Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути на його користь з [PERSON] борг в сумі 3800 доларів США та судові витрати. Посилається на те, що 23 листопада 2018 року у м. Ужгород Закарпатської області між ним та відповідачем був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання відповідачу у власність грошових коштів у розмірі 3800 доларів США. За умовами договору, ним було позичено відповідачу грошові кошти, які останній зобов`язався повернути в повному обсязі до 23.11.2020 року. Грошові кошти ним були передані відповідачу в цей же день, тобто 23.11.2018 року. Він неодноразово звертався до відповідача з письмовою вимогою повернути йому грошові кошти, в тому числі письмово, однак відповідач коштів йому не повертає. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Від представника позивача адвоката Аннишинець М.В. до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити та не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини його неявки суду невідомі. З огляду на встановлене, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді даної справи. Відповідно до ст.211, 223 та ч.2 ст.247 ЦПК України\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Інших заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору позики (розписки) від 23 листопада 2018 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] позику грошові кошти в сумі 3800 доларів США. Згідно умов укладеного договору, відповідач зобов`язався повернути позивачу суму позики до 23 листопада 2020 року. Позикодавець [PERSON] виконав свої зобов`язання за договором позики, передавши позичальнику [PERSON] усю суму позики у розмірі 3800 доларів США, яка була прийнята позичальником. Однак [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань за договором позики і в установлений термін - 23.11.2020 року не здійснив повернення суми позики. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України договори є обов`язковими для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається з частини 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.\~ Згідно ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За наявних обставин суд приходить висновку, що відповідач не виконав умов за договором позики, тому з нього слід стягнути на користь позивача борг згідно цього договору. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та вважає, що з відповідача на користь позивач слід стягнути сплачений ним та підтверджений квитанцією №1351910011 від 19.11.2021 року судовий збір\~ розмірі 1004 гривень 84 копійки. Що стосується судових витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката на суму 6000 гривень, то такі стягненню на користь позивача не підлягають, оскільки на підтвердження таких витрат позивачем не надано суду документів, передбачених ст. 137 ЦПК України.

Outcome: approved