Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

07 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТзОВ "Фінансова компанія управління активами", треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Нововолинський МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовує тим, що 26 червня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. здійснив виконавчий напис №240097, яким стягнув з нього в користь ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" 8833,80 грн. заборгованості за кредитним договором №1445312 від 17 лютого 2021 року, включно з витратами за вчинення виконавчого напису. 10 серпня 2021 року постановою державного виконавця Нововолинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гринюк Л.Г. відкрито виконавче провадження №66461988 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса. Вважає, що виконавчий напис вчинено безпідставно, оскільки нотаріус не переконався у безспірності грошової вимоги, а з виписки за кредитним договором, долученої фінансовою установою неможливо встановити нарахування процентів по договору, що в кілька разів перевищує тіло кредиту. Перелік документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 і передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Договір між ним та ТзОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" укладений у простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально. Крім того, він не отримав жодних повідомлень про необхідність сплати боргу від нового стягувача та не знав про відступлення прав вимог за підписаним ним кредитним договором, а відповідач письмово не повідомив його про наявність заборгованості до вчинення виконавчого напису. Оскільки при вчиненні напису, належним чином нотаріус не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню та не встановив відповідність розрахунку наданого відповідачем розміру заборгованості, чим порушив вимоги ст.87, ст.88 ЗУ "Про нотаріат", просить суд визнати виконавчий напис №240097 від 26 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 13 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, представник позивача за довіреністю [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав, просив його задоволити, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечив (а.с.26). У судове засідання представник відповідача ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" не з`явився, директор Велікданов С.К. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, позов визнав, не заперечив щодо його задоволення (а.с. 24). Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, представник Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус керувався ст. ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та наявність законних підстав, суд визнає оспорюваний напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Також, враховуючи вимоги ст.141, ст.142 ЦПК України, суд стягує з відповідача ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" в користь позивача [PERSON] 50% сплаченого ним судового збору, що становить 454 грн. та підтверджується документально (а.с.4), а решту 50% суд повертає позивачу з Державного бюджету України.

Outcome: approved