Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 20.08.2005 у відділі реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис за № 393; після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище позивачу. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у подружжя відсутнє взаєморозуміння та з 2012 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Спорів майнового характеру та щодо місця проживання дитини наразі немає. 03.12.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с. 12-13). Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач також просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу, про що зазначив у поданій заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 393. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с. 3). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Оскільки позивач просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] », суд, з урахуванням положень статті 113 Сімейного кодексу України, уважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище \-\-« [PERSON] ». Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином на користь позивача підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн, інші 50 відсотків підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved