Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості у розмірі 28 045 гривень 48 копійок за кредитним договором від 17.07.2020 року, яка станом на 09.11.2021 року складається з наступного: 23156 гривень 52 копійки - борг по кредиту; 4265 гривень 62 копійки - проценти за користування кредитом; 308 гривень 35 копійок - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати кредиту; 101 гривня 95 гривень - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом; 163 гривні 07 копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати кредиту; 49 гривень 97 копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом, а також судових витрат в розмірі 2270 гривні. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 03 грудня 2021 року провадження у справі було відкрито, справу було вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, із проведенням судового засідання та викликом учасників справи на 17 січня 2022 року о 09 годині 00 хвилин, але ніхто з них не з`явився. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; представник позивача не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Позиції учасників справи. У позові, представник позивача вказував на те, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, зобов`язання за яким банком були виконані шляхом видачі кредиту. Але оскільки [PERSON] свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом у строки встановлені договором, належним чином не виконав, у банка виникло право вимоги боргу з [PERSON] , з урахуванням інфляції та трьох відсотків річних. Оцінка суду щодо фактів. На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини: [PERSON] , 15 липня 2020 року звернувся до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (надалі за текстом - АТ «Ощадбанк»), із кредитною заявою 996838096, якою просив надати йому кредит на споживчі цілі (а.с.6). 17 липня 2020 року, [PERSON] та АТ «Ощадбанк», уклали кредитний договір № 48_007, за яким банк взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит на споживчі цілі у загальному розмірі 39700 гривень строком на 24 місяця з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 15 липня 2022 року. А [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 56 % річних, шляхом щомісячного повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1654 гривні 17 копійок та процентів нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з серпня 2020 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором (а.с.7-12,13,14,15,16). На підставі вказаного договору, [PERSON] , 17 липня 2020 року отримав 39700 гривень (а.с.17-22). За даними АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання за кредитним договором №48_007 від 17 липня 2020 року [PERSON] своєчасно та у повному обсязі не виконує (а.с.4-5,17-22). Через, що у нього утворився борг, і 30 вересня 2021 року АТ «Ощадбанк» звернувся до [PERSON] , з вимогою щодо повернення суми кредиту за договором про споживчий кредит № 48_007 від 17.07.2020 року та процентів за користування кредитом у розмірі 27422 гривні 14 копійок (а.с.23,24,25,26). А 24 листопада 2021 року АТ «Ощадбанк» звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 48_007 від 17 липня 2020 року в розмірі 28045 гривень 48 копійок, яка станом на 09 листопада 2021 року складається з наступного: 23 156 гривень 52 копійки - заборгованість за кредитом; 4 265 гривень 62 копійки - проценти за користування кредитом; 308 гривень 35 копійок - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом; 101 гривня 95 копійок - інфляційні втрати за прострочення боргу за процентами за користування кредитом; 163 гривні 07 копійок - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та 49 гривень 97 копійок - три проценти річних за прострочення боргу за процентами за користування кредитом (а.с.1-2). Оцінка суду правовідносин учасників спору. Із встановлених обставин вбачається, що між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а вказаний відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником у зобов`язанні, отриманого ним кредиту, сплати належних позивачу процентів за користування кредитом, з урахуванням інфляції та трьох процентів річних. Оцінка суду щодо права. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: В силу положень пункту 1 та 22 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права та основні обов`язки людини і громадянина, а також засади цивільно-правової відповідальності. Зокрема, положеннями частини першої статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 Цивільного Кодексу України зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статті 1054 Цивільного Кодексу України та пунктів 22 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою), відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у строки та порядку, передбаченому договором. Так, 17 липня 2020 року [PERSON] та АТ «Ощадбанк» уклали договір про споживчий кредит №48_007, за яким банк взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит у розмірі 39700 гривень, а [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором (а.с.7-12,13,14). Факт належного виконання кредитодавцем зобов`язання з видачі кредиту у розмірі 39700 гривень позичальнику: [PERSON] підтверджується випискою по рахунку (а.с.17-22), яка також свідчить і про те, що кредит у розмірі 39700 гривень, отримав саме останній. Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Сторони договору встановили, що кредит надається позивачем на споживчі цілі строком на 24 місяця з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 15 липня 2022 року (пункти 2.2., 2.3. договору), при цьому позичальник зобов`язується повернути кредит рівними частинами в розмірі 1654 гривні 17 копійок та сплатити проценти (у розмірі 56 % річних) нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом , щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з серпня 2020 року (пункти 1.1., 3.3.3. кредитного договору) (а.с.7-12). Відповідно до положень частини першої статті 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). З огляду на надані позивачем розрахунки, які враховують здійснені [PERSON] оплати, останній порушив взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, оскільки не виконав обов`язку щодо своєчасного та повного повернення взятого ним кредиту та сплати процентів за його користування згідно графіку (а.с.7-12,13,14). Внаслідок чого, станом на 09 листопада 2021 року у [PERSON] виникла заборгованість перед АТ «Ощадбанк», яку цей банк отримав право вимагати сплатити і яка складається з: 23156 гривень 52 копійки - борг по кредиту; 4265 гривень 62 копійки - проценти за користування кредитом. Відповідно до положень частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. А з огляду на положення пункту третього частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На цей випадок, АТ «Ощадбанк» та [PERSON] у кредитному договорі №48_007 від 17 липня 2020 року у пункті 8.1. передбачили, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором, вони несуть відповідальність в порядку та на умовах обумовлених у цьому договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки. А тут суд враховує, що чинним законодавством України, зокрема положеннями частини 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тож враховуючи викладене та оскільки [PERSON] прострочив виконання взятого на себе грошового зобов`язання за кредитним договором №48_007 від 17 липня 2020 року, а АТ «Ощадбанк», як кредитор заявив вимогу про сплату йому не тільки боргу по кредиту та процентам за користування ним, а й вимогу щодо сплати такого боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочку, така вимога є обґрунтованою. І дійсно складає, 308 гривень 35 копійок - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати кредиту; 101 гривня 95 гривень - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом; 163 гривні 07 копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати кредиту; 49 гривень 97 копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом. Такого висновку суд дійшов з огляду на вказані норми матеріального права і положення кредитного договору, а також з огляду на правильність здійснених позивачем розрахунків індексу інфляції та трьох процентів річних (а.с.4-5). При цьому суд відзначає, що право достроково вимагати повернення як сплати всіх частин боргу, так і процентів, у тому числі і по тих платежах, строки сплати яких ще не настали, в силу положень пункту 3.9.1. Договору про споживчий кредит № 48_007, який уклали позивач і відповідач, банк має право у випадку затримки сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування ним на 1 календарний місяць. Висновок суду щодо позовних вимог Таким чином, підлягають задоволенню у повному обсязі позовні вимоги АТ «Ощадбанк» щодо стягнення з [PERSON] боргу розмірі 28 045 гривень 48 копійок, яка складається з: 23156 гривень 52 копійки - борг по кредиту; 4265 гривень 62 копійки - проценти за користування кредитом; 308 гривень 35 копійок - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати кредиту; 101 гривня 95 гривень - інфляційні нарахування у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом; 163 гривні 07 копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати кредиту; 49 гривень 97 копійок - три проценти річних у зв`язку із прострочкою сплати відсотків за користування кредитом. Висновок суду щодо судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це та те, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270 гривень, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.3), судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже,

Outcome: approved