Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-19 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей звернулась [PERSON] . В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали. Позивач суду пояснила, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2007 року від якого мають двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Хоча на даний час вони з відповідачем проживають разом, однак сімейні відносини між ними практично не підтримуються. Протягом останнього року їх відносини з відповідачем почали суттєво погіршуватися. Вказане погіршення відносин побудоване на періодичному та неконтрольному вживанні алкогольних напоїв з боку відповідача. При цьому, саме погіршення їх сімейних відносин мало хоча не постійний характер, проте негаразди з того часу почали носити більший та переважний характер. Певний період вона намагалася не загострювати сімейні відносини, однак відповідач виділив власні кошти виключно у власне розпорядження внаслідок чого виділяє лише частково кошти на задоволення потреб їх дітей. За наведених вище обставин, відповідач під різними приводами, приховує кошти, котрі є необхідними для задоволення потреб розвитку та відновлення здоров`я їх дітей. За таким обставин вона постійно повинна нести ці витрати одноособово. Тому, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги визнав частково. Представник суду пояснив, дійсно її довіритель відповідач по справі з позивачем перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час відповідач працює офіційно та отримує мінімальну заробітну плату. Крім того, він вимушений сплачувати частково заборгованість за комунальні послуги за квартиру, у якій проживають він, позивач та двоє їх неповнолітніх дітей, а також заборгованість по кредитам. Позивач же в свою чергу постійно вимагає від відповідача гроші, мотивуючи нібито на потреби дітей, відводячи притому їх на безліч гуртків та секцій, які не зумовлені інтересами дітей. Відтак, відповідачем пропонувались позивачці різні варіанти вирішення питання щодо спільного забезпечення дітей, однак вона не бажає йти на будь-які компроміси та з кожним днем вимагає все більші суми, начебто пов`язані з витратами на дітей. Тому, не заперечив проти задоволення позову частково та стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2007 року від якого мають двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданні: кс.копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим 14 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 вересня 2007 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №1659. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] ; кс.копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 18 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №2877. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] ; кс.копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 24 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №3035. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Однак, оскільки в судовому засіданні позивач та представник позивача не довели належними та допустимими доказами тих обставин, що відповідач спроможний сплачувати заявлений позивачем розмір аліментів, тому з врахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають аліменти в розмірі по 1700,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved