Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , який є її батьком, аліменти на її утримання, у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є студенткою Житомирського технологічного коледжу Київського Національного університету будівництва і архітектури денної форми навчання на платній основі. Наразі позивач не має самостійного доходу, тому потребує матеріальної підтримки. Ухвалою суду від 05.11.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав копію ухвали та копію позову з додатками 18.11.2021 року (а.с. 16). Відповідач подав заяву, у якій вказує, що матеріальну допомогу на утримання доньки надавати не може, у зв`язку з тим, що не працює та доглядає за важко хворою матір`ю (а.с. 17). У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ч. 1 ст. 199 СК України визначено, що у разі якщо повнолітні дочка, син проджовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд встановив, що [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 6). Позивач навчається на другому курсі денної форми навчання Житомирського технологічного коледжу Київського національного університету будівництва і архітектури з 01.09.2020 року по 30.06.2022 року (а.с. 7). З договору про надання платної освітньої послуги № 68, укладеного 14.09.2020 року між Київським національним університетом будівництва і архітектури вбачається, що [PERSON] , матір позивача (а.с. 6), здійснює оплату за освітні послуги навчання [PERSON] за денною формою навчання, за спеціальністю економіка, ступінь - фаховий молодший бакалавр, у даному навчальному закладі, загальна вартість яких за весь строк навчання - з 01.09.2020 року по 30.06.2022 року - складає 21431,00 грн; розмір оплати за перший навчальний рік складає 10500,00 грн (а.с. 8). У відповідності до довідки автоматизованої системи розрахунку пенсії Пенсійного фонду України від 24.11.2021 року [PERSON] нараховано пенсію у розмірі 5103,00 грн щомісячно (а.с. 19). Обов`язок утримання своїх повнолітніх дітей на період їх навчання відповідно до норм ст. 199 СК України несуть обоє із батьків. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 ЦПК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Разом з тим [PERSON] досягла віку 18 років, проте їй немає 23-х років; вона навчається у вище зазначеному учбовому закладі на денній формі навчання, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи. За таких підстав слід вважати встановленим, що повнолітня дитина потребує допомоги батька у зв`язку з навчанням. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Тож виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище позивача та матеріальне становище платника аліментів, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, оскільки аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. З огляду на викладене та враховуючи матеріальний стан позивача, який навчається на денній формі, на контрактній основі, несе витрати на оплату навчання, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, разом з тим, беручи до уваги матеріальний стан відповідача, враховуючи те, що відповідач є особою працездатного віку, суд дійшов висновку, що аліменти у сумі 2000,00 грн відповідають потребам [PERSON] у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу. Водночас з тим суд враховує, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про спроможність відповідача надавати допомогу на її утримання у більшому розмірі, а саме - у розмірі, зазначеному у позовній заяві, як і не надано доказів відповідачем щодо здійснення останнім догляду за хворою матір`ю. Враховуючи положення ст. 200 СК України та ч. 1 ст. 191 СК України, відповідно до яких аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на період її навчання в твердій грошовій сумі 2000,00 грн щомісячно, починаючи з 21.10.2021 року і до закінчення навчання - 30.06.2022 року, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі зазначеного,

Outcome: partial