Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12.11.2005 року між сторонами був зареєстрований шлюб, однак спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, наявності різних поглядів на сімейні відносини, відпочинок тощо, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з викладеним, позивач просить розірвати шлюб укладений між сторонами. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам направлено копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. На адресу суду 18.10.2021 року надійшла заява відповідача про надання часу на примирення, заява мотивована тим, що відповідач має намір зберегти шлюб та відновити подружні відносини з позивачем, у зв`язку з цим, відповідач просив надати час для примирення сторін. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року заяву відповідача задоволено, надано подружжю час для примирення до 20 грудня 2021 року. Розгляд справи призначено на 10 січня 2022 року В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, разом з цим. 10.01.2022 року (вх. № 81/22) звернулась н адресу суду із заявою про можливість розгляду справи за її відсутності, в заяві зазначила, що примирення між сторонами не можливе, просила шлюб розірвати (а.с.27). Відповідач [PERSON] , також звернувся до суду із заявою в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, та заперечує проти розірвання шлюбу (а.с.28). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами заяви щодо підтримки та не визнання позовних вимог в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 12 листопада 2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 1831. Свідоцтво про шлюб видане 12.11.2005 року, серія [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Судом надавався час для примирення подружжя, однак, як з`ясовано та підтверджено заявою позивача про підтримку позовних вимог, примирення між подружжям не відбулось, позивач зазначила, що примирення не можливе. Разом з цим, відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає та заперечує з приводу розірвання шлюбу. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та зазначає про не можливість примирення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватися на примушуванні сторони до формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. З урахуванням того, що позивач на примирення категорично не згодна, час наданий для примирення позитивного результату не дав, наміру відновити сімейні стосунки позивач не має, зазначила, що примирення не можливе, сторони не ведуть спільного господарства, не проживають разом, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя та визначення місця проживання дитини під час розгляду справи заявлено не було. Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved