Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилався на те, що з червня 2004 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.01.2017 року з нього стягуються аліменти на утримання сина на користь відповідача. З жовтня 2020 року син проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні. У зв`язку з чим, він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду м. Маріуполя від 27.11.2020 року по справі відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 01.02.2021 року від відповідачки на адресу суду надійшов відзив, згідно якого остання з позовними вимогами позивача не погодилась, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню оскільки позивач не додає до позовної заяви докази зміни місця проживання дитини, що могло б стати підставою для звільнення його від сплати алміентів. Крім того в провадженні суду перебуває цивільна справа про визначення місця проживання дитини, рішення по справі не прийнято, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Ухвалою суду від 04.03.2021 року у задоволені клопотання адвоката Звонарьова В.В. про об`єднання в одне провадження цивільних справ за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про визначення місця проживання дитини відмовлено. Ухвалою суду від 30.11.2021 року у задоволенні заяви позивача про зупинення виконавчого провадження відмовлено. Позивач в судове засданя не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимги підтримує. Представник позивача адвокат Ковальова Ю.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, оскільки дитина постіно проживає разом із батьком. Відповідач та її представник адвокат Звонарьов В.В. заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на ту обставину, що аліменти були стягнуті на користь відповідача, в провадженні суду перебуває циівльна справа про визначення місця проживання дитини як за позовом позивача так і за зустрічним позовом відповідача, будь-якого рішення з цього питання судом не ухвалено, дитина пішла до батька у гості, доказів постійного проживання дитини із батьком не надано, тому вимоги позивача є передчасними та безпідставними. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.11.2008 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24.04.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.01.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2014 р. до повноліття дитини. З довідки про склад сім`ї № 2/25-2020 від 12.11.2020 року виданої ОСББ Лагуна 25 вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] входять [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (син). Відповідно до акту № 1/25-2020 від 12.11.2020 року про фактичне місце проживання, виданого ОСББ Лагуна-25, за адресою: [ADDRESS] фактично проживають- [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (донька), [PERSON] (син, мешкає з 12.10.2020 року). З довідки про склад сім`ї від 06.08.2021 року, виданої ОСББ Лагуна 25 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають - [PERSON] , [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (син). Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та приписи ч. ч. 7, 8ст. 7 СК України зобов`язують суд при вирішенні будь - яких питань щодо дітей виходити із якнайкращого забезпечення їх інтересів. Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них з ким проживає дитина вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно ч. 4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до вимог ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до ст.186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Підставою позовних вимог позивача є та обставина, що дитина стала проживати разом із позивачем, а тому відповідач безпідставно отримує аліменти на дитину, яку утримує позивач. Відповідач заперечує проти доводів позивача та посилається на ту обставину, що дитина гостює у батька та не проживає постійно із батьком. В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про визначення місця проживання дитини та зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету, остаточного рішення судом по справі не прийнято. Дослідивши надані сторонами докази суд приходить до висновку, що позивачем не доведено проживання на постійній основі дитини разом із батьком та безпідставності стягнення аліментів на користь відповідача та вимоги позивача є передчасними, тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed