Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області про визнання права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . На час смерті він мав у власності житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею - 87,7 кв. м, житловою площею - 46,3 кв. м), «а1» - прибудови, «Б» - літньої кухні, «Д» - сажу, «Е» - вбиральні, «Є» - сараю, «є» - погрібу, «Ж» - гаражу, «№1» - огорожі, «№2» - огорожі, «№3» - колодязю пробойного, «№4» - воріт, «№5» - ями вигрібної. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно з яким все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, всі майнові права заповів [PERSON] . Зазначає, що з метою переоформлення спадкового майна він звернувся до Гребінківської ДНК із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі Свідоцтва нотаріус відмовила, свою відмову вмотивувала тим, що у спадкоємця відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вказує, що іншими спадкоємцями за законом першої черги могли б бути дочки спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , які відмовились від прийняття спадщини після смерті свого батька на його користь шляхом написання відповідних заяв до нотаріуса. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , у порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею - 87,7 кв. м, житловою площею - 46,3 кв. м), «а1» - прибудови, «Б» - літньої кухні, «Д» - сажу, «Е» - вбиральні, «Є» - сараю, «є» - погрібу, «Ж» - гаражу, «№1» - огорожі, «№2» - огорожі, «№3» - колодязю пробойного, «№4» - воріт, «№5» - ями вигрібної. Судові витрати віднести на його рахунок. У судове засідання позивач та його представник, адвокат Чумарний А.І., не з`явилися, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримують повністю, просять задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача, Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області, в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути за його відсутності, при вирішенні питання про задоволення позову покладається на розсуд суду. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , дана обставина підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), 19.06.2020 року зроблено відповідний актовий запис №192 (а.с.07). За життя [PERSON] мав у власності житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 61,3 кв м, житлова площа 32,1 кв м, та який складається з: житловий будинок -А-1; літня кухня - Б; сарай - В; сінник - Г; саж - Д; вбиральня - Е; сарай - Є; погріб - є; гараж - Ж; огорожа - № 1, 2; колодязь - №3, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 25.09.2008 року (а.с. 09-09 зврт.). Дана обставина також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП «Лубенське МБТІ» 25.09.2008 року, номер витягу: 20353391 (а.с.10). 11.03.2009 року [PERSON] , [INFO] , склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і все те, що йому буде належати на день смерті і на що він згідно із законом буде мати право заповів [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчений секретарем Виконавчого комітету Короваївської сільської ради (а.с.08-08 зврт.). Із матеріалів спадкової справи № 126/20, яка була надана на запит суду, вбачається, що заяву про прийняття спадщини подав [PERSON] (син спадкодавця), а [PERSON] та [PERSON] (дочки спадкодавця) написали відмови від належної їм частки спадщини (а.с. 32-50). Той факт, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином спадкодавця, [PERSON] , підтверджується його Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Короваївської сільською радою Гребінківського району Полтавської області 09.11.1972 року (а.с.35 зврт.). 03.02.2021 року ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім» було виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 11-13зврт.). Відповідно до Інформаційної довідки № 306 від 04.02.2021 року, виданої ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім», загальна та житлова площа житлового будинку «А-1» змінилася за рахунок демонтажу прибудови «а», спорудження побудови «а1», внутрішнього перепланування приміщень без порушення несучих конструкцій та демонтажу пічного опалення, згідно Постанови КМУ від 07.06.2017 року № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію». Побудова «а1» побудована без дозволу на виконання будівельних робіт. Сарай «В» та сінник «Г» демонтовано. Огорожа «№ 1, 2» в дійсності є огорожа «№ 1» та огорожа «№ 2», колодязь «№ 3» є колодязь пробойний «№ 3». Споруджено ворота № «№ 4» та яму вигрібну «№ 5», згідно Постанови КМУ від 07.06.2017 року № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію»(а.с. 14). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.08.2021 року №172/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємцем не надано оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.23). Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності з ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог позивача, а саме, в частині визнання за [PERSON] , [INFO] , у порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею - 55,8 кв. м, житловою площею - 46,3 кв. м), «Б» - літньої кухні, «Д» - сажу, «Е» - вбиральні, «Є» - сараю, «є» - погрібу, «Ж» - гаражу, «№1» - огорожі, «№2» - огорожі, «№3» - колодязю пробойного, «№4» - воріт, «№5» - ями вигрібної. Що ж стосується визнання за [PERSON] , [INFO] , у порядку спадкування за заповітом права власності на прибудову «а-1» (загальною площею 31,9 кв.м, житловою площею 0 кв.м ), то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Відповідно до ч. 2ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Таким чином, ст. 376 ЦК України передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, і встановлено випадки, коли право власності на самочинне будівництво може бути визнане за рішенням суду за особою, що здійснила самочинне будівництво, або за власником земельної ділянки. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28 січня 2013 року відмітив, що суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов`язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з`ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання. Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе лише у тому разі, якщо в прийнятті такого об`єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Таким чином, відсутні підстави для оформлення на самочинно збудовану прибудову «а-1» спадкових прав позивача в порядку спадкування після смерті [PERSON] , оскільки спадкодавець не набув у встановленому порядку права власності на неї, отже, самочинна побудова не входить до складу спадщини. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на самочинно збудовану прибудову. Отже, враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволені позову в частині визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на прибудову «а-1» загальною площею 31,9 кв.м., житловою 0 кв.м. На підставі викладеного,

Outcome: partial