажу квартири, будинку відповідно до ст. 227 ЦК УРСР в редакції 1963 року підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню, а вказаний вище договір зареєстрований на товарній біржі і не може бути прийнятий як правовстановлюючий документ, окрім того, нотаріус зазначила, що у вказаному договорі міститься помилка в написанні її по-батькові, та вказано як « [PERSON] », а правильно як « [PERSON] ». Даним договором було передбачено, що він не підлягає нотаріальному посвідченню. Обставини, зазначені вище створюють позивачу перепони у здійсненні нею прав власності та розпорядження належною їй квартирою, що змусило її звернутись до суду з дійсним позовом. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 грудня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Від відповідача, у запропонований ухвалою суду строк відзив на позов не надходив. Про розгляд справи відповідач повідомлявся належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Суд розглядає справу на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1,2 ст. 4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки ,насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Відповідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22 березня 1999 року, укладеного між [PERSON] та позивачем [PERSON] , уклали цей договір про наступне: продавець продав, а покупець купив квартиру під [ADDRESS] . Даний договір зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт». Реєстраційний номер 163. На підставі вказаного договору 22 березня 1999 року вказана квартира зареєстрована за позивачем в Кіровоградському ООБТІ, в реєстровій книзі № 112, запис № 31766. Нотаріально договір посвідчено не було, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення. Отже, сторони виконали передбачені договором умови угоди. Фактично позивач вступила у володіння і користування квартирою. На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі-продажу не пройшов нотаріального посвідчення. Статтями 391, 392 ЦК України (в редакції 2003 року) встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного, суд вважає, що сторони виконали усі умови договору купівлі-продажу житлового приміщення, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про можливість визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Крім того, відповідно до ст. 315 ЦПК України судом розглядаються справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначено в документі не збігаються з прізвищем, імам по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Судом встановлено, що по-батькові позивача, зазначено у договорі купівлі-продажу « [PERSON] », що не збігається з її ім`ям по-батькові, зазначеним у паспорті - « [PERSON] ». Так, у договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 22 березня 1999 року по-батькові позивача вказано « [PERSON] », хоча у паспорті громадянина України її ім`я по-батькові вказано « [PERSON] », що створює позивачу перешкоду у реалізацію нею права власності на належну їй квартиру. Таким чином суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладеного між [PERSON] , з однієї сторони та нею, [PERSON] , з другої сторони, який був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» 22 березня 1999 року за № 163, та в Кіровоградському ООБТІ 22 березня 1999 року, в реєстровій книзі № 112, запис № 31766. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved