Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом і просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 13.03.2020 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ), актовий запис №307. Свій позов позивач мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають, але відповідач відмовляється розривати шлюб через органи РАЦСу. Сім`я розпалася через різні погляди на сімейне життя, збереження сім`ї є неможливим, що є підставою для розірвання шлюбу. В судове засідання сторони у справі не з`явилися, направивши до суду клопотання про розгляд справи у їхню відсутність. У зв`язку з неявкою сторін у суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. У судовому засіданні встановлено, що 13.03.2020 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ), актовий запис №307, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13 березня 2020 року (а.с.7). Після реєстрації шлюбу позивач своє прізвище « [PERSON] » не змінювала. Позивач є громадянкою України. Відповідач є громадянином іншої держави - Китайської Народної Республіки. Від даного шлюбу сторони дітей не мають, але відповідач відмовляється розривати шлюб через органи РАЦСу. Спільне подружнє не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. За таких обставин шлюбно-сімейні відносини були припинені. Щодо визначення права держави, то припинення шлюбу громадян України з іноземцями та особами без громадянства, відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», визначається правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Таким чином, оскільки останнє спільне місце проживання позивача і відповідача як подружжя є Україна, то припинення шлюбу між ними повинно здiйснюватися за правом України на підставах i в порядку, передбачених СК України. Щодо визначення підсудності справи, то відповідно до п.2 ч.1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження. Так як відповідач має постійне місце проживання на території України - [ADDRESS] , то справа в частині розірвання шлюбу підсудна Корсунь-Шевченківському районному суду Черкаської області. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, що передбачено ч.1 ст.21 СК України. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, яка передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що при таких обставинах подальше спільне проживання сторін неможливе і буде суперечити їхнім інтересам, що має істотне значення по справі, а тому позов задовольняється і шлюб між сторонами розривається. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 908 грн, відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, про що подана заява, тому суд повертає позивачу [PERSON] 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні даного позову відповідно до квитанції №63997 від 19.11.2021 року, що становить 454 грн. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454 грн відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved