Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати аліментів за період з 27.11.2019 по 01.09.2020 в сумі 29901,70 грн. та пені за суму несплачених аліментів у розмірі 9101,25 грн. В обґрунтування вимог зазначено, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 01.04.2014 з [PERSON] на її користь на утримання дитини стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина. Однак відповідач належним чином судове рішення не виконував, внаслідок чого за період з 27.11.2019 по 01.09.2020 виникла заборгованість в сумі 29 901.70 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком від 14.09.2020. Тому виходячи з наданого розрахунку боргу, просить стягнути вказану заборгованість по аліментам за період з 27.11.2019 по 01.09.2020 та пеню за період з 27.11.2019 по 01.09.2020 в сумі 9 101,25 грн. Ухвалою суду від 05 березня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2021, справу розподілено на суддю Середню Н.Г. у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] . Ухвалою суду від 01 вересня 2021 року прийнято справу до свого провадження. В судове засідання сторони не з`явились, до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності: представник позивача адвокат Верхуша Я.О. на вимогах наполягає, представник відповідача адвокат Єременко К.Л. вимоги не визнає, оскільки заборгованість за період з 27.11.2019 по 31.08.2020 повністю відповідачем погашена. В обґрунтування відзиву на позов відповідачем зазначено, що він не погоджується із сумою заборгованості, бо в наданій позивачем довідці державний виконавець розраховував розмір боргу виходячи із розміру середньої заробітної плати працівників для даної місцевості. Разом з тим, він з 02.01.2019 працює в ТОВ «Ліра КР» на посаді техніка-будівельника, а отже необхідно провести перерахунок заборгованості по аліментам за спірний період. У зв`язку з тим, що 1/4 частка його доходу щомісячно складає суму, яка менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розрахунок слід вести виходячи з мінімального гарантованого розміру на одну дитину, тобто не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином заборгованість по аліментам за період з 27.11.2019 по 31.08.2020 складатиме 3 075,31 грн. В обґрунтування відповіді на відзив позивачем зазначено, що відповідач знав про наявність судового рішення щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина, проте з часу винесення рішення вона не отримувала аліменти на утримання дитини. За період з 11.02.2014 по 31.03.2015 заборгованість по аліментним зобов`язанням відповідача складала 6 555,13 грн. Вона не мала змоги стягнути заборгованість з відповідача. Оскільки останній шантажував її не надати дозвіл для виїзду дитини за межі України, тому вона змушена була відкликати виконавчий лист. Лише 19 березня 2021 року вона вперше отримала аліменти. Сума заборгованості зазначена нею не на власний розсуд, а відповідно до розрахунку державного виконавця Саксаганського ВДВС, сума пені розрахованого відповідно до наданої довідки. Тому наполягає на задоволенні вимог. Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2014 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10 - копія рішення). Згідно наданої позивачем до матеріалів позову копії розрахунку заборгованості згідно частини 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за вих. № 14.09.2020, виданої державним виконавцем Саксаганського відділом державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, борг [PERSON] за виконавчим листом № 211/757/14-ц від 22.05.2014 за період з 27.11.2019 по 01.09.2020 складає 26 660,2 грн.. (а.с. 12 - копія довідки). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України в редакції, чинній на момент вирішення спору, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) викладені такі правові висновки про порядок нарахування пені за прострочення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. У вказаній постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема, у раніше прийнятих постановах від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 та від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у цій постанові зазначила, що у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) питання стягнення пені зі сплати аліментів вирішено аналогічно у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте, помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Верховний Суд в постанові від 18 листопада 2020 року по справі № № 337/3135/17 (провадження № 61-36292св18) звернув увагу на те, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо та обмежується лише кількістю днів у цьому місяці, без урахування кількості днів до моменту фактичної виплати аліментів. Крім того, сума заборгованості зі сплати аліментів утворилась з вини відповідача, який своєчасно належним чином не виконував свої обов`язки, що тягне відповідальність у вигляді неустойки. Доказів того, що заборгованість за аліментами виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками, матеріали справи не містять, а тому, звертаючись до суду з цим позовом, позивач набула право на стягнення з відповідача неустойки, виходячи із розміру заборгованості за аліментами, яка існувала на час звернення до суду з цим позовом. Обчислюючи розмір неустойки, Верховний Суд виходить із розміру заборгованості, який визначений державним виконавцем у розрахунку існував на час звернення позивача до суду. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року у справі № 183/1433/17 (провадження № 61-24218св18). Відповідно до частини першої статті 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Так, відповідачем надано до суду розрахунок заборгованості старшого державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) по аліментам згідно виконавчого листа № 211/757/14-ц від 22.05.2014, нарахованих за період з 27.11.2019 по 01.12.2021, відповідно до якого станом на 01.12.2021 заборгованість по аліментам складає 8 509.55 грн. При цьому державним виконавцем змінено нарахування по аліментам в період з листопада 2019 року по серпень 2020 року включно. Виходячи з наданого державним виконавцем розрахунку, заборгованість з пені складає: 2019 рік місяцьнараховано, грн.кількість днівсума пені, грн. Листопад1059,0030317,00 Грудень1109,0031343,79 2020 рік Січень1109,0031343,79 Лютий1109,0028310,52 Березень1109,0031343,79 Квітень1109,0030332,70 Травень1109,0031343,79 Червень1109,0030332,70 Липень1159,0031359,29 Серпень1159,0031359,29 Враховуючи кількість днів прострочення відповідачем виконання зобов`язання зі сплати аліментів у цій справі, розмір простроченого зобов`язання, суму пені, яка утворилась з огляду на розмір простроченого зобов`язання, а також положення частини другої статті 196 СК України, згідно нового розрахунку державного виконавця розміру заборгованості по аліментам, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2019 року по серпень 2020 року включно в сумі 3 386,66 грн. Крім того, в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам позивач посилається на те, що відповідач не виконує рішення суду по сплаті аліментів, однак, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам не відповідають обставинам справи та положенням закону. Згідно частини четвертої статті 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до частини 7 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Оскільки стягнення заборгованості по аліментах, як самостійний предмет позову при наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться в порядку ст.ст. 194-195 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості по аліментах задоволенню не підлягають. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи викладене та враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню в сумі 3 386,66 грн. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial