Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-13 00:00:00

У листопаді 2021 р. до Іллінецького районного суду Вінницької області надійшов позов виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницької області до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Позов обґрунтований тим, що 20 жовтня 2021 р. до служби у справах дітей Іллінецької міської ради від завідувача Тягунської філії Іллінецького НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - гімназії № 2» Логвиненка В.А. надійшло повідомлення про те, що [PERSON] [INFO] з 14 жовтня 2021 р. не відвідує школу, також він зазначив, що під час відвідування сім`ї [PERSON] , класним керівником її сина [PERSON] , вдома нікого не було. Телефонного зв`язку з матір`ю дитини немає. Зі слів сусідів дитина може ходити біля будинку до пізнього вечора, оскільки вдома чути крики і сварки. Крім того, 20.10.2021 року в телефонному режимі завідувач відділу надання соціальних послуг КЗ ТЦСО Іллінецької міської ради Бурдельна Л.П. повідомила, що жителька с. Тягун [PERSON] розповіла їй про те, що [PERSON] , протягом останніх 3-х днів перебуває у неї і додому йде лише ночувати. Дитина розповіла, що вдома він голодний, мама із співмешканцем перебувають в стані алкогольного сп`яніння, у будинку постійні сварки та бійки. Враховуючи вище вказані факти 21 жовтня 2021 р. з метою перевірки повідомлення про дитину, яка залишилася без батьківського піклування, комісією в складі головного спеціаліста юрисконсульта служби у справах дітей Іллінецької і міської ради Іваненко А.А., було обстежено умови проживання сім`ї [PERSON] [INFO] , яка проживає зі своїм сином [PERSON] [INFO] , та співмешканцем [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Під час відвідування на подвір`ї біля будинку на лавці сидів [PERSON] , який повідомив, що його співмешканка [PERSON] на даний час на роботі, [PERSON] вдома немає і де він знаходиться не скаже. Проте, в процесі спілкування з`ясувалось, що вони перебувають у будинку, вхідні двері якого [PERSON] замкнув на замок. Після довгих умовлянь він відімкнув двері за якими знаходились налякані [PERSON] та її син [PERSON] . Позивач вказав, що в ході обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] виявлено, що сім`я проживає в приватному цегляному будинку, у якому холодно, наявне несправне пічне опалення, відсутня електроенергія, а також будинок відключено від газопостачання, будинок потребує капітального ремонту та не відповідає санітарно-гігієнічним нормам, вікна побиті, брудно, не прибрано, присутній неприємний запах, по кімнаті розкидані речі, пляшки, одяг, сміття, диван на якому спить дитина розламаний навпіл, відсутня постільна білизна, ковдра, подушка, відсутні продукти харчування, засоби гігієни, у дитини не достатня кількість одягу та взуття відповідно до віку, статі дитини та сезону. На час обстеження [PERSON] був брудний, одяг на ньому старий та порваний не чистий. У сім`ї наявні часті конфлікти. Зі слів малолітнього [PERSON] . На підставі зібраних фактів за результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини встановлено, що малолітній [PERSON] , не можуть проживати разом зі своєю матір`ю [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] , оскільки, мати та її співмешканець зловживають спиртними напоями, в зв`язку з чим, малолітній [PERSON] неодноразово залишався без нагляду, поведінка [PERSON] та [PERSON] під час перебування в стані алкогольного сп`яніння є такою, що несе загрозу для життя і здоров`я дитини, умови проживання сім`ї не придатні для проживання дитини, тому позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] [INFO] внаслідок ухилення її від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 02 листопада 2021 р. відкрито провадження у справі та її призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася надала суду заяву якою позовні вимоги визнала повність та просила проводити розгляд справи за її відсутності. Суд дослідивши наявні у матеріалах справи докази дійшов наступного висновку. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом установлено, що як вбачається із змісту свідоцтва про народження від 11 січня 2014 р. [PERSON] [INFO] (а.с.11), відповідач у справі [PERSON] є його рідною матір`ю. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00033348192 сформованого 26 жовтня 2021 року батько [PERSON] [INFO] записаний відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України зі слів матері [PERSON] (а.с.12). Зі змісту характеристики Тягунської філії Іллінецького НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів-гімназії № 2» [PERSON] являється учнем 2-го класу, останній характеризується позитивно, появляє інтерес до навчання, має багато друзів (а.с. 29-30). Відповідно до актів обстеження житлово - побутових умов сім`ї жительки [ADDRESS] [PERSON] від 12.11.2019 р. (а.с.32), 17.12.2019 р. (а.с.33), 06.09.2021 р., та 21.10.2021р., р. (а.с.13-15) у житловому будинку зареєстровані та проживають [PERSON] її співмешканець [PERSON] та її малолітній син [PERSON] [INFO] , також зазначається, що в будинку умови проживання дитини незадовільні, дитина брудна, не створені умови для належного розвитку та виховання дитини. Окрім того, вказано, що [PERSON] зловживає спиртними напоями разом із своїм співмешканцем [PERSON] . З [PERSON] проведено бесіду щодо неналежних умов проживання та виховання сина, зазначене підтверджується актом профілактичної бесіди від 06 вересня 2021 року (а.с. 16-17). Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї/особи від 23.07.2021 року складеним КЗ ТЦСО Іллінецької міської ради (а.с.18-21) основними ознаками та чинниками, що спричиняють у сім`ї [PERSON] складні життєві обставини є незадовільний санітарно-гігієнічний стан житлового приміщення, неналежне виконання батьківських обов`язків, часті конфлікти та застосування фізичного покарання відносно дитини співмешканцем [PERSON] - [PERSON] . Потреби дитини не задовольняються. Не створені належні умови, які сприяли б всебічному розвитку дитини. [PERSON] в негативних стосунках з членами громади та родичами. Як вбачається із висновку про невідкладне відібрання у [PERSON] малолітнього [PERSON] [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницької області від 21.10.2021 р. № 299 у [PERSON] відібрано [PERSON] [INFO] , оскільки за результатами перевірки рівня безпеки дитини встановлено, що він не може проживати зі своєю матір`ю (а.с.25-31). Згідно змісту висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] [INFO] , затвердженого рішеннями виконавчого комітету Іллінецької міської ради Вінницької області від 21.10.2021 р. № 299 служба у справах дітей вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] [INFO] є доцільним та відповідає інтересам дитини (а.с.53-54). З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність та допустимість кожного письмового доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовільнити з наступних підстав. Змістом частини 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Положеннями статей 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із частинами 2, 4 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Змістом пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При цьому згідно змісту пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 р. передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 6 Конвенції, держави-учасниці визнають, що кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм зловживань, відсутності піклування з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину (стаття 19 Конвенції). При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. У статті 9 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 р. встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський Суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини 4 статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. Так, ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 р. (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. В рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 р. ЄСПЛ наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Положеннями статі 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу, відповідач будь-яких заперечень по суті позовних вимог суду не надала, своєї участі у судових засіданнях не забезпечила, натомість надала суду заяву якою не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, відносно її сина, що додатково підтверджує небажання приймати участь у житті своїх дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки зібрані у справі докази свідчать про те, що відповідач, протягом тривалого часу не приділяє належної уваги розвитку своїм дітям та свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується із дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення та не створює умов для отримання належної освіти, натомість, установлено, що в сім`ї присутнє фізичне насилля відносно дітей. Така поведінка відповідача свідчить про умисність ухилення її від виконання вказаних обов`язків, оскільки відповідач свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, тому суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дітей відповідатиме їх інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до статті 169 СК України, відповідач, у разі зміни поведінки, способу життя та обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а отже є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved