Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач КП «Харківводоканал» звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у загальному розмірі 13289,69 грн, посилаючись на те, що за адресою: [ADDRESS] , проживає відповідач, який є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . За боржником, який своєчасно в порушення вимог п.п. 18, 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 не сплачував кошти за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, рахується заборгованість у сумі 13289,69 грн, а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2011 по 30.09.2021 у розмірі 7298 грн 59 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2011 по 30.09.2021 у розмірі 4870 грн 83 коп. У зв`язку з тим, що відповідач прострочив виконання зобов`язання щодо сплати за послуги з централізованого водопостачання, йому відповідно до ст. 625 ЦК України нараховані 805 грн 17 коп. інфляційних втрат за час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 315 грн 10 коп., які позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь, а також сплачений судовий збір. 09.11.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с. 20-21). 07.12.2021 ухвалою суду відкладено судове засідання у цивільній справі, у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачеві повідомлення про дату, час і місце судового засідання (а.с. 31). 13.01.2022 ухвалою суду постановлено справу розглядати у заочному порядку. Представник позивача Лобач М. С., що діє на підставі довіреності, подала до суду заяву, у якій у разі неявки у судове засідання відповідача та неподання ним відзиву, КП «Харківводоканал» не заперечує проти розгляду справи без участі представника позивача у заочному порядку. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, у порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 09.11.2021 (а.с. 19). Відповідно до розрахунку суми заборгованості за особовим рахунком [NUMBER] , за яким закріплена адреса: [ADDRESS] , існує заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання у період з 01.11.2011 по 30.09.2021 у розмірі 7298 грн 59 коп. та за надані послуги з централізованого водовідведення у період з 01.11.2011 по 30.09.2021 у розмірі 4870 грн 83 коп. (а.с. 4-10). Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов`язків. Крім договорів і інших угод відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права й обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, стаття 68 Житлового кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, зобов`язують споживача оплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або затверджених нормативів споживання. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином обов`язок відповідача по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення випливає з наведених вище нормативних актів та ЦК України. Частиною 2 ст. 205 Цивільного Кодексу України передбачено, що угода, для якої не встановлена обов`язкова письмова форма, враховується вчиненою, якщо поведінка сторін свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідачі не відмовлялися від послуг водопостачання у письмовій формі. Таким чином, поведінка відповідачів свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків, а саме того факту, що послуги водопостачання вони отримували. Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також пунктом п`ятим частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019) передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання по оплаті за надані послуги боржнику нараховані інфляційні втрати за час прострочення у сумі 805 грн 17 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 315 грн 10 коп. (а.с. 11-12, 13-14). Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. В даному випадку суд позбавлений можливості застосувати позовну давність, оскільки заяви від сторони у спорі про застосування позовної давності не надходили. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України установлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За приписами частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2011 по 30.09.2021 у розмірі 7298 грн 59 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення у період з 01.11.2011 по 30.09.2021 у розмірі 4870 грн 83 коп.; інфляційні втрати у розмірі 805 грн 17 коп.; три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 315 грн 10 коп. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь КП «Харківводоканал» сплачений позивачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 3), судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved