Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності згідно Договору купівлі-продажу від 14.06.2021 року. Відповідно до п. 12 Договору попередній власник квартири взяв на себе зобов`язання непізніше 01.07.2021 року зняти всіх реєстрованих осіб з реєстраційного обліку. Однак, відповідач зареєстрований в спірній квартирі до цього часу. Реєстрація відповідача, який в квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, не має особистих речей, порушує її права як власника. В проживанні відповідачу перешкод вона не чинила. 14.07.2021 року матеріали справи надійшли до Дніпровського районного суду м. Києва. 15.07.2021 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 16.07.2021 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 19.07.2021 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22.07.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за адресою, яка вказана у позовній заяві. В установлений судом строк відповідач відзив не подав. Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по матеріалах справи в заочному порядку. Клопотання по суті спору та з процесуальних питань сторонами не подавалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В суді встановлено, що 14.06.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу квартири, згідно якого покупець придбала квартиру [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Канайло Н.І., зареєстровано в реєстрі за № 483. Право власності зареєстровано в державному порядку 14.06.2021 року. Пунктом 12 Договору купівлі-продажу квартири визначено, що продавець повністю звільнить відчужувану квартиру та зобов`язується до 01.07.2021 року зняти всіх зареєстрованих осіб з реєстраційного обліку. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який є сторонньою для позивача особою, зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , з 09.02.1999 року по теперішній час. Статтею 316 Цивільного кодексу України визначено - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору. Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до частини 1 статі 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. По даній справі встановлено, що відповідач в спірній квартирі не проживає. Відсутні і будь-які дані щодо не проживання відповідача в спірній квартирі з поважних причин чи щодо чинення перешкод в його проживанні. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача, відповідач до суду не надав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які спростовують викладені обставини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved