Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за наступними підставами. Як вказує позивач, 01.10.2018 року вона уклала з відповідачем кредитний договір, умови якого вона через певні причини належним чином не виконувала. У липні 2021 року за місцем роботи вона отримала постанову приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, ВП №65939995, з якої позивачка дізналася, що приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис №32647 від 18.03.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» заборгованості у сумі 29900 гривень, з яких 5200 гривень заборгованість за тілом кредиту, 24700 гривень заборгованість за відсотками, та винагорода приватного виконавця 2990 гривень. Позивач вважає зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус діяла поза межами нотаріального округу, до якого цей приватний нотаріус належить, при вчиненні виконавчого напису не було встановлено безспірність заборгованості позивачки перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп». Також позивач зазначає про те, що нею не було отримано жодних вимог про сплату боргу, а кредитний договір, на якому вчинено виконавчий напис, не посвідчувався нотаріально. Перелічені обставини свідчать, на думку позивача, про суттєві порушення під час вчинення виконавчого напису вимог Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №32647 від 18.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., а також стягнути з відповідача судові витрати. До судового засідання позивачка та її представник не з`явилися, надавши заяву з проханням слухати справу у відсутність сторони позивача, на задоволенні позову наполягає у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відомостей про причини неявки суду не надав, відзиву на позовну заяву не надіслав. Треті особи по справі до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзиву проти позову не надали. Приватний виконавець Чубарев О.О. надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, а також повідомив, що по вказаному виконавчому провадженню ним було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві. Дослідивши письмові докази, надані позивачем, суд приходить до наступного. Так, позивач зазначає про наявність між нею та відповідачем кредитного договору, укладеного 01.10.2018 року. Також позивач вказує на те, що в неї утворилася заборгованість перед відповідачем за вказаним кредитним договором. Проте, позивач заявляє про незгоду із сумою заборгованості за вказаним кредитним договором, однак, не зазначає, з яких саме підстав вона не згодна з цією сумою та яку суму вона визнає. Жодних розрахунків позивач не надає. Крім того, позивач вказує, що приватним нотаріусом приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис №32647 від 18.03.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» заборгованості у сумі 29900 гривень, з яких 5200 гривень заборгованість за тілом кредиту, 24700 гривень заборгованість за відсотками, та винагорода приватного виконавця 2990 гривень. Цей факт підтверджено копією виконавчого напису а.с. 8. При цьому, позивач посилається на ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат» та стверджує, що нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. не мала права вчиняти спірний виконавчий напис. Згідно до вимог статті 13-1 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів. Однак, стороною позивача не наведено жодного доказу про те, що нотаріус Головкіна Я.В. здійснювала нотаріальну діяльність при вчиненні спірного виконавчого напису поза межами Обухівського районного нотаріального округу Київської області. Також позивач посилається на те, що нею не було отримано жодних повідомлень щодо добровільного погашення суми заборгованості. Проте, також жодним чином це посилання позивачем не підтверджено. При цьому, в обґрунтування своїх посилань позивачка зазначає п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій, де регламентовано порядок вчинення виконавчого напису на іпотечних договорах. Крім того, позивач посилається на недоведеність безспірності заборгованості, відсутність нотаріального посвідчення договору, що унеможливлює вчинення на ньому виконавчого напису. Однак, на підтвердження своїх доводів сторона позивача не надає жодного доказу, також не клопотала перед судом про витребування необхідних доказів, з яких суд мав би можливість отримати інформацію щодо обставин, викладених позивачем (зокрема, копії нотаріальної справи). Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, тому вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову слід відмовити повністю, не підлягають стягненню з відповідачки судові витрати по сплаті судового збору. На підставі\~викладеного,

Outcome: dismissed