Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

У провадженні суду перебувала справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою шляхом передачі ключів (ключа) від вхідних дверей квартири та виселенння. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2022 року позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою шляхом передачі ключів (ключа) від вхідних дверей квартири та виселенння задоволено частково. Зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом надання їй екземпляру ключів від дверей зазначної квартири, а у випадку їх відсутності - можливості зробити копії, а також забезпечення можливості вільно та доступно нею користуватися у будь-який час. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про виселенння відмовлено. Для вирішення питання про судові витрати призначено судове засідання на 10 годин 30 хвилин 14 січня 2022 року в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в м. Долина, вул. Обліски, 115.Сторонам у строк до 12 січня 2022 року запропоновано подати докази щодо розміру понесених ними судових витрат. 05 січня 2021 року від позивачки [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просить долучити до матеріалів справи письмовий виступ в судових дебатах, додатковий розрахунок процесуальних витрат за надані послуги адвоката, квитанцію до прибуткового касового ордера адвоката, а також квитанції на придбання пального, витраченого на проїзд з с.Куличів Сокалівського району Львівської області до Долинського районного суду Івано-Франківської області. Окремо від розрахунку процесуальних витрат також просила стягнути з відповідачки понесені витрати на придбання пального на проїзд її власним транспортним засобом в м.Долина у дні, коли вона приймала участь у справі на загальну суму 2294,64 грн (а.с.186). 12 січня 2022 року від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Блонського М.А. поступила заява про стягнення судових витрат. Заява мотивована тим, що разом з відзивом відповідач надавала свій попередній розрахунок витрат на надання правової допомоги, який становив 7200,00 гривень. Було долучено квитанцію про оплату на суму 5400,00 гривень. За період тривання слухання справи також відповідачем було оплачено витрати на правову допомогу адвокату в сумі 9400,00 гривень. Станом на цей час відповідачем було оплачено гонорару адвоката в сумі 14800,00 гривень, яка включає в себе наступні надані послуги адвокатом: ознайомлення з матеріалами позовної заяви, консультація клієнта, вивчення- судової практики по аналогічним справам, кількість годин - 4, вартість год. - 300 грн, загальна вартість - 1200 грн. Підготовка відзиву на позовну заяву з додатками - кількість годин - 8, вартість год. - 300 грн, загальна вартість - 2400 грн. Участь в судовому засіданні з врахування часу на прибуття до суду (з розрахунку 6 годин на 1 судове засідання). Судові засідання - 13.05.2021, 04.08.2021, 16.09.2021, 12.11.2021, 07.12.2021, 04.01.2022, - кількість годин - 36, вартість год - 300 грн, загальна вартість - 10800 грн. Підготовка інших процесуальних документів, - кількість годин - 1, вартість год - 400 грн, загальна вартість - 400 грн. Загальна вартість - 14800 грн. На підтвердження понесених витрат стороною відповідача надано суду копію договору про надання правової допомоги, розрахунок витрат на надану правову допомогу, ордер, квитанції про оплату гонорару адвоката. При цьому сума витрат на надану правову допомогу чітко відповідає заявленому розрахунку відповідачем поданому разом з відзивом з врахування збільшеної кількості судових засідань. Що стосується витрат на надання правової допомоги позивача, то слід зазначити, що такі є явно неспівмірним із заявленим позивачем попереднім розрахунком судових витрат у позовній заяві. Послуги адвоката, надані в додатковому розрахунку щодо виїзду для доступу до квартири згідно витраченого часу 6,5 годин, по-перше мали бути включені до попереднього розрахунку судових витрат, який подається разом з позовною заявою, оскільки вони могли бути надані виключно до подання позову по справі, а по-друге не мають документального підтвердження надання таких послуг в тривалості 6,5 годин. По-третє, такі послуги вже були включені до попереднього розрахунку наданого при поданні позову. До позовної заяви долучено договір про надання правової допомоги №5 від 10.10.2019, укладений між позивачкою [PERSON] та адвокатом Дуткевичем М.В. Договором передбачено надання правової допомоги у зборі необхідних документів, підготовці та складанні відзиву на апеляцію та інших документів. Також долучено розрахунок (акт) виконаних робіт по договору від №5 від 10.10.2019, у якому зокрема вказано послуги - збір матеріалів до підготовки та складання позову шляхом подачі адвокатських запитів (180 хв.) - 1500 грн, виїзди із позивачкою до смт Вигода для можливості потрапляння в квартиру (240 хв) - 1500 грн, підготовка та складання позову (240 хв) - 1500 грн, загальною вартістю 4500 грн. Тобто позивач вже включав до попереднього розрахунку витрат на правову допомогу послуги виїзди із позивачкою до смт Вигода для можливості потрапляння в квартиру (240 хв) - 1500 грн, а тому заявлені додаткові витрати позивача на ті ж послуги є очевидно такими, що не відповідають дійсності. Тому витрати позивача в розмірі 2400 гривень згідно з додатковим розрахунком є безпідставними та не можуть бути стягнуті. Що стосується витрат позивача на надання правової допомоги в розмірі 1500,00 гривень на підготовку адвокатських запитів, то слід зазначити, що такі теж не мають відношення до справи. Позивач не довів суду, які саме адвокатські запити були зроблені по цій конкретній справі та яким чином вони бути використані по справі, оскільки позивач мала інші судові справи в цьому ж суді по цих ж правовідносинах, по яких могли теж вчинятися адвокатські запити. Також позивачем долучено як на підставу надання правової допомоги договір про надання правової допомоги №5 від 10.10.2019, укладений між позивачкою [PERSON] та адвокатом Дуткевичем М.В. Договором передбачено надання правової допомоги у зборі необхідних документів, підготовці та складанні відзиву на апеляцію та інших документів. Даним договором не передбачено таких видів послуг, які включені позивачем до розрахунку витрат на надання правової допомоги як послуги з доступу до квартири. Що стосується витрат позивача зазначених у додатковому розрахунку в розмірі 2800 гривень для підготовки виступу у судових дебатах, то вважає такі не можуть бути стягнуті, оскільки наданий позивачем виступ у судових дебатах є фактично копіювання позовної заяви. Крім цього, на підготовку позовної заяви позивачем було потрачено 1500,00 гривень, яка за текстом і за змістом є значно об`ємнішим і складнішим документом за виступ у судових дебатах. Тому вважає, що і ці витрати не можуть бути покладені на відповідача та вони є неспівмірними з заявленим позовом, поданим попереднім розрахунком та їх понесення не підтверджено позивачем. Зважаючи на те, що судом було фактично задоволено одну позовну вимогу, а в іншій відмовлено, суд розподіляючи судові витрати повинен залишити понесені кожною із сторінсудові витрати за нею. Таким чином позивач не має права на компенсацію їй з боку відповідача витрат на явку до суду, оскільки такі покладають на сторони. Відповідач мав б можливість лише компенсовувати втрачений заробіток відповідно до Постанови КМУ, як зазначено в ч. З ст. 138 ЦПК України. Оскільки позивач такого розрахунку не подав з врахуванням цієї Постанови КМУ, то в стягненні суми витрат в розмірі 2294,64 грн. слід відмовити. Також такі витрати не є обґрунтованими з відповідним розрахунком витрат пального автомобіля та пройденої відстані. Тому відповідачем заявлено витрати на надання правової допомоги в сумі 14800,00 гривень, понесені позивачем витрати на явку в судове засідання не підлягають до задоволення, суд зважаючи що фактично на користь позивача було задоволено одну позовну вимогу, а в іншій відмовлено, повинен залишити витрати на надання правової допомоги за кожною із сторін, оскільки рішення прийнято пропорційно до кожної із сторін в рівній мірі (а.с.197-198). У судове засідання сторони не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоч про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином. Їх неприбуття в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши подані докази про понесені судові витрати, дійшов такого висновку. Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону). У ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено види адвокатської діяльності, які відповідають вказаному вище. За змістом частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Положеннями ч. 1 ст. 1 цього Закону передбачено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 ЦК України визначає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна з умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до рішення (вступна та резолютивна частина) Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2022 року позов задоволено частково, зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом надання їй екземпляру ключів від дверей зазначної квартири, а у випадку їх відсутності - можливості зробити копії, а також забезпечення можливості вільно та доступно нею користуватися у будь-який час. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про виселенння відмовлено (а.с.183). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До позовної заяви позивачка долучила договір про надання правової допомоги від 10.10.2019, укладений у м. Болехів з адвокатом Дуткевичем М.В. (а.с. 54) та розрахунок (акт виконаних робіт) у відповідності до договору №5 від 10.10.2019, згідно з яким вони узгодили даний розрахунок вартості за надані адвокатом послуги з урахуванням затраченого часу на збір різного роду документів, підготовку та складання позовної заяви до суду, а також за ведення справи в суді з урахуванням виїзду адвоката на розгляд справи з м.Болехова до м.Долини, де за збір матеріалів до підготовки та складання позову шляхом подачі адвокатських запитів, на який затрачено 180 хв складає 1500 грн, за виїзд із позивачкою в смт Вигода для можливості потрапляння у квартиру, на що затрачено 240 хв складає 1500 грн, а за підготовку та складання позову, на що затрачено 240 хв- 1500 грн (а.с.55). Також позивачкою долучено ордер серії ІФ №087315 на надання правової допомоги адвокатом Дуткевичем М.В. (а.с.56) та квитанцію до прибуткового касового ордеру №3 від 20.01.2021 зі сумою 4500 грн (а.с.57). 05.01.2022 позивачкою долучено додатковий розрахунок процесуальних витрат (акт викананих робіт) у відповідності до договору №5 від 29.12.2021, відповідно до якого за виїзд адвокатом власним транспортним засобом із м.Болехова у смт Вигода, на який затрачено 3,5 год складає 1300 грн, за виїзд адвокатом власним транспортним засобом із м.Болехова у смт Вигода, на який затрачено 3 год складає 1100 грн, за виїзд адвоката із м.Болехів до м.Долина на розгляд справи 04.08.2021, 16.09.2021, 12.11.2021, 07.12.2021 складає 4000 грн, та за підготовку письмового виступу в судових дебатах, на що затрачено 5 год- 2500 грн. Всього по додатковому розрахунку вартість складає 8900 грн (а.с.188). Також позивачкою долучено квитанції з АЗС (а.с.189), які просить стягнути з відповідачки. 02 березня 2020 року представником відповідача - адвокатом Блонським М.А. згідно з ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1062694 (а.с.102) разом з відзивом на позов від 09.03.2021 подано попередній розрахунок суми витрат відповідачки [PERSON] на правову допомогу. Крім того представником відповідачки на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надано такі документи: - договір №02/03 про надання правової допомоги від 02 березня 2020 року, укладений між адвокатом Блонським М.А. та Оксенюк Л.М., в якому визначено, що адвокат зобов`язується надавати юридичні послуги, а замовник зобов`язується прийняти зазначені послуги й оплатити їх. Вартість послуг адвоката визначається за домовленістю сторін (а.с.100); -додаткову угоду №2 від 15.02.2021 до договору про надання правової допомоги №02/03 від 02.03.2020, відповідно до якої доповнено п.2.1 договору про надання правової допомоги №02/03 від 02.03.2020 пунктом 2.1.3 та визначено вартість послуг адвоката з розрахунку 1 година роботи адвоката оцінюється в 300,00 грн. Всі інші умови договору про надання правової допомоги залишаються без змін (а.с.101); - попередній розрахунок суми витрат відповідача на правову допомогу, відповідно до якого зазначено про те, що за ознайомлення з матеріалами позовної заяви, консультація клієнта, вивчення судової практики по аналогічним справам витрачено 4 год на суму 1200,00 гривень, за підготовку відзиву на позовну заяву з додатками витрачено 8 год на суму 2400,00 гривень, за участь в судовому засіданні з врахування часу на прибуття до суду (з розрахунку 6 годин на 1 судове засідання) 12 год на суму 3600 год, де загальна вартість складає 7200 грн (а.с.103). -світлокопію квитанції на загальну суму 5400 грн (а.с.104). Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачкою [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі, суд зазначає наступне. Стороною позивачки долучено розрахунок (акт) виконаних робіт по договору від №5 від 10.10.2019, у якому зокрема вказано послуги - збір матеріалів до підготовки та складання позову шляхом подачі адвокатських запитів (180 хв) - 1500 грн, виїзди із позивачкою до смт Вигода для можливості потрапляння в квартиру (240 хв) - 1500 грн, підготовка та складання позову (240 хв) - 1500 грн, загальною вартістю 4500 грн, а також додатковий розрахунок до договору №5, де зазначено послуги: виїзд адвокатом власним транспортним засобом із м.Болехова у смт Вигода (3,5 год)- 1300 грн, виїзд адвокатом власним транспортним засобом із м.Болехова у смт Вигода (3 год) -1100 грн, виїзд адвоката із м.Болехів до м.Долина на розгляд справи 04.08.2021, 16.09.2021, 12.11.2021, 07.12.2021 -4000 грн, підготовка письмового виступу в судових дебатах (5 год) - 2500 грн, де загальна вартість послуг складає 8900 грн. Дослідивши вищезазначені розрахунки сторони позивачки, є очевидним той факт, що стороною позивачки вже було включено до попереднього розрахунку витрат на правову допомогу послуги виїзди із позивачкою до смт Вигода для можливості потрапляння в квартиру (240 хв) - 1500 грн, а тому заявлені додаткові витрати позивачки на ті ж послуги є очевидно такими, що не відповідають дійсності. Таким чином витрати позивачки в розмірі 2400 гривень згідно з додатковим розрахунком є безпідставними та не підлягають стягненню. Що стосується витрат позивачки на надання правової допомоги в розмірі 1500,00 гривень на підготовку адвокатських запитів, то дані витрати не знайшли свого підтвердження, а саме не представлено доказів, які саме адвокатські запити були зроблені і яким чином вони бути використані по справі, а відтак не підлягають до задоволення. Таким чином, доведеними і належно підтвердженими є витрати виконаних робіт адвокатом Дуткевичем М.В. за підготовку та складання позову - 1500 грн+ виїзди адвокатом з м.Болехова в смт Вигода до квартири -1500грн+виїзд адвокатом з м.Болехова до м.Долина на розгляд справи-4000грн+ підготовка письмового виступу у судових дебатах-2500 грн, що становить 9500 грн. Крім того, представником позивача не доведено співмірності складністі справи, ціни позову та виконаних ним робіт (наданих послуг). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених відповідачкою [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільній справі, суд зазначає, що останньою долучений договір №02/03 про надання правової допомоги від 02.03.2020 (а.с.99), додаткову угоду №2 від 15.02.2021 до договору №02/03 від 02.03.2020 (а.с.101), попередній розрахунок суми витрат відповідачки на правову допомогу від 04.03.2021 (а.с.103), світлокопії платіжних доручень та квитанції (а.с.199-202, 203), в яких сплаченою [PERSON] адвокатові Блонському М.А. є сума 14800 грн. На підтвердження понесення відповідачкою [PERSON] витрат на професійну правову допомогу її представником - адвокатом Блонським М.А. подано платіжні доручення та квитанція про отримання адвокатом від відповідачки коштів, згідно яких підтверджено здійснення оплати в сумі 14800 грн (1500 грн + 1500 грн+1700 грн+1700 грн+1500грн+1500 грн+5400 грн) (а.с.199-202, 203). Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 03 березня 2021 року у справі № 640/18964/17 (провадження № 61-9690св20) звернуто увагу на те, що при обчисленні гонорару слід керуватися, зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, з огляду на вищенаведені положення законодавства та з врахуванням того, що стороною відповідачки підтверджено належним чином надання адвокатом Блонським М.А. професійної правничої допомоги [PERSON] на суму 14800 грн. Будь-яких заяв про їх зменшення, як це передбачено ч. 5 ст. 137 ЦПК України, від позивачки та її представника - адвоката Дуткевича В.М. до суду не надходило, останнім в судовому засіданні таких клопотань не заявлялося. Отже, враховуючи вищевказане, характер виконаної адвокатами роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатами роботи, критерію необхідності та значимості здійснених адвокатами дій, суд приходить до висновку, що доведеними, документально обґрунтованими та такими, що відповідають критерію розумної необхідності є понесені сторонами витрати на професійну правничу допомогу в таких розмірах: позивачки [PERSON] - 9500 грн, відповідачки [PERSON] - 14800 грн. Враховучи те, що позов у даній справі задоволено частково, одна вимога задоволена, у задоволенні іншої - відмовлено, тому, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, суд керується положеннями п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно з якими, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та визначає, що до відшкодування позивачці [PERSON] підлягає сума у розмірі 4750 грн (9500 грн/ 2). З врахуванням часткового задоволення позову, відшкодуванню відповідачці [PERSON] підлягає половина понесених нею витрат, а саме 7400 грн (14800 грн/2). Також при зверненні до суду [PERSON] було сплачено 840,80 грн судового збору, що підтверджується квитанцією №ПН1694908 від 21.09.2020 (а.с.4). Тому, виходячи з того, що позов задоволено частково, одну з вимог задоволено, у задоволенні іншої відмовлено, з огляду на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 420,40 гривні сплаченого судового збору (840,80 грн /2=420,40 грн). Таким чином, позивачка має право на відшкодування судових витрат в розмірі 5170,40 грн з відповідачки (4750 грн+420,40грн). Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає, що наявні підстави для застосування положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з позивачки [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] слід стягнути 7400 грн, а з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] 5170,40 грн понесених судових витрат. На підставі викладеного, ст. 627, 629, 632, 903 ЦК України, ст. 81, 89, 133, 137, 141 ЦПК України, ст. 1, 19, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VІ, та

Outcome: approved