Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , залишити їй прізвище набуте у шлюбі, визначити місце проживання спільного сина [PERSON] з нею та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити, пояснивши, що її чоловік перебував у зоні проведення АТО, після повернення у них розпочалися проблеми у сім`ї. Вони перестали розуміти один одного, часто виникали сварки, вона вимушена була викликати працівників поліції. Спільно вони не проживають протягом 6 останніх місяців та на даний час вона проживає з іншим чоловіком майже 2 місяці, з яким бажає одружитися. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо їх задоволення, пояснивши, що між ними дійсно часто виникали сварки, дружина його не розуміє, на даний час остання дійсно проживає з іншим чоловіком. Заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. 29.09.2015 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Позивач зазначає, що подальше збереження сім`ї неможливе, оскільки у неї з чоловіком різні погляди на життя та сімені обов`язки, різні інтереси та відсутнє взаєморозуміння. Подружні відносини та спільне проживання фактично припинено 6 місяців тому, подружжя спільне господарство не веде та спільним побутом не пов`язане. Вона проживає з іншим чоловіком, з яким має намір створити іншу сім`ю. Відповідач підтвердив ці обставини. Сторони не просили надати їм термін на примирення, а суд не вбачає для цього підстав. На даний час, за спільною згодою батьків, неповнолітня дитина проживає з позивачем [PERSON] , тому, за згодою сторін, дитину слід залишити проживати з матір`ю. Норми ст. 113 СК України передбачають, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право, після розірвання шлюбу, надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому позивач має право залишити прізвище набуте у шлюбі - « [PERSON] ». Таким чином, враховуючи викладені позивачем обставини та беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог. Відповідно до квитанції № 0.0.2228492990.1 від 13.08.2021 позивач сплатила судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача у відповідності до вимог до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved