Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

В серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в інтересах [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є власницею 12/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.07.2021 року №1667. За вказаною адресою у будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та її дитина [PERSON] , [INFO] , які були зареєстровані до того, як позивачка стала власником житлового приміщення. [PERSON] є донькою від першого шлюбу [PERSON] , колишньої дружини батька позивачки - [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.01.2020 року по справі №946/9287/19. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.10.2020 року по справі №946/2810/20 [PERSON] та [PERSON] визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . З 19.07.2021 року колишню дружину батька позивачки [PERSON] знято з реєстрації. У знятті з реєстрації її доньки [PERSON] виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області листом від 22.07.2021 року №П-909 відмовлено у зв`язку з тим, що з 27.02.2020 року за даною адресою також зареєстрована її неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказала, що [PERSON] ніколи не проживала за вказаною адресою та на даний час вона разом зі своєю донькою не проживають, що свідчить про те, що у [PERSON] є окреме житло, в якому вона проживає зі своєю сім`єю. З огляду на зазначене, позивачка просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , та стягнути з [PERSON] , діючої в інтересах [PERSON] , на свою користь судовий збір у розмірі 908,00 грн. Представник позивачки - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] та її законний представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином за адресою реєстрації та через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, про причину неявки суд не повідомили, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивачки. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу без його участі. Вислухавши представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.07.2001 року №1667, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., [PERSON] є власницею 12/25 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.07.2021 року (а.с.17-21). Відповідно до відомостей будинкової книги (а.с.28-30) та довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 30.08.2021 року (а.с.44) [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.01.2020 року по справі №946/9287/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 05.03.2020 року. (а.с.33-35). Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.10.2020 року по справі №946/2810/20 [PERSON] та [PERSON] визнано такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 02.02.2021 року. Як вбачається з пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] не проживають за вказаною на даний час та ніколи не проживали. Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 1 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 7 цього Закону зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин, оскільки відповідачка [PERSON] не проживає у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , та вона не є членом сім`ї власниці квартири, вона втратила право користування житлом. Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку у житловому будинку [ADDRESS] , частина якого належить позивачці, відповідачка створює перешкоди в реалізації нею в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушує ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрація місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки позовні вимоги обґрунтовані. За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачки. Таким чином, з [PERSON] , діючої в інтересах [PERSON] , на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплата якого підтверджується квитанцією від 18.08.2021 року, у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved