Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Голованівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області та Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позовні вимоги мотивовано тим, що в 2009 році вона приїхала працювати в 2009 році лікарем терапевтом в Клинівську лікарську амбулаторію, де працює по теперішнього часу. В вересні 2010 року директор АФ «Промінь» [PERSON] передав їй у власність житловий будинок по [ADDRESS] . Замітка про факт передачі їй житла міститься в газеті «Вісник Голованівщини» від 18.09.2010 року. Договір купівлі-продажу між нею та власником будинку оформлений не був. Протягом 10 років вона проживає у вказаному будинку із своєю сім?єю, сплачує комунальні послуги, однак не може там зареєструватись та зареєструвати своїх трьох дітей. Позивачка багатодітна мати, житла не має. Двоє її дітей малолітнього віку, які ніде не зареєстровані. Власником житла була [PERSON] , яка померла в 2014 році. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за їЇ відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представники відповідачів судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України, про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності на житловий будинок у відповідності до п.8 Порядку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована у будинку [ADDRESS] .( а.с.- 7-8). Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] слідує, що з 01.07.2009 року вона прийнята на посаду лікаря терапевта в Клинівську лікарську амбулаторію. (а.с.-10-12). 05.10.2009р. [PERSON] зареєструвала шлюб у відділі РАЦС Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області з [PERSON] , прізвище після одруження змінила на « [PERSON] » (а/с 60). Відповідно до замітки в газеті «Вісник Голованівщини» від 18 вересня 2010 року лікарю-терапевту Клинівської дільничної лікарні [PERSON] було надано житло в с.Клинове Голованівського району Кіровоградської області (а.с.14). Право користування позивача [PERSON] житловим будинком по [ADDRESS] підтверджується квитанціями про оплату за користування електричною енергією ( а.с. -18-19). За замовленням [PERSON] комунальним підприємством «Благовіщенське міжміське бюро технічної інвентерезації» було виготовлено технічний паспорт на садибний житловий будинок по [ADDRESS] , а також виготовлено звіт про проведення незалежної оцінки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а/с 20-59). Згідно відповіді Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області № 2-10/170 від 01.04.2019 року на заяву [PERSON] щодо передачі їй у власність житлового будинку було відмовлено з причин неможливості, так як зазначений будинок не перебуває на балансі сільської ради, а на момент вручення ключів від зазначеного житлового будинку ( 2009 року) являлась [PERSON] , яка померла [INFO] ( а.с. 15). Зазначена інформація також підтверджена Інформацією з ДРРВ від 21.10.2020 року ( а.с.-61-62). Відповідно до відповіді голови Голованівської РДА на звернення [PERSON] щодо оформлення вищезазначеного будинку, в якому вона проживає, РДА повідомило, що коштів з державного чи місцевого бюджету на придбання житла для молодих фахівців (лікарів) у 2010 році не виділялось, відповідно документація з даного приводу відсутня, в подальшому було рекомендовано звернутись до суду ( а.с.-16-17) . З витребуваної судом спадкової справи слідує, що в Голованівській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №106/2014 від 11.07.2014р. на ім?я [PERSON] , яка померла [INFO] за заявою [PERSON] на ім?я якої 08.12.2015р. по реєстрах №1669,1674,4679 видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом лише на три на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, інші спадкоємці за оформленням вищевказаної спадщини на даний час не звертались (а/с 97-146), тобто свідоцтво на право власності на спадщину за законом або заповітом на житловий будинок нікому не видавався Позивачка [PERSON] позбавлена права оформити право власності на вказаний будинок, в зв`язку з тим що в нього відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок . Суд не вбачає спірних питань про право власності позивача [PERSON] за набувальною давністю на житловий будинок розташований за адресою : [ADDRESS] . Ст.12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів того, що у вказаний час будь-яка інша особа виявила інтерес до вказаного будинку судом не здобуто. Ніхто, окрім позивача не претендує на вказаний будинок, не заявляє ніяких претензій на нього. Таким чином, при розгляді справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, відповідачем не надано будь-яких претензій щодо позову. Будь-яких інших осіб, які б претендували на спірне майно і оспорювали право позивачки на отримання вказаного майна у власність за набувальною давністю не існує. Тож, оскільки позивач добросовісно заволоділа майном, яке, як встановлено під час розгляду справи, не має власника, а саме житловим будинком з господарського-побутовими будівлями за адресою: : [ADDRESS] та безперервно понад десять років з вересня 2010) відкрито, не приховуючи факт знаходження майна в її володінні, ним володіє, за нею може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч.1 ст.344 ЦК України. Суд вважає, що за наявності всіх указаних умову у сукупності, визнання права власності на житловий будинок не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на будинок набувальною давністю є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачка на законних підставах пред`явила позов до належного відповідача, який підлягає задоволенню. Разом з тим, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першо їстатті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Зважаючи на те, що на підставіст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, однак такі вимоги позивачкою не заявлені, тому понесені витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, такі витрати суд залишає за позивачкою . На підставі наведеного,

Outcome: approved