Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04.07.2008 року. Мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем припинені з жовтня 2020 року, оскільки спільне життя не склалося, зникло взаємне порозуміння, сталося охолодження почуттів і основа подружніх відносин втрачена. Спільне господарство ними не ведеться. Син проживає разом з нею і утримується практично за її рахунок. Спору щодо місця проживання дитини між ними немає та за домовленістю між ними, дитина буде проживати разом з нею. Суперечки щодо майна, яке є їхньою спільною власністю, у них з відповідачем на сьогоднішній день не існує. Збереження сім`ї неможливо. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також інтересам дитини. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат які вона, як позивачка, понесла у зв`язку з розглядом справи, складається з суми сплати судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. і суми сплати за правничу допомогу адвоката в розмірі 1000 грн. Просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований 04.07.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 63 та всі судові витрати, передбачені ЦПК України, а також витрати на правничу допомогу (оплата за послуги адвоката) просить стягнути з відповідача. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.12.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. В судове засідання сторони не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі, згідно з якими позивачка позов підтримала та просить задовольнити, відповідач позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі з 04.07.2008 року підтверджується копією свідоцтва про шлюб, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] . (а.с.3) Факт наявності у сторін малолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , згідно якого останній народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.4) Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Відповідно до п.126 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року, що стосується права на приватне та сімейне життя, суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 04.07.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , протягом тривалого часу шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, проживають окремо і спільне господарство не ведуть, спір про поділ майна на час розгляду справи відсутній, питання місця проживання малолітньої дитини вирішено, спору з питання утримання дитини між сторонами немає, відповідач позов визнав, що не суперечить обставинам справи та закону, що дає суду підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим і буде суперечити інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище [PERSON] , згідно її заяви. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивачки. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. З аналізу п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Враховуючи, що позивачкою при подачі позовної заяви, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката, в порушення вимог встановлених ст.137 ЦПК України, не надано договір про надання правничої допомоги та докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, що є обов`язковою вимогою закону, а квитанція про сплату позивачкою адвокату 1000,00 грн. (а.с.10) за складання позовної заяви, без надання вищезазначених документів та доказів, не може слугувати достатньою підставою для задоволення вимог позивачки у цій частині, тому у цій частині заявлених вимог слід відмовити. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 114 СК України і

Outcome: partial