Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 50000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач 07.10.2019 пошкодив його автомобіль внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вартість шкоди оцінена обома сторонами в розмірі 50000 грн., про що відповідач написав розписку - зобов`язання, згідно з якою зобов`язувався відшкодувати завдані збитки. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28.05.2021 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10.06.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадження без виклику сторін. Відповідачем, належним чином повідомленим про розгляд справи судом, відзиву до суду не подано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 07.10.2019, підписаної [PERSON] , останній зобов`язався відшкодувати шкоду відповідачу в розмірі 50000 грн., яка завдана у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Суму у розмірі 25000 грн. зобов`язався повернути до 31.04.2019, решту суму 25000 грн. - до 31.04.2020. Сума вартості ремонту автомобіля VW Ticuan (AD1) [NUMBER] визначена згідно ремонту калькуляції №201921341. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Згідно з ч.2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Така правова позиція є сталою та висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 12.08.2019 у справі № 200/12000/15-ц та у постанові від 31.01.2020 у справі № 718/2239/16-ц. Посилання позивача на розписку від 07.10.2019, відповідно до якої [PERSON] зобов`язався відшкодувати матеріальні збитки [PERSON] за пошкоджений транспортний засіб VW Ticuan (AD1) [NUMBER] у розмірі 50000 грн., не може розцінюватися судом як належний доказ покладення на відповідача відповідальності за збитки, завдані позивачу дорожньо-транспортною пригодою. Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Жодних доказів існування факту ДТП, як то звернення до страхової компанії, фотографування місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколу притягнення до відповідальності водія, фіксування дорожньо-транспортної пригодипатрульною поліцією, тощо, позивачем не надано. Таким чином, відсутня головна передумова настання зобов`язання по відшкодуванню шкоди - доведення самого факту її наявності. За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем того, що відповідач своїми діями порушив Правила дорожнього руху України, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою за його участі. Позивачем не надано доказів про те, що відбулась дорожньо-транспортна пригода та про нанесення його майну матеріальних збитків відповідачем. Враховуючи викладене вище, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Outcome: dismissed