Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-17 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Київської міської ради, третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, в якому, з урахуванням уточнень, просив: визнати за ним право власності в порядку спадкування на: 1/2 частину двокімнатної квартири загальною площею 45,3 кв. м., житловою площею 27,7 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0602 га, для ведення садівництва, розташовану на території садового товариства «Лісне» Дорогинської сільської ради Хотівського району Київської області; дачу (садовий будинок) [ADDRESS] , загальною площею - 51,9 кв. м, житлова площа - 32,8 кв. м., розташований на зазначеній вище земельній ділянці в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] , а також право власності на легковий автомобіль ЗАЗ 110307, рік випуску 2008, реєстраційний номер [NUMBER] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Свої позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на 1/2 частину двокімнатної квартири загальною площею 45,3 кв. м., житловою площею 27,7 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому та матері в рівних частках по 1/2 кожному на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.07.2000 року № 2343 виданого Ленінградською районною радою народних депутатів міста Києва, право приватної спільної власності зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації 07.08.2000 року і записано в реєстрову книгу № 4567; земельну ділянку площею 0,0602 га, для ведення садівництва, розташована на території СТ «Лісне» Дорогинської сільської ради Хотівського району Київської області, яка належала померлій, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 18.02.2002 року, виданим на підставі рішення Дорогинської сільської ради від 05.10.2001 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 796, та садовий будинок [ADDRESS] , загальною площею - 51,9 кв. м, житловою площею - 32,8 кв. м, з мансардою, прибудовами, погрібом розташований на зазначеній вище земельній ділянці, який належав померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Дорогинської сільської ради Хотівського району Київської області від 10.08.2009 року. На час відкриття спадщини спадкоємцями [PERSON] були він, а також син від першого шлюбу - відповідач [PERSON] та чоловік [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на легковий автомобіль ЗАЗ 110307, рік випуску 2008, реєстраційний номер [NUMBER] . 11.06.2019 року він звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після матері [PERSON] , на підставі якої 11.06.2019 року відкрито спадкову справу 824/2019, реєстраційний номер у спадковому реєстрі 64313117, та про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , на підставі якої 14.06.2019 року відкрито спадкову справу 845/2019, реєстраційний номер у спадковому реєстрі 64331383. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербини Я.О. від 19.09.2019 року за № 5549/02-31 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю доказу родинних стосунків між спадкоємцем та спадкодавцем. Крім того, державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербина Я.О. 19.09.2019 року за № 5546/02-14 видала позивачу довідку у якій зазначила, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заяву про прийняття спадщини подав [PERSON] , інші спадкоємці по даній спадковій справі не звертались, на словах нотаріус пояснила, що йому треба звертатись до суду з приводу спадкування. Вважає що його права, як спадкоємця після смерті [PERSON] та [PERSON] порушені і вони підлягають захисту в судовому порядку. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.06.2021 року позов залишено без руху на надано час на усунення виявлених недоліків (а.с. 115-116 том 1). 09.07.2021 року [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про усунення недоліків та нову редакцію позовної заяви (а.с. 118, 120-125 том 1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.07.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 127 том 1) 22.09.2021 року представник Київської міської ради Солдатенко Л.М. подала відзив на позовну заяву у якому просять ухвалити рішення на підставі наданих доказів та згідно чинного законодавства. Просять слухати справу у відсутності представника (а.с. 147-149 том 1) Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.10.2021 року вжито заходи забезпечення доказів (а.с. 158 том 1). 01.11.2021 року на виконання вимог ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 12.10.2021 року державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербина Я.О. через канцелярію суду надала належним чином завірену копію спадкової справи заведеної щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 166-209 том 1) та належним чином завірену копію спадкової справи заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 210-231 том 1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2021 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті (а.с. 7 том 2). Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові обставинам. Представник позивача в судовому засіданні позицію позивача підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову. Представник Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від завідувача Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника нотаріальної контори (а.с. 134 том 1). Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. Щодо спадкування позивача після матері [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.01.2019 року (а.с. 12 том 1). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину двокімнатної квартири загальною площею 45,3 кв. м., житловою площею 27,7 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,0602 га, для ведення садівництва, розташована на території СТ «Лісне» Дорогинської сільської ради Хотівського району Київської області та садовий будинок [ADDRESS] , загальною площею - 51,9 кв. м, житловою площею - 32,8 кв. м, з мансардою, прибудовами, погрібом розташований на зазначеній вище земельній ділянці. Спадкоємцями [PERSON] на час відкриття спадщини були її сини - [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач), та чоловік [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.01.2019 року (а.с. 15 том 1). [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.03.1969 року (а.с. 19 том 1). [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.08.1984 року (а.с. 11 том 1). [PERSON] та [PERSON] є рідними братами по матері, що визнається сторонами та не підлягає доведенню. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності в рівних частках [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.07.2000 року № 2343 виданого Ленінградською районною радою народних депутатів міста Києва (а.с. 24 том 1) [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0602 га, для ведення садівництва, розташована на території СТ «Лісне» Дорогинської сільської ради Хотівського району Київської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 18.02.2002 р., виданого на підставі рішення Дорогинської сільської ради від 05.10.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 796, та садовий будинок [ADDRESS] , загальною площею - 51,9 кв. м, житловою площею - 32,8 кв. м, з мансардою, прибудовами, погрібом розташованим на зазначеній вище земельній ділянці на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Дорогинської сільської ради Хотівського району Київської області від 10.08.2009 року (а.с. 29, 30, 3233,34 том 1). 13.08.2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 178 том 1). 11.06.2019 року [PERSON] звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , на підставі якої 11.06.2019 року відкрито спадкову справу 824/2019, реєстраційний номер у спадковому реєстрі 64313117 (а.с. 166 том 1). Крім того, 14.06.2019 року позивач звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , на підставі якої 14.06.2019 року відкрито спадкову справу 845/2019, реєстраційний номер у спадковому реєстрі 64331383 (а.с. 211 том 1). Згідно довідки № 5546/02-14 від 19.09.2019 року, виданої державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербиною Я.О., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заяву про прийняття спадщини 11.06.2019 року подав [PERSON] , інші спадкоємці по даній спадковій справі не звертались (а.с. 200 том 1). Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦПК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи, позивач належить до першої черги спадкоємців за законом. [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після матері [PERSON] не звертався, на спадкове майно претензій немає, що не оспорюються останнім. Згідно з частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Згідно з вимогами статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив, та батьки. Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частина 1 ст. 1298 ЦК України визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до п. 9 постанови КМУ № 1127 від 25.12.2015 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, законом визначено порядок прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове нерухоме майно, якого повинні дотримуватись спадкоємці. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] посилався на те, що він, його брат [PERSON] та вітчим [PERSON] є спадкоємцями майна після смерті [PERSON] та мають право на частку в спадковому майні. Однак з заявою до нотаріальної контори відповідно до вимог чинного законодавства звернувся лише він, [PERSON] не приймає спадщину після матері, а [PERSON] помер [INFO] , тому відсутні правові підстави для висновку про порушення, невизнання або оспорювання відповідачем права позивача на належне йому майно в порядку спадкування після [PERSON] . Як убачається з матеріалів спадкової справи № 824/2019 щодо майна померлої [PERSON] 19.09.2019 року нотаріусом видано довідку про звернення з заявою лише позивача та відсутність звернень інших спадкоємців, також відсутні відомості про звернення позивача щодо отримання свідоцтва, а також матеріали спадкової справи не містять відмови нотаріуса Ракову М.Є. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало [PERSON] . Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, проте позивачем не надано доказів щодо існування таких перешкод, атому суд приходить до висновку, що позов в частині визнання права власності за позивачем в порядку спадкування після [PERSON] є передчасним та не підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про визнання за ним права власності на легковий автомобіль ЗАЗ 110307, рік випуску 2008, реєстраційний номер [NUMBER] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, до спадкоємців за законом четвертої черги віднесено осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до частин 2, 3 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Постановою державного нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербини Я.О. від 19.09.2019 року за № 5549/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю доказу родинних стосунків між спадкоємцем та спадкодавцем (а.с. 227 том 1). Згідно абз. 1 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). При цьому, суд з урахуванням положення п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, зважаючи на обраний спосіб захисту порушеного права, неодноразово повертався та з`ясовував питання щодо правильності обраного позивачем способу захисту порушеного права, проте останній погодив правильність обраного ним способу захисту порушеного права, не вбачаючи підстав для збільшення позовних вимог. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України). Позивач зазначає, що він є спадкоємцем четвертої черги після [PERSON] , як такий, що проживав зі спадкодавцем протягом останніх п`яти років, проте не надав суду рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього та в даному позові таку вимогу не заявлено. Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності за [PERSON] на легковий автомобіль ЗАЗ 110307, рік випуску 2008, реєстраційний номер [NUMBER] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] відсутні, оскільки звернення позивача з цим позовом є неправильно обраним та передчасним способом захисту порушених прав, оскільки в першу чергу необхідно вирішити питання про встановлення факту його постійного проживання зі спадкодавцем - [PERSON] на час відкриття спадщини, й оскільки така вимога позивачем не ставиться, при вимозі про визнання права власності в порядку спадкування на автомобіль, вона задоволенню не підлягає, як вимога, яка не забезпечена правильно обраним способом захисту порушеного права. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі "De Geouffre de la Pradelle v. France" від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87). Таким чином, оцінюючи безпосередньо досліджені та надані позивачем докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України, понесені стороною позивача судові витрати покладаються на позивача, якому відмовлено в позові. Отже, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed